למד שפירא

לוי יהושע שפירא המכונה לָמֶד שַׁפִּירָא (ביידיש: לאמעד שאפירא; ) הוא היה סופר יידיש אמריקאי יליד האימפריה הרוסית. סיפוריו ידועים בעיקר בזכות נושאים כמו רצח, אונס וקניבליזם.

קורות חיים
הוא נולד ב-10 במרץ 1878, ב (ביידיש אירזיסטשוב), שבפלך קייב של האימפריה הרוסית. בשנת 1896, נסע לוורשה, נאבק כדי למצוא עבודה במשך שנתיים, ואז שב לרז'ישצ'יב. הוא חווה פוגרום, התאהב וניסה להתאבד, ובהמשך גויס בכפייה לצבא הרוסי הקיסרי. חוויות אלו השפיעו רבות על הנושאים האפלים למדי שבספריו הבדיוניים. שפירא שב לוורשה בשנת 1903, וי"ל פרץ עזר לו לפרסם את יצירותיו הספרותיות הראשונות: "הכנף" (דער פליגל); ובשנה שלאחר מכן, סיפור ארוך יותר בשם "איציקל ממזר", שפורסם בכתב עת בעריכת אברהם רייזן. לפרץ הוא יקדיש אחת מיצירותיו, "רויך" (עשן), סיפור על "העולם הישן" (פרץ שימש כפטרון קודם לכן של סופר יידיש מפורסם אחר, דר נסתר).

שפירא היגר לארצות הברית בשנת 1905. הוא שהה שנה בלונדון, שם התיידד עם הסופר העברי יוסף חיים ברנר. לאחר שהגיע לניו יורק ב-1906, ועבד עבור "הפורוורד", החל לפרסם את סיפורי הפוגרום המחרידים שלו: "דער קוש" (הנשיקה, 1907); "שפוך חמתך" (1908); "דער צלם" (הצלב, 1909); "אין טויטער שטאט" (בעיר המתה, 1910). יצירתו של שפירא מסמלת שבירה מיצירותיהם של שלושת סופרי היידיש הקלאסיים, בכך שהיא מציבה בחזית את האלימות והריאליזם הפסיכולוגי, במקום פרשנות סאטירית. שפירא שב לאחר מכן לוורשה לשנה, ואז חזר לצמיתות לארצות הברית ב-1911. עד 1919, שפירא כתב את מה שנחשבים לשני סיפורי הפוגרום הגדולים ביותר שלו: "ווייסע חלה" (חלה לבנה) ו"די ייִדישע מלוכה" (מלכות היהודים). שני הסיפורים "נשארים מן הטיפולים המורכבים ביותר מבחינה אסתטית ופסיכולוגית בנושא הפוגרום בספרות היהודית המודרנית".

שפירא ומשפחתו עברו ללוס אנג'לס בשנת 1921. אשתו, פריידל, נפטרה שם בשנת 1927, והוא שב לניו יורק. בחזרה בניו יורק שוב, שפירא עבד במספר כתבי עת ספרותיים, היה פעיל במפלגה הקומוניסטית, והועסק על ידי "" בשנת 1937. שפירא שב ללוס אנג'לס בשנת 1939, שם התגורר ברחוב Heliotrope Drive 544 במזרח הוליווד.

מוות
שפירא נפטר בלוס אנג'לס בשנת 1948, בגיל 69 או 70, בעת שחי במוסך של חבר. הוא מת כאלכוהוליסט ועני. הוא נקבר ב במזרח לוס אנג'לס לצד אשתו, ומצבתו נחקקה במילים:

"למד לוי שפירא, מחבר 'די ייִדישע מלוכה'".

ספריו
 אויפן ים - "על הים" (1910)
 נאָװעלן - "נובלות" (1910)
 די ייִדישע מלוכה און אַנדערע זאַכן - "המלוכה היהודית ודברים אחרים" (1919)
 ניו־יאָרקיש און אַנדערע זאַכן - "ניו יורקי ודברים אחרים" (1931)
 פֿון קרבן מנחה - "מקורבן מנחה" (1941)
 דער שרײַבער גייט אין חדר - "הסופר הולך לחדר" (1945)
 דער אַמעריקאַנער שד - "השד האמריקאי" (רומן בלתי גמור)
 כתובים - "כתובים" (1949)
חלק מהפרסומים המאוחרים יותר (כמו "פֿון קרבן מנחה", "דער שרײַבער גייט אין חדר", ו"כתובים") הם אוספים שיצאו לאור לאחר מותו של שפירא, וכוללים סיפורים שפורסמו במקור בכתבי עת ועיתונים שונים.
תרגומים
 "מלכות היהודים: מבחר סיפורים", תרגם נפתלי גינתון, הוצאת י. ל. פרץ, 1966
 The Cross and Other Jewish Stories. New Haven: Yale University Press, 2007. Edited and with an introduction by Leah Garrett. 
The Jewish Government and Other Stories, edited and translated by Curt Leviant, 1971

לקריאה נוספת
 רועי גרינוולד, "לידה משונה - נקמה ומטאמורפוזה בסיפורי הפוגרומים של לָמֶד שפירא
 Curt Leviant, Lamed Shapiro: Master Craftsman of the Yiddish Short Stories", MA thesis, Columbia University, 1957.

 Hoffman, Matthew (2002). "Shapiro, (Levi Joshua) Lamed." In: Sorrel Kerbel, et al. (Eds.), Jewish Writers of the Twentieth Century. New York: Fitzroy Dearborn. pp. 984–987. .
 "Lamed Shapiro" [author biography] (2001). In: Jules Chametzky, et al. (Eds.). Jewish American Literature: A Norton Anthology. New York: Norton. pp. 154–155.
 The Cross and Other Jewish Stories''. New Haven: Yale University Press, 2007. Edited and with an introduction by Leah Garrett. , "Introduction" by Leah Garrett, an extensive biographical sketch in pp. ix-xxii

קישורים חיצוניים


  Review of Lamed Shapiro, The Cross and Other Jewish Stories.

הערות שוליים

קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אוקראיני-יהודי
קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1878
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1948