מעל

במלחמה, מַעַל הוא הטעיה טקטית בה אחד הצדדים מעמיד פנים כי הוא מבצע פעולה בתום לב בכוונה לנצל את אמון הצד השני ולהשיג יתרון צבאי. מעל הוא הפרה של הלכות מלחמה וככזה מהווה פשע מלחמה, משום שהוא משבש את ההגנות והמגבלות שנועדו לשמור על הצדדים הלוחמים ועל אזרחים.

האיסור המפורש על מעל מופיע בסעיף 37 של הפרוטוקול הנוסף הראשון לאמנות ז'נבה. בסעיף מובאות מספר דוגמאות למעשים המוגדרים כמעל, כבדיית כוונה לנהל משא ומתן באמצעות הנפת דגל לבן, בדיית היעדר יכולת כתוצאה מפציעה או מחלה, בדיית מעמד אזרח או לא-לוחם ובדיית מעמד מוגן באמצעות שימוש בסמלים כמו סמל האומות המאוחדות או סמל של מדינה נייטרלית. בסעיפים 38–39 מוגדרים סמלים מוכרים וסמלי לאום.

 התפתחות האיסור 
שורשי האיסור על מעל במושג האבירות, שמזוהה עם לוחמת ימי הביניים באירופה. האיסור החל להופיע בחוקי מלחמה מסודרים במחצית השנייה של המאה ה-18. , שהיה החוק הצבאי של צבא האיחוד, מוכר כראשון שאסר על פעולות מעל באופן מסודר; בסעיף 16 של הקוד נכתב כי  ובסעיף 101 נכתב כי . מספר פעולות המוכרות כמעל - שימוש במדי האויב, בדגליו או בדגלים המייצגים מעמד מוגן - מופיעות בקוד כדוגמאות ללחימה לא-מכובדת. ידוע כי כתיבת הקוד הושפעה מחיבורו של הנרי האלק על החוק הבינלאומי, בו נכתב על מעל כי .

ניסיונות לחוקק חוקי מלחמה בינלאומיים בשלהי המאה ה-18, ששאבו השראה מקוד ליבר, כללו גם הם איסורים על מעל וכן פירוט נוסף על מהות הפעולות המהוות מעל, אולם ללא הגדרה טכנית של מעל. בסעיף 13 של הכרזת בריסל משנת 1874 צוינו איסור על רצח בבגידה של יחידים המשתייכים לצבא או לאומה עוינת, וכן איסור על שימוש לא הולם בדגל לבן, דגל הלאום או סמלים צבאיים של האויב וכן בסמלים הייחודיים של אמנות ז'נבה. בניגוד לקוד ליבר, באמנת בריסל היקף המעל מצומצם, וחל רק על מקרי רצח ולא על פציעה. מספר ממשלות סירבו לקבל את ההסכם והכרזת בריסל לא אושררה. בשנת 1880 אימץ המוסד לחוק בין-לאומי את מדריך אוקספורד, שכתב ; המדריך היה שלב משמעותי בהתפתחות ההגדרה של מעל, וכלל את הרחבת המונח רצח בבגידה באמצעות ציון שתי דוגמאות, החזקת מתנקשים שכירים והעמדת פני נכנע, וציון האיסור על התקפת האויב תוך הסתרת השיוך לכוח צבאי.

ההסכם הבינלאומי הראשון שהתקבל וכלל חוקי מלחמה היה  ב-1899. בתקנות שהתקבלו נכתב כי חל איסור על "הרג או פציעה בבוגדנות של יחידים המשתייכים לצבא או לאום עוין", וכן על "שימוש לא ראוי בדגל הפסקת אש, דגל לאומי, סמלי הצבא והמדים של האויב, וכן בסמלי אמנות ז'נבה". למעשה, הוועידה לא שינתה כמעט כלל את הניסוח שאומץ בהכרזת בריסל. לטענת שון ווטס, פרופסור למשפטים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית, הקיפאון בהתפתחות המונח הושפע מהפוליטיקה הבינלאומית ומהאגו של הנציגים.

בשנת 1956 החל הוועד הבין-לאומי של הצלב האדום לפעול לפיתוח חוקי מלחמה עדכניים; בשנת 1977 התפרסם הפרוטוקול הנוסף הראשון לאמנות ז'נבה, ובו הגדרה מעודכנת של מעל, שבה הוחלפה המילה "בוגדנות" (treachery) ב"מעל" (perfidy), וכן התווספה לקיחה בשבי במרמה לפעולות האסורות שיכולות להוות מעל. העדכון סיפק הגדרה רחבה יותר של אילו מעשים יתפסו כמעל, אך המדד לעבירה נותר מבחן התוצאה.

חוקת רומא של בית הדין הפלילי הבין-לאומי, שהתקבלה ב-1998, מגדירה חלק מפעולות המעל כפשעי מלחמה (לקיחה בשבי אינה מוזכרת בחוקה כמעל), אולם על פעולת המעל לגרום לפציעה או למוות כדי להביא לענישה.

 מקרים היסטוריים 
במשפטי דכאו זוכו אוטו סקורצני ותשעה קצינים עליהם פיקד מהאשמה במעל; הם הואשמו בשימוש לא הולם במדי צבא ארצות הברית, אולם זוכו כיוון שהוכח שלא השתמשו במדים במהלך קרב, אלא רק כחלק מפעילות תחבולנית.

במהלך המלחמה העולמית בטרור ניהלה מחלקת ההגנה של ארצות הברית הליכים משפטיים בהם האשימה מספר פעילי טרור במעל; בין הפעילים נמנה גם פעיל חזבאללה עלי מוסא דקדוק.

ישנו דיון בנוגע לפעילות המסתערבים ביהודה ושומרון והאם היא מהווה מעל.

 לקריאה נוספת 

 הערות שוליים 

קטגוריה:הונאה צבאית
קטגוריה:פשעי מלחמה
קטגוריה:דיני מלחמה