דיוקן העיתונאית סילביה פון הארדן

דיוקן העיתונאית סילביה פון הארדן (בגרמנית: Porträt der Journalistin Sylvia von Harden) הוא ציור מאת הצייר הגרמני אוטו דיקס משנת 1927. היצירה, שבוצעה בצבעי שמן וטמפרה על לוח עץ בגובה 121 ס"מ ורוחב 89 ס"מ, מתארת את העיתונאית והמשוררת הגרמנייה סילביה פון הארדן. הציור מוצג במוזיאון לאמנות מודרנית שבמרכז פומפידו בפריז.

רקע ונסיבות היצירה
הציור מתאר את דמותה של פון הארדן, אישה בוהמיינית, אינטלקטואלית ופורצת דרך, המייצגת את דמות "האישה החדשה" - ביטוי לדיונים חדשים סביב מיניות, שוויון וחברה עירונית המונית. ב-1959 כתבה פון הארדן עצמה על נסיבות היצירה: דיקס פגש אותה ברחוב וקרא לעברה, "אני מוכרח לצייר אותך! את מייצגת תקופה שלמה!" היא ענתה לו בציניות: "אתה רוצה לצייר את עיניי הדהויות, את אוזניי המקושטות, את אפי הארוך, את שפתי הדקות, את ידי הארוכות, את רגליי הקצרות ואת רגליי הגדולות – דברים שיכולים רק להבריח אנשים?" דיקס השיב: "תיארת את עצמך באופן מבריק, וזה יוביל לדיוקן מייצג של תקופה המתמקדת לא ביופייה החיצוני של האישה אלא במצבה הפסיכולוגי."

סגנון והשקפת עולם אמנותית
אוטו דיקס היה חבר בזרם "האובייקטיביות החדשה"  - תנועה שהתנגדה לרומנטיקה ולאידיאליזם, ובחרה בתיאור ישיר, חד ולעיתים אכזרי של המציאות. בריאיון מ-1965 אמר דיקס: "אנחנו רוצים לראות דברים עירומים לגמרי, ברורים, כמעט ללא אמנות. אני המצאתי את האובייקטיביות החדשה." רבות מיצירותיו עוסקות בצד האפל של החברה – ספסרי מלחמה, נכים, זונות ונשים הרות במצוקה. חוויותיו כתותחן במלחמת העולם הראשונה עיצבו את השקפת עולמו: "המלחמה כל כך חייתית: רעב, כינים, בוץ, רעשים מטורפים... הרגשתי, כשבחנתי את ציוריי המוקדמים, שפספסתי את הצד המכוער של המציאות."

תיאור היצירה
האלמנט הבולט ביצירה הוא הקונטרסט הצבעוני החריף: שמלת הדמות בצבע אדום-תות בדוגמת משבצות עומדת בניגוד חד לקיר הוורוד-פוקסיה מאחור. גם פרטים אחרים בולטים - היד הפתוחה על הירך, גרביים מתחילים להידרדר, מונוקל בעין הימנית, הבעת פנים חמוצה ותנוחה זוויתית מעוותת. קומפוזיציה זו - מסנטר מחודד ועד זרועות מסובבות - מבטאת את נטייתו של דיקס לשקף את עולמם הפנימי של מושאי ציוריו דרך גופם.

דימוי סמלי ומסר חברתי
תנוחתה והלבוש של הדמות מוצגים בהגזמה כמעט סטריאוטיפית - כאילו הפכה לסמל ולא לדמות פרטית בלבד. היצירה מציגה דמות נשית מודרנית אך רבת סתירות, באופן שאינו סנטימנטלי או מחמיא. דיקס הצליח לתמצת את עולמה המורכב של "האישה החדשה" בתקופת רפובליקת ויימאר תוך תיעוד ישיר, כמעט קר, של הסביבה התרבותית והחברתית.

ביקורת ופרשנות
הציור מתאר את פון הארדן יושבת בבית קפה, שותה קוקטייל ומעשנת. היא מוצגת כאנדרוגנית, לא מושכת, בעלת שיער כהה, מונוקל ועור פנים חסר חן. אצבעותיה מתוארות כצבתות מפלצתיות והבעתה חדה. סאלי ויטמן קולמן מציינת כי אף שהאישה במציאות לא הייתה יפה, דיקס בחר להקצין את חזותה לשם אמירה חזותית: לא יופי נשי אלא ייצוג חזותי של מצבה הנפשי והחברתי של תקופה. כאמן שפעל תחת עקרונות "האובייקטיביות החדשה", דיקס ראה עצמו כמעין כתב חזותי - מצייר את המציאות באופן מודגש כדי להעביר שיפוט מוסרי.

יצוג בתרבות הפופולרית
הציור שימש כהשראה ישירה לסרט קברט (1972) בבימויו של בוב פוסי, אשר התרחש בברלין של 1931, אותה תקופה בה פעל דיקס. דימויה של פון הארדן מופיע כבר בדקות הראשונות של הסרט, כאשר האזכור הישיר לציור מוסיף לאותנטיות האמנותית וההיסטורית של הסצנה.
תערוכות
היצירה הוצגה במספר תערוכות. בין היתר הוצגה בתערוכה שהתקיימה בין 16 בדצמבר 2023 ל־7 באפריל 2024 במוזיאון האמנות של שטוטגרט, תחת הכותרת: Sieh dir die Menschen an! Das neusachliche Typenporträt in der Weimarer Zeit ("הבט על האנשים! דיוקן טיפוסי באובייקטיביות החדשה של תקופת ויימאר"). התערוכה בחנה כיצד ציירים מהתקופה עיצבו דמויות כנציגות של טיפוסים חברתיים. הציור של דיקס נתפס כדוגמה מובהקת לדמות ה"אישה החדשה", אישה עצמאית, אנדרוגינית ואינטלקטואלית, שתכונותיה - כמו אף מודגש, מונוקל והבעה חמורת סבר – הובלטו באורח סטריאוטיפי.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורי מזון ומשקאות
קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:ציור אימפרסיוניסטי