הסבליאניות

הסבליאניות (בלטינית: Sabellianismus), הידועה גם בשם מונרכיאניזם מודליסטי (Modalistic Monarchianism), היא גישה תאולוגית נוצרית שהתפתחה בראשית המאה ה־3 לספירה. לפי גישה זו, האב, הבן ורוח הקודש אינם שלוש ישויות מובחנות, אלא שלושה אִפְנֵי הופעה של אל אחד – בהתאם לנסיבות ולשלב בתוכנית הישועה.

 רקע היסטורי 
ההשקפה נקראת על שם סַבֵּליוס (Sabellius), תאולוג שפעל ברומא בראשית המאה ה־3. כתבים ישירים שלו לא שרדו, והמידע אודותיו נמסר בעיקר על ידי מבקריו, ביניהם נואטיוס (Noetus) ופרקסס (Praxeas). לפי מקורות אלה, סבליוס טען כי שלוש הדמויות המקראיות – האב, הבן ורוח הקודש – הן אופני התגלות שונים של אותו האל, ולא שלוש ישויות נפרדות.

בסביבות שנת 220 לספירה, הוכרז סבליוס ככופר על ידי האפיפיור קליקסטוס הראשון, ונדחה מהקהילה הנוצרית.

 עקרונות תאולוגיים 
על פי הסבליאניות:
 האל הוא אחד, אך מתגלה בשלוש דרכים שונות: כאב בבריאה, כבן בגאולה וכרוח הקודש בהתקדשות.
 אין הבחנה מהותית או אישית בין שלוש הישויות.
 תיאורים שניתנו לצורך המחשה כללו דימויים כמו מים בשלוש צורות (נוזל, אדים, קרח), או שמש כאור, חום וצורה.

תפיסה זו מתנגדת לגישה האורתודוקסית, אשר רואה באב, בבן וברוח הקודש שלוש ישויות נבדלות במהותן, אך שוות באלוהותן.

 ביקורת ותוקף ככפירה 
הסבליאניות נחשבת לכפירה על ידי הכנסייה הקתולית, הכנסיות האורתודוקסיות ורוב הזרמים הפרוטסטנטיים.

הוגים בני התקופה, ובפרט טרטוליאנוס, התנגדו בחריפות להשקפה זו. טרטוליאנוס טבע את המונח פטריפסיאניזם (Patripassianism), שפירושו "האב סבל", כדי לבקר את רעיון ההתגלמות – אם הבן והאב הם אותו אחד, משמע שהאב סבל על הצלב.

הסבליאניות נדחתה באופן רשמי בוועידת ניקיאה (325), שבה גובשה דוקטרינת השילוש הקדוש.

 השפעות מאוחרות 
למרות הדחייה הרשמית, השקפות דומות הופיעו שוב במהלך ההיסטוריה. למשל, בקרב זרמים מודרניים כמו הפנטקוסטלים החד־אלוהיים, ניתן למצוא גישות המושפעות ממודליזם, אם כי בניסוחים שונים.

 ראו גם 
 השילוש הקדוש
 טרטוליאנוס
 כפירה
 ועידת ניקיאה

 קישורים חיצוניים 
 הערך באנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
 הסבליאניות ב-OrthodoxWiki

קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
קטגוריה:תאולוגיה נוצרית
קטגוריה:נצרות: זרמים שסומנו כמינות