גברת מדגדגת חייל ישן

גברת מדגדגת חייל ישן (באנגלית: Lady Tickling a Sleeping Soldier) הוא ציור שמן על קנבס מאת הצייר ההולנדי חרארד טר בורך הבן, המתוארך לסביבות שנת 1655. היצירה מצויה כיום באוסף ליידן.
 תיאור היצירה 
הציור מציג חייל ישן היושב על כיסא, רגליו משולבות וידיו כרוכות סביב בטנו. כובעו המנוצה מונח ברישול על הרצפה, ואקדחו העטוף בבד מונח על השולחן שלצידו. בזמן שהוא שרוי בשנתו, מופיעה אשה צעירה המנסה לעוררו בעדינות באמצעות גבעול קש. מאחוריה עומד שליח חצוצרן, מגרד בראשו בתמיהה, אולי נבוך מכך שהודעתו הדחופה לא נענית בתגובה החלטית.

 הקשר אמנותי 
המוטיב של חייל ישן מוכר היטב באמנות החזותית, והוא טעון במשמעויות פרדוקסליות: השינה הופכת את הלוחם האמיץ והדרוך לדמות מגוחכת ובלתי־יעילה, ולעיתים גם סמל לעצלות או להזנחת תפקידו, בעיקר כאשר שנתו מיוחסת לשכרות או לעישון מופרז. אחת מהווריאציות ההיתוליות של נושא זה היא דגדוג קל של הישן, אשר שימש מקור לצחוק גס בקרב חבריו - לעיתים תוך נגיעה באיבריו האינטימיים. ייתכן שטר בורך הושפע ביצירה זו מציירים שפעלו בדורו או לפניו, כדוגמת פייטר קודה, וילם דויסטר ויעקב דאק, שנהגו לכלול חיילים ישנים בסצנות של חדרי שמירה, ולעיתים גם גברים או נשים המתעוררים כתוצאה מדגדוג. בהמשך המאה ה־17, אולי בהשפעת טר בורך עצמו, התמחה יאקוב אוכטרוולט ביצירות מסוג זה.

250px|ממוזער|שמאל|החייל הישן, חרארד טר בורך

 השוואות ליצירות אחרות 

הציור "גברת מדגדגת חייל ישן" מקיים זיקה ישירה ליצירתו המאוחרת יותר של טר בורך, "חייל ישן", השמורה במוזיאון טאפט בסינסינטי, אשר מתוארכת לשנים 1656–1657. שתי היצירות מציגות את אותה דמות חייל רדום בתנוחה דומה, ככל הנראה בהתבסס על רישום דמות משותף, אך הקומפוזיציה, לבוש הדמויות, והאביזרים משתנים באופן שמדגים את התפתחותו הסגנונית של האמן. בציור מאוסף ליידן, הדמויות מקובצות בצפיפות במרכז וממוקמות קרוב יותר למישור הקדמי, מה שמגביר את תחושת המיידיות והאינטימיות של הסצנה. כמו כן, נוסף דגש רב יותר על פרטים יוקרתיים, כדוגמת עיטורי הנוצה על כובעו של החייל וסידור החפצים שעל השולחן, המקנים ליצירה מראה מהודר.

הבדלים מובהקים ניכרים גם בדמות האישה: בציור מאוסף ליידן היא לבושה בג'ק סגור וחובשת רדיד על ראשה – מראה צנוע הדומה לזה שביצירה המסר נדחה משנות 1655–1658 לערך. לעומת זאת, בציור המוצג במוזיאון טאפט היא מוצגת בלבוש חושפני יותר, בשמלת סאטן לבנה הנשפכת סביב רגליה ומבליטה את הבד הנוצץ. תנוחתה שונתה כך שהיא משתמשת בידה השמאלית לדגדוג, ולא בימנית כפי שמופיע בציור הנוכחי – שינוי המבטל את המחסום הפיזי והחזותי בין הדמויות, ופותח אפשרות למבט מפתה ולמגע ישיר הן עם החייל בתוך הציור והן עם הצופה שמחוצה לו.

גם דמות החצוצרן עברה שינוי משמעותי בין היצירות: בעוד שבציור טאפט הוא מופיע ללא כובע רחב, עם חצוצרה במיקום שונה ותנוחה המדגישה קו תנועה אלגנטי המסתיים ברגלו המתוחה החוצה, הרי שבציור הנוכחי הוא נתפס כשליח מסורבל ואדיש. שינוי זה ממחיש את מעברו של טר בורך מציורי ז'אנר פשוטים אל עבר עידון צורני ואסתטי, שהפך לסימן היכר ביצירותיו המאוחרות יותר של "חיי החברה הגבוהה".

 תולדות השימור והייחוס 
הציור מצוי במצב שימור טוב יחסית, על אף שחיקה מסוימת באזורים כהים, כגון שיערו של החייל. בעבר יוחס הציור לקספר נטשר, ואף נרכש כך לאוסף ליידן, אולם עיבודם העדין של פרטי הדמויות והאביזרים מעידים על סגנונו האופייני של טר בורך. במהלך שימור הציור בשנת 2005 בידי ננסי קריג, הוחלט לשחזר את גבעול הקש שבידי האשה, ככל הנראה בעקבות הסרה לא מכוונת בעבר. ההחלטה התבססה על תחריט של ויליאם שבלייה משנת 1836.

 גרסאות נוספות 
קיומן של גרסאות כמעט זהות לקומפוזיציה מקשה על שחזור תולדות הבעלות המוקדמות של היצירה, בעיקר משום שתיאורי הקטלוגים העתיקים היו לקוניים. עם זאת, תחריטו של שבלייה תואם ביותר לציור הנוכחי – הן בפרטים הקטנים כמו שברי מקטרות על הרצפה, והן בפרופורציות – ולכן ניתן לשייך אותו לציור שהיה ברשות ריצ'רד ארטיס. גרסה אחרת, החתומה במשותף על ידי טר בורך ונטשר, דומה מאוד לציור הנוכחי אך כוללת שינויים קלים, כמו קפלים רבים יותר בשמלתה של האשה, רצפת עץ, ודמויות דקיקות יותר – שינויים האופייניים לעיבודים שביצע נטשר ליצירות מורו.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:חרארד טר בורך: ציורים