אדוארד מונטגיו

אדוארד ג'ון ברינגטון דאגלס-סקוט-מונטגיו, הברון מונטגיו השלישי מבולייה (באנגלית: Edward John Barrington Douglas-Scott-Montagu, 3rd Baron Montagu of Beaulieu; 20 באוקטובר 1926 – 31 באוגוסט 2015) היה אציל בריטי ופוליטיקאי במפלגה השמרנית הבריטית. מוכר בזכות שירותו הפוליטי, מעמדו החברתי, הקמת המוזיאון הלאומי לרכב, ופרסומו כידוען.
בשנת 1954 הורשע בעבירה הקשורה ליחסים הומוסקסואליים, דבר שהפך אותו לאחת הדמויות השנויות במחלוקת בתקופתו והוביל לדיון ציבורי נרחב, ששינה את החקיקה הבריטית בנוגע להומוסקסואליות.

 ביוגרפיה 

מונטגיו נולד בלונדון בשנת 1926. בגיל שנתיים ירש את התואר "ברון מונטגיו מביוליו" לאחר מותו של אביו, ג'ון דאגלס-סקוט מונטגיו, שנהרג בתאונת דרכים. למד בבתי ספר באנגליה ובקנדה, ביניהם איטון קולג' ו-New College באוקספורד. שירת במשמר הגרנדירים והוצב בארץ ישראל בזמן שלטון המנדט הבריטי.

בשנת 1947, עם הגיעו לגיל המתאים, הצטרף לבית הלורדים ונשא את נאומו הראשון בנושא המצב בארץ ישראל. תחומי עניינו הפוליטיים כללו מורשת לאומית, תחבורה, תיירות, תעשיית הרכב ומוזיאונים. שירת כחבר בבית הלורדים במשך כעשר שנים.

פרשת מונטגיו וההרשעה
 מיניותו 
ממוזער|לורד מונטגו ביום הולדתו ה-8, צילום מאת אלן וורן
מונטגיו ידע משלב מוקדם בחייו שהוא ביסקסואל, ובזמן שלמד באוקספורד חש הקלה לגלות אחרים עם רגשות דומים. בראיון משנת 2000 הוא הצהיר, "משיכתי לשני המינים לא השתנתה ולא פחתה באוניברסיטה, והיה מנחם לגלות שלא הייתי האדם היחיד שניצב בפני מצוקה כזו. התייסרתי פחות מבני דורי, כי השלמתי עם הביסקסואליות שלי, אך עדיין פחדתי להיחשף."

 המשפט והמאסר 
למרות ששמר על דיסקרטיות בנוגע לענייני ההומוסקסואלים שלו והרחק מעיני הציבור, באמצע שנות ה-50, מונטגו הפך ל"אחת הדמויות הציבוריות הידועות לשמצה ביותר בדורו", לאחר שהורשע ונכלא בגין "קשירת קשר להסיט גברים מסוימים לבצע עבירות חמורות עם גברים", אישום ששימש גם במשפטי אוסקר וויילד בשנת 1895, אשר נגזר מאותו חוק, ונשאר בספר החוקים עד 1967.

בשני מקרים הואשם מונטגיו, ונשפט בבית המשפט של וינצ'סטר. בפעם הראשונה הועמד לדין בשנת 1953, בגין קיום יחסי מין כקטין עם נער צופה בן 14 בבקתת החוף שלו בסולנט, האשמה אותה הכחיש מכל וכול. מונטגיו לא הועמד לדין בגין פדופיליה, אלא בגין מעשה סדום עם גברים, עבירה שנחשבה חמורה יותר. בעוד הוא נתמך על ידי משפחתו וחבריו הרבים, הוא גם הפך לנושא של בדיחות שחורות רבות ושירים גסים רבים.

באותו מקרה לא הצליחו התובעים להשיג הרשעה, ומונטגיו התייחס לכך ותיאר זאת כ"ציד מכשפות", עקב עמדותיו הפוליטיות.

לאחר מכן, בשנת 1953 פתחו שלטונות החוק בחקירה, בנוגע למפגש שנערך בבית הנופש של מונטגיו, בו נכחו גם שני קציני חיל האוויר המלכותי הבריטי, וכן העיתונאי פיטר וויילדבלוד, והאציל מייקל פיט-ריברס. החקירה התבססה בחלקה על מכתבים אינטימיים שנשלחו בין הגברים.

המעקב אחר מונטגיו ושותפיו נעשה תוך שימוש בשוטרים סמויים אשר שימשו כסוכנים מדיחים (agents provocateurs), תופעה רווחת באותה תקופה. החקירה הייתה חלק ממדיניות מכוונת מצד רשויות האכיפה, בהוראת שר הפנים דאז, דייוויד מקסוול פייף, אשר הכריז על מאבק נגד "הנגע המוסרי" (male vice) והבטיח "לטהר את אנגליה מהמגפה ההומוסקסואלית". זאת במקביל ל"בהלת הלבנדר" בארצות הברית באותה תקופה, שכללה מרדף אקטיבי אחרי הומואים בשירות הציבורי, פיטוריהם והרשעתם בפלילים.

הפעם השנייה בה הועמד למשפט הייתה בשנת 1954, אז נעצר שוב והואשם בביצוע "עבירות חמורות של משכב זכור" עם חייל חיל האוויר המלכותי, במהלך מסיבת סוף שבוע בבקתת החוף באחוזתו הכפרית. מונטגיו חזר וטען שהוא חף מפשע גם מהאישום הזה. ("שתינו כמה משקאות, רקדנו, התנשקנו, זה הכל"). אלא שהחוק בבריטניה באותה תקופה לא חייב קיום יחסי מין לצורך הרשעה בעבירת הומוסקסואליות, וקיום קשר אינטימי ונשיקות הספיקו לצורך הרשעה. הוא נכלא למשך שנים עשר חודשים בגין "עבירות הומוסקסואליות בהסכמה" יחד עם מייקל פיט-ריברס ופיטר ויילדבלאד.

בזקנתו, מונטגיו נזכר בכך במונחים הבאים:

באווירת המלחמה הקרה של שנות ה-50, כאשר ציד המכשפות, שנקרא בהמשך "בהלת הלבנדר" הרסו את חייהם של גברים הומואים ולסביות רבים בארצות הברית, גם האווירה הפוליטית המקבילה בבריטניה הייתה הומופובית בצורה ארסית. שר הפנים דאז, סר דייוויד מקסוול פייף, הבטיח לבצע "חקירה ומרדף חסר פשרות חדש נגד החטא הגברי" ש"יטהר את אנגליה מהמגפה הזו". עד 1,000 גברים נכלאו בבתי הכלא של בריטניה מדי שנה, על רקע דיכוי נרחב של המשטרה נגד עבירות ההומוסקסואליות. שוטרים סמויים שפעלו כ"סוכנים פרובוקטורים" התחזו לגברים הומואים, ניסוח לשדל אזרחים במקומות ציבוריים, ואלה שנפלו בפח ונענו לחיזוריהם נאסרו והועמדו לדין. מצב הרוח השולט באותה תקופה, בקרב גברים הומואים, היה של פרנויה וחשש תמידי אמיתי.

משפטם של מונטגיו ושותפיו נערך באווירה ציבורית עוינת, ומשך תשומת לב תקשורתית עצומה. העיתונות הבריטית תיארה את הפרשה כ"שערורייה מוסרית", והשתמשה בביטויים דרמטיים כדי להציג את המעורבים כמי שפגעו ביסודות החברה הבריטית. הציבור נחלק בין תחושת זעזוע ותמיכה בזכותם של הנאשמים לחיים פרטיים.

מונטגיו, בניגוד לשותפיו, שמר על הכחשה מוחלטת, ולא הודה בקיום יחסים הומוסקסואליים. הוא טען שמדובר בקנוניה פוליטית ובאכיפה בררנית. למרות זאת, שלושתם הורשעו. מונטגיו נידון לשנים-עשר חודשי מאסר, בעוד וילדהבלוד ופיט-ריברס נידונו לשמונה-עשר חודשים.

לאחר שחרורו ממאסר לא חזר עוד לתפקיד בבית הנבחרים. לאחר לחץ משפחתי רב הוא נישא לידידה קרובה, ובהמשך התגרש ממנה ונישא לידידה אחרת, ואף נולדו לו ילדים. עם זאת, בזכרונותיו המאוחרים אישר שמעולם לא הפסיק לאהוב גם גברים.

בריאן סוול אמר בשנת 2012, "אדוארד מונטגיו היה חסר מזל, באמת חסר מזל עמוק, יותר מכל דבר אחר. זו הייתה תקופה שבה הממשלה השמרנית דאז עשתה ציד מכשפות, והייתה נחושה למגר את ההומוסקסואליות."

 תפקידו בהיסטוריה של הלהט"ב 
בניגוד לנאשמים האחרים במשפט, מונטגו המשיך לטעון לחפותו. הוא טען שלא קיים יחסי מין אלא הביע אהבה וגעגועים לאדם שאותו אהב. הוא דרש להקריא בפני בית המשפט את תוכן המכתבים שנתפסו בביתו ושימשו כנגדו, מכתבים שבהם היה תוכן של אהבה וגעגועים למי שהיה אז בן זוגו. הוא עמד על כך שלא קיים יחסי מין מלאים עם הנאשמים האחרים. אלא שהחוק בבריטניה באותה תקופה לא חייב קיום יחסי מין מלאים כדי להרשיע בעבירת ההומוסקואליות. די היה בהוכחה של קשר אינטימי החורג מהמקובל חברתית, כדי להרשיעו. עשר שנים לאחר פרסום הדוח, בשנת 1967, הפרלמנט יישם את ההמלצה וביטל את הגדרת ההומוסקסואליות מספר החוקים הפלילי. הייתה זאת נקודת מפנה בהיסטוריה הגאה בבריטניה, שבה מין אנאלי, וכל סוג אחר שהוגדר " מעשה סדום ", הוגדר כעבירה פלילית מעל 500 שנה, מאז שנת 1533.

ממוזער|221x221 פיקסלים|לורד מונטגיו עם אשתו הראשונה, בלינדה, לה נישא בשנת 1958, מעט לאחר שחרורו ממאסר
ממוזער|224x224 פיקסלים|לורד מונטגיו ואשתו השנייה, פיונה, ביום חתונתם בשנת 1974, צילום אלן וורן

בראיון שנערך בשנת 2000, במקביל לפרסום האוטוביוגרפיה שלו, נשאל מונטגיו מה עמדתו על כך שהוא ייזכר בעיקר בזכות תפקידו בביטול הפללת ההומוסקסואליות. בתגובה לכך בכה בהתרגשות. בראיון בשנת 2007, כאשר הנושא הועלה שוב, אמר מונטגו, "אני קצת גאה שהחוק שונה לטובת כל כך הרבה אנשים. הייתי רוצה לחשוב שאקבל קצת קרדיט על כך. אולי אני מתפאר מאוד בזה, אבל אני חושב שבגלל האופן שבו התנהגנו וניהלנו את חיינו לאחר מכן, בגלל שלא מכרנו את הסיפורים שלנו, פשוט חזרנו בשקט לחיינו, אני חושב שהייתה לזה השפעה גדולה על דעת הקהל."

 ראו גם 
 טוראי א' וטוראי ב' נגד התובע הצבאי הראשי
אוורט קליפרט

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1926
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2015
קטגוריה:להט"בים בריטים
קטגוריה:אישים שנשפטו על פי חוקים נגד להט"ב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד