ליאון פיינר

ליאון פיינר (בפולנית: Leon Feiner; נודע בשם "מיכאל", "ברזובסקי"; 1885 – 22 בפברואר 1945) היה עורך דין ופעיל חברתי יהודי-פולני, פעיל בבונד הכללי של העובדים היהודים בפולין, וסגן יו"ר המועצה לסיוע ליהודים, ז'גוטה. בין נובמבר 1944 לינואר 1945.

ביוגרפיה
פיינר נולד בשנת 1885 בקרקוב, אז חלק מאוסטרו הונגריה. הוא שימש כעורך דין במשפטים פוליטיים והיה פעיל באגודת עורכי הדין הסוציאליסטים. בשנת 1939 נשלח לכלא ברזה קרטוסקה למשך שישה שבועות. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין, גם ברית המועצות פלשה ב-17 בספטמבר, כחלק מהסכם מולוטוב-ריבנטרופ בין גרמניה הנאצית לברית המועצות. פיינר נתפס בחלק הסובייטי של פולין הכבושה, נעצר על ידי הנ.ק.ו.ד. ובילה מספר חודשים בכלא סובייטי בלידא שנמצאה ברפובליקה הסובייטית הבלארוסית.Bernard Goldstein, "Five years in the Warsaw Ghetto: (The stars bear witness)", AK Press, 2005, pg. 84,  למרות העובדה שלפני המלחמה, בכמה הזדמנויות, הגן על קומוניסטים פולנים בבית המשפט כעורך דין, ושהיה השתייך לארגון סוציאליסטי (הבונד הכללי של העובדים היהודים בפולין , הרשויות הסובייטיות האשימו אותו בהיותו "פשיסט" ו"מהפכן-נגד". לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות, הצליח פיינר להימלט לאחר שהסובייטים נמלטו מלידא ב-1941, ועשה את דרכו לוורשה הכבושה על ידי הנאצים.

במהלך הכיבוש הנאצי של פולין, פיינר, למרות שחי בצד ה"ארי" של ורשה תחת השם הבדוי "ברזובסקי", היה אחד הדמויות המרכזיות במחתרת היהודית בעיר. הוא היה מחברם של רוב ההודעות של הבונד מפולין לבעלות הברית המערביות, בהן תיאר את הטרור והאכזריות הנאצית.Emmanuel Ringelblum, Joseph Kermish, Shmuel Krakowski, "Polish-Jewish Relations During the Second World War", Northwestern University Press, 1992, pg. 115, 

פיינר שימש גם כמדריך עבור השליח הפולני יאן קרסקי בתוך גטו ורשה (שניהם חצו את הגטו דרך תעלות הביוב של ורשה)."Refugees Who Have Made a Difference", UNHCR קרסקי שאל את פיינר מה יהודים אמריקאים ובריטים בולטים צריכים לעשות. "אמור למנהיגים היהודים", אמר פיינר, כי "עליהם למצוא את הכוח והאומץ להקריב קורבנות שאף מדינאי אחר לא היה צריך להקריב מעולם, קורבנות כואבים כמו גורל עמי הגוסס, וייחודיים כאחד".Jan Karski, Story of a Secret State, pp. 42-50.

באותה פגישה ביקש עם קרסקי אמר גם את הדברים הבאים:

קרסקי גם העביר את דו"ח פיינר למנהיגים הפוליטיים הפולנים-יהודים שמואל זיגלבוים ויצחק שוורצברט, שכיהנו במועצה הלאומית הפולנית  של הממשלה הפולנית הגולה שישבה בלונדון. הדו"ח תיאר את גירוש ורציחת יהודים בפולין, כולל דו"ח מפורט על מחנה ההשמדה חלמנו, ונתן את מספר ההרוגים המשוער, נכון למאי 1942, ב-700,000 (המספר בפועל כבר היה גבוה בהרבה). הוראותיו של פיינר לשמואל זיגלבוים היו להפסיק את המחאות ולארגן הפצצות תגמול, חלוקת עלונים והוצאות להורג של גרמנים שנלכדו על ידי בעלות הברית, בתגובה לשואה.Samantha Power, "A problem from hell: America and the age of genocide", HarperCollins, 2003, pg. 33,  תיאור מצבם של היהודים בפולין הכבושה על ידי גרמניה והוראותיו של פיינר הכניסו את זיגלבוים לדיכאון מכיוון שידע שבעלות הברית לא יהיו מוכנות לעזור (זיגלבוים התאבד בסופו של דבר כמחאה על אדישותן של ממשלות בעלות הברית לנוכח השואה).Melvyn Conroy, Szmul Mordekhai "Artur" Zygielbojm, The Terrible Choice: Some Contemporary Jewish Responses to the Holocaust.

לאחר מרד גטו ורשה וחיסול הגטו על ידי הגרמנים, ניסה פיינר נואשות לעזור לאלה שנשלחו למחנות עבודה.

ליאון פיינר שרד את הכיבוש הנאצי, את מרד גטו ורשה ואת מרד ורשה, וחולץ בלובלין בינואר 1945. עם זאת, הוא סבל מסרטן הגרון"Survivors and Others Mentioned in This Documentary: Where Are They now?", Montreal Institute for Genocide and Human Rights Studies,  ונפטר בלובלין זמן קצר לאחר מכן, ב-22 בפברואר. אפילו בזמן שהיה בבית החולים הוא שמר על קשרים עם חבריו ועם פעילים פוליטיים אחרים והשתתף בדיונים על עתיד הבונד בפולין. לאחר מותו נקבר בבית הקברות היהודי בוורשה (רובע 12).

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:בונדיסטים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים פולנים
קטגוריה:סוציאליסטים
קטגוריה:נפטרים מסרטן
קטגוריה:ילידי 1885
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1945