התרסקות המסוק בשיא החרמון

התרסקות המסוק בשיא החרמון אירעה ב-27 באפריל 1974, במהלך מלחמת ההתשה בחזית הצפון שלאחר מלחמת יום הכיפורים. מסוק צה"ל שהוזעק לפנות נפגעי הפגזה משיא החרמון התרסק עקב תאונה מבצעית, מבלי שנפגע מאש האויב. בהתרסקות נספו כל ששת יושבי המסוק.

רקע

במהלך חודשי מלחמת ההתשה בחזית הסורית שלאחר מלחמת יום הכיפורים (אוקטובר 1973 - מאי 1974) ניהלו צה"ל והצבא הסורי קרבות לשליטה בשיא החרמון. השיא נתפס על ידי צנחני מילואים מוסקים של צה"ל במסגרת מבצע קינוח ב-22 באוקטובר 1973. ניסיונות התקפת נגד סוריים ועיראקיים נהדפו. ב-1 בנובמבר פונו הצנחנים משיא החרמון בשל סופת שלגים. בחודש מרץ 1974, עם השתפרות מזג האוויר החורפי, עשו כוחות קומנדו סוריים ניסיונות חוזרים ונשנים להגיע לשיא במסוקים או ברגל. ב-6 באפריל הצליחו הסורים לתפוס את השיא. ב-14 באפריל הצליח כוח מיחידת האלפיניסטים ומסיירת מטכ"ל להעפיל אל שיא החרמון ולכבוש אותו מידי הסורים. אז גם נסללה דרך לכלי רכב אל האתר. במהלך השבועות שלאחר מכן עד לחתימת הסכם הפרדת הכוחות עם סוריה התנהלו חילופי אש אינטנסיביים בין הצדדים בשיא החרמון, ואף קרבות על השליטה בו. הכוח הישראלי שהחזיק בשיא החרמון הוחלף מעת לעת.

התאונה
בשבת, ה' באייר תשל"ד, 27 באפריל  במהלך חילופי כוחות של צה"ל במוצב הפיתולים שיא החרמון, פגע פגז ארטילריה סורי בקבוצת חיילים מחטיבת הצנחנים והרג שבעה מהם.


שמונה חיילים נוספים נפצעו (אחד מהם נפטר בהמשך). הנפגעים הועברו למשטח נחיתה בהמתנה למסוק של חיל האוויר ועליו צוות רפואי שהוזעק לפנותם. היה זה מסוק סופר פרלון ("צרעה"), מספר זנב 017 מטייסת 114. 

המסוק הגיע במסלול טיסה שטוח, מחשש לפגיעת טילי קרקע-אוויר סוריים. החיילים על הקרקע הטילו רימון עשן כדי לסייע לו בהכוונה לנחיתה. רוח גב טלטלה את המסוק, והוא צלל ונטה על צידו עד שהרוטור הראשי שלו, או זנבו, פגע בקרקע (אולי בסוללת עפר שערמו החיילים במקום כדי שתשמש למחסה מפני אש סורית) והוא התרסק. שבריו הידרדרו במדרון ההר, ומטעני חבלה שנמצאו בתוכו התפוצצו. כל ששת יושבי המסוק נספו. מסוק אחר הצליח להגיע לחרמון ולפנות את הנפגעים. מפקד חיל האוויר בני פלד מינה ועדת חקירה לבדיקת נסיבות האסון.

אחד הנספים בתאונה היה רס"ן ד"ר אחיקם אבני (פיינשטיין) שהיה הרופא המוטס. מונצח במרפאה מייעצת פנימית בבית החולים שיבא.

מספר חיילי צה"ל שנהרגו באותו יום בשיא החרמון הגיע ל-14. האסון התרחש שמונה ימים לאחר אסון מחניים, שבו נספו שמונה חיילים בהתנגשות בין שני מסוקים של חיל האוויר. 

ביוני 1974 פינה צה"ל את עמדותיו בשיא החרמון, במסגרת יישום הסכם הפרדת הכוחות עם סוריה.

2024
בדצמבר 2024, לאחר נפילת משטר אל-אסד בסוריה, הגיעו לשיא החרמון במסגרת מבצע חץ הבשן כוחות יחידת שלדג וחטיבת ההרים. אז נמצא שם ראש הרוטור של המסוק שהתרסק, אשר נשאר במקום לאחר התאונה. חלק זה נאסף והובא לישראל.

קישורים חיצוניים
 אבינועם מיסניקוב, תאונת צרעה 017, באתר מרקיע שחקים, 11 ביוני 2021
 אחרי 50 שנה: שרידי המסוק הצה"לי שהתרסק נמצאו בחרמון הסורי, בערוץ כאן 11 באתר יוטיוב

 ידיעות מאתר עיתונות יהודית היסטורית:
 יעקב ארז, דוד זוהר, שמונה חיילים נהרגו בצפון מפגז שפגע בריכוזם, שישה נהרגו בהתרסק המסוק שחש לפנותם, מעריב, 28 באפריל 1974
 יונה שמשי, 14 חיילים נהרגו בחזית הסורית, דבר, 28 באפריל 1974
 שבעה מחללי ההפגזה הסורית בגולן הובאו אתמול למנוחות, מעריב, 29 באפריל 1974
 חללי המסוק הובאו למנוחות, מעריב, 30 באפריל 1974

הערות שוליים

קטגוריה:חיל האוויר הישראלי: תאונות מסוקים
קטגוריה:צה"ל: תאונות בפעילות מבצעית
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה סמוך לנחיתה
קטגוריה:החזית הסורית במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:החרמון: היסטוריה צבאית
קטגוריה:1974 בישראל
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-1974