לין אנדרסון

לִין רֵנֶה אַנְדֶּרְסוֹן (באנגלית: Lynn René Anderson; 26 בספטמבר 1947 – 30 ביולי 2015) הייתה זמרת קאנטרי אמריקאית ואישיות טלוויזיונית.

אנדרסון נולדה בדקוטה הצפונית וגדלה בקליפורניה, בתה של אמנית הקאנטרי  ושל קייסי אנדרסון (Casey Anderson), רוכב סוסים מקצועי. היא החלה את הקריירה המקצועית שלה ב-1966, לאחר שהופיעה בתוכניות קאנטרי אזוריות וב-1967, כבר הגיעה לעשירייה הפותחת של הבילבורד, בתחום מוזיקת הקאנטרי,עם הסינגל "If I Kiss You (Will You Go Away)".

בשנת 1970, חתמה אנדרסון עם קולומביה רקורדס ולהיטה הבין-לאומי הגדול ביותר היה "Rose Garden"שאף זיכה אותה בפרס גראמי על ביצוע הווקאלי הטוב ביותר של זמרת קאנטרי. הקריירה המוזיקלית נסקה והיא הפכה לאישיות טלוויזיונית והופיעה בתוכניות ובמופעים שונים.

החל משנות ה-80 היא המשיכה להקליט, אך באופן ספורדי, עד 2004. לקראת סוף חייה, אנדרסון נאבקה בהתמכרות לאלכוהול, אך המשיכה להופיע כמעט עד מותה ב-2015.

בפרק זמן של חמישה עשורים, הוציאה לין אנדרסון 52 אלבומי LP וכ-100 סינגלים ש־50 מהם הגיעו למקומות מכובדים במצעדים הלאומיים, 18 מהם ל"עשירייה הראשונה ו-12 כבשו את המקום הראשון. אנדרסון נחשבת לאחת מאמני הקאנטרי המשפיעים ביותר. על עבודתה כאמנית קרוסאובר, היא נכללה ברשימת "100 אמני הקאנטרי הגדולים בכל הזמנים" של רולינג סטון וברשימת "40 הנשים הגדולות במוזיקת הקאנטרי" של ערוץ הטלוויזיה CMT.

 קורות חיים 
לין רנה אנדרסון נולדה בגראנד פורקס, דקוטה הצפונית, ב-26 בספטמבר 1947, לקייסי וליז אנדרסון. סבה וסבתה היו מהגרים סקנדינביים שהקימו "מועדון רכיבה" בצפון דקוטה. לדברי אנדרסון, היא ידעה לרכוב על סוסים לפני שיכלה ללכת. כשהייתה עדיין ילדה קטנה, המשפחה עברה לקליפורניה.

המשפחה קנתה חווה וגידלה סוסים, עליהם למדה לין לרכוב ולטפל. בגיל 9, אנדרסון זכתה במקום השני באירוע מרוצי סוסים מקומי בסן פרנסיסקו, קליפורניה. שני הוריה היו כותבי שירים שאפתניים והיא החלה להופיע, כבר בעת שלמדה בתיכון. במהלך נעוריה היא קיבלה עבודה כמזכירה בתחנת הטלוויזיה KROY, בסקרמנטו ועם סיום לימודיה, היא הפכה למזכירת המנהל הכללי של התחנה.

בזמן שעבדה במשרה מלאה, המשיכה אנדרסון להשתתף בתחרויות רכיבה על סוסים. לאחר שזכתה במספר תחרויות, היא כונתה, בשנת 1966, "מלכת מופע הסוסים של קליפורניה" (California Horse Show Queen). בשנת 1964. החתים אותה המפיק צ'ט אטקינס על חוזה הקלטות ב-RCA Victor והמשפחה עברה לנאשוויל. בשנת 1966, היא חתמה על חוזה ההקלטות הראשון שלה עם חברת התקליטים Chart Records.

 קריירה מוזיקלית 
 1966–1969 
לין אנדרסון התפרסמה ב-1966 עם הסינגל הראשון "In Person", אך השיר "Ride, Ride, Ride" שחובר על ידי אמה ליז אנדרסון היה הראשון שדורג במצעדים. ב-1967 השיר הצלחה "If I Kiss You (Will You Go Away)" הגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד קאנטרי ואלבום הבכורה שלה באותו שם הגיע למקום ה-25 במצעד האלבומים.

ב-1968 הגיע להיטה "Promises, Promises" למקום הרביעי, והאלבום השני שלה, שנשא את אותו שם, הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי הקאנטרי.

ב-1967 הופיעה אנדרסון בתוכנית The Lawrence Welk Showe, זמרת הקאנטרי הראשונה שהופיעה בתוכנית וזכתה לחשיפה רחבה, כולל סיבוב הופעות לאומי.באותה שנה זכתה בפרס "ווקאליסטית השנה" (Top Female Vocalist) מטעם פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי. בשנת 1968 עזבה אנדרסון את תוכנית The Lawrence Welk Showe והחליטה לשיר חומר מסורתי יותר ובין היתר שרה את גרסתה לשיר "Rocky Top" של האוסבורן ברדרס (Osborne Brothers), שהפכה ללהיט ב-1970 והגיעה למקום ה-17 במצעד הקאנטרי וכן את השירים "Big Girls Don't Cry" ו-"I've Been Everywhere".

אלבום האולפן השישי של אנדרסון פורסם ב-1969 והיה מחווה לאמניות הקאנטרי המסורתי שקדמו לה. האלבום, שנקרא "שירים שעשו בנות קאנטרי מפורסמות" (Songs That Made Country Girls Famous) וכלל את גסאותיה לזמרות כמו: Connie Smith, פטסי קליין, לורטה לין, Kitty Wells, ליז אנדרסון, Bonnie Guitar, תמי ויינט ועוד, האלבום הגיע למקום התשיעי במצעד אלבומי הקאנטרי.

 1970–1980 
בשנת 1970, חוזה ההקלטות של אנדרסון נרכש על ידי קולומביה רקורדס והאלבום הראשון שלה היה "Stay There, Till I Get There" שכתב בעלה סאטון.השיר הפך ללהיט החמישי שלה שהגיע לעשירייה הראשונה במצעד הסינגלים של בילבורד. למרות ההלחנה המוצלחת של סאטון, אנדרסון טענה שהוא התקשה לספק לה חומרים נוספים וזו הסיבה שרבים משיריה נכתבו והולחנו על ידי אחרים".

לדבריה, היא מצאה את הגרסה המקורית של הלהיט שלה "Rose Garden" באלבום של ג'ו סאות' (Joe South), שכתב אותו והיא אהבה אותו, אך בעלה סאטון התנגד להקלטתו מכיוון ששורות בשיר הושרו מנקודת מבט גברית. בסופו של דבר השיר יצא כסינגל באוקטובר 1970, והפך לסינגל הראשון של אנדרסון שהגיע למקום הראשון במצעדים, והיה שם במשך חמישה שבועות. זה היה גם הסינגל הראשון שלה שהגיע למצעד בילבורד הוט 100, והגיע לשיאו למקום השלישי בפברואר 1971. השיר היה להיט בין-לאומי, והגיע לטופ 5 ב-15 מדינות נוספות. אלבום האולפן האחד עשר של אנדרסון, Rose Garden, יצא בדצמבר 1970. האלבום הגיע לראש מצעד אלבומי הקאנטרי של בילבורד ושהה בסקר בסך הכול 77 שבועות וזכה למעמד פלטינה במכירות על ידי איגוד תעשיית ההקלטות של אמריקה.

אנדרסון המשיכה לגוון את המוזיקה שלה והקליטה שירים בסגנונות שונים. בשנת 1972, היא הקליטה את "Cry", להיט הפופ של ג'וני ריי (Johnnie Ray), שהפך ללהיט הקאנטרי הגדול של אנדרסון. והגרסה שלה לשיר "Listen to a Country Song" של לוגינס ומסינה (Loggins & Messina) הגיעה לחמשת הגדולים.

בין השנים 1973 ו-1974, הסינגלים "Keep Me in Mind" ו-"What a Man My Man Is" הגיעו למקום הראשון.אנדרסון הופיעה תדיר בטלוויזיה, במיוחד במהלך המחצית השנייה של העשור, בתוכניות פריים טיים, כמו: The Brady Bunch Hour" ,The Tonight Show" ו-"The Midnight Special". בנוסף, היא שיתפה פעולה עם דין מרטין ובוב הופ בטלוויזיה ובהופעות. בשנת 1977 הינחתה אנדרסון תוכנית טלוויזיה מיוחדת משלה ב-CBS. הייתה לה הופעה בת פרק אחד בתוכנית סטארסקי והאץ', שם ביצעה את הסינגל שלה משנת 1977 "Wrap Your Love All Around Your Man", שיר שהגיע למקום ה-12 במצעד הסינגלים של הקאנטרי של בילבורד. בהמשך, אימצה אנדרסון תדמית חדשה יותר שתוארה על ידי כותבים כ"נועזת"  והסגנון הוכיח את עצמו כמוצלח ב-1979 עם השיר "Isn't It Always Love". אנדרסון הוציאה את אלבום האולפן האחרון שלה "Even Cowgirls Get the Blues" עבור קולומביה רקורדס בשם ולאחר מכן עזבה את החברה, על אף כוונת החברה לקדם אותה כמתחרה לדולי פרטון. היא בחרה לעבור ללואיזיאנה ולהתרכז בחיי משפחה, תוך הפסקה של כשלוש שנים מהקלטות, למעט אלבום של "גרסאות מחודשות".

 1982–1989 
לאחר גירושיה מהארולד סטרים, ב־1982, חזרה אנדרסון לנאשוויל והחלה לשתף פעולה עם סוכנת האמנים בוני גארנר (Bonnie Garner), שאפשרה לה לחתום בחברת Permian Records העצמאית.בתקופה זו חזרה להופיע במצעדי הקאנטרי. בהמשך שנות ה־80 היא חתמה על חוזה הקלטות עם מרקורי רקורדס, שם חזרה למצעדי הקאנטרי עם גרסת כיסוי (1988) ל־"Under the Boardwalk" שנכלל באלבומה "What She Does Best" וסינגלים נוספים. בתקופה זו החלה לדעוך הקריירה שלה כמשתתפת בדירוגי ה־Billboard.

בשנת 1983 היא הוציאה את אלבום האולפן ה-29 שלה, Back, בחברת התקליטים Permian. היה אלבומה האחרון שהגיע למצעדים (הגיע למקום ה-61 ברשימת אלבומי הקאנטרי המובילים של בילבורד בשנת 1983.

שני סינגלים שהיא פרסמה הפכו ללהיטים גדולים. הראשון היה "What I Learned from Loving You", להיט שהגיע לעשרים המובילים במצעד שירי הקאנטרי החמים. השני היה דואט עם גארי מוריס (Gary Morris), בשם "You're Welcome to Tonight", הלהיט הראשון של אנדרסון שהגיע לעשירייה הראשונה מזה חמש שנים, והגיע למקום התשיעי בשנת 1984.

בשנת 1986, חברת התקליטים פרמיאן רקורדס הגישה בקשה לפשיטת רגל[50] והאלבום הבא, מספר 30, What She Does Best, יצא בחברת התקליטים מרקורי בשנת 1988.[53] במהלך שנות ה-80 היא הוציאה מספר סינגלים, כמו: "Heart of the Matter", "Under the Boardwalk" (גרסת כיסוי), "How Many Hearts".

 1990–2015 
החל מ-1990, התרחקה לין אנדרסון מחברות התקליטים הגדולות והרחיבה את פעילותה המקצועית. היא השתתפה בדרמת הטלוויזיה של BBC Scotland "התאונה בכביש המהיר" (The Wreck on the Highway), הקליטה חומרים במגוון סגנונות ובשנת 1992 הוציאה את אלבומה Cowboy’s Sweetheart בהשתתפות אמילו האריס ומרטי סטיוארט (Marty Stuart).

בשנת 1998 הוציאה את האלבום Latest and Greatest בחברת Platinum Entertainment, שכלל הקלטות מחודשות של להיטיה ושלושה שירים חדשים, שחלקם נכתבו בידי בן זוגה מנטור ויליאמס. בשנת 2000 יצא אלבום ההופעה החיה הראשון שלה, Live at Billy Bob’s Texas, בחברת Smith.

ב־2005 הוציאה את The Bluegrass Sessions בחברת DM, שכלל גרסאות בסגנון בלוגראס ללהיטיה המוכרים, בהם "Rose Garden", "You’re My Man" ו־"Rocky Top". האלבום קיבל ביקורות מעורבות, אך היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית אלבום הבלוגראס הטוב ביותר (Best Bluegrass Album).

במקביל המשיכה להופיע, בין היתר בפסטיבל CMA Music Festival (2007) ובפסטיבל Stagecoach בשנת 2009. בין 2010–2011 הופיעה עם "התזמורת הסימפונית מטרופול" (Metropole Symphony Orchestra) בסדרת קונצרטים.

ביוני 2015, כחודש לפני מותה, הוציאה אנדרסון את אלבומה האחרון Bridges, שכלל שירים בסגנון גוספל ושיתופי פעולה עם "The Martins" ו-"The Oak Ridge Boys". האלבום זכה לביקורות חיוביות.ממוזער|לין אנדרסון על במה ב-2011

 רכיבה על סוסים 
לצד קריירת המוזיקה שלה, הייתה אנדרסון רוכבת סוסים מקצועית ומגדלת סוסים. היא עסקה ברכיבה עוד בטרם חתמה על חוזה ההקלטות הראשון שלה, כבר ב-1966 זכתה בתואר  והמשיכה לעסוק בתחום לאורך חייה.היא זכתה ב־16 אליפויות לאומיות (בארצות הברית) וב-8 אליפויות עולם.

אנדרסון התמחתה בגידול "סוסי קוורטר" (Quarter Horses), בהם הסוס דוק סטארלייט (Doc Starlight), שהפך לחלק משושלת "Cutting Horses" בארה״ב. הייתה לה חווה בביתה בניו מקסיקו והיא הייתה חברה פעילה ב־American Quarter Horse Association.

אנדרסון עסקה בעבודה עם ילדים עם מוגבלויות, ייסדה את ארגון "רוכבים מיוחדים" (Special Riders) בפרנקלין, טנסי (Franklin, Tennessee), ושיתפה פעולה עם Rocky Top Riders בטקסס (על שם להיטה מ־1970). במשך מספר שנים אנדרסון שיתפה פעולה עם "האגודה הצפון־אמריקאית לרכיבה עבור אנשים עם מוגבלויות" (North American Riding for the Handicapped Association - NARHA).

 חיים אישיים 
 נישואין, זוגיות ומשפחה 
לין אנדרסון הייתה נשואה פעמיים ונולדו לה שלושה ילדים.

 נישואים ראשונים: (1968–1977) אנדרסון נישאה לגלן סאטון (Glenn Sutton) שעבד בחברת התקליטים Chart וגילה עניין בהפקת המוזיקה שלה. במהלך נישואיהם, אנדרסון הצהירה כי בגללו היא דחתה מספר הזדמנויות מקצועיות כמו סיבוב הופעות בווייטנאם עם בוב הופ. בני הזוג המשיכו לשתף פעולה מוזיקלית עד לגירושיהם בשנת 1977. לזוג נולדה בת אחת משותפת, ליסה סאטון (Lisa Sutton).
 נישואים שניים: (1978–1982) אנדרסון נישאה הרולד "ספוק" סטרים (Harold "Spook" Stream), איש הנפט ויזם מלואיזיאנה. הם נפגשו באירוע רודיאו וזמן קצר לאחר מכן התפתח ביניהם קשר רומנטי. נישואיהם הסתיימו בגירושים בשנת 1982.אנדרסון טענה כי סטרים היה אלים פיזית, ניסה לדרוס אותה עם רכב וניסה להכות אותה. לזוג נולדו שני ילדים ולאחר גירושיהם, הם נאבקו על משמורת הילדים. רשויות הרווחה חקרו ודחו את טענותיה של אנדרסון והיא איבדה את המשמורת על הילדים.
 מערכת יחסים (1989–2015) עם מנטור ויליאמס (Mentor Williams) לאחר גירושיה, אנדרסון נפגשה עם כותב השירים מנטור ויליאמס (Mentor Williams) והקשר ביניהם הפך לרומנטי. מאוחר יותר עברו בני הזוג לגור בניו מקסיקו, מקום הולדתו של ויליאמס והם חיו יחד עד מותה ב-2015,  מבלי שנישאו.

 בעיות עם רשויות אכיפת החוק 
בסוף חייה, התמכרה אנדרסון לאלכוהול והדבר גרם, בין היתר, למעורבות שר רשויות האכיפה:
 דצמבר 2004, היא נעצרה בדנטון, טקסס באשמת נהיגה בשכרות. היא נכשלה בבדיקת שכרות, נעצרה ושוחררה בערבות של 1,000$.
 24 בינואר 2005, הואשמה בגנבת דיסק של הארי פוטר מחנות בניו מקסיקו. בעת המעצר תקפה קצין משטרה. סעיפי התקיפה והגניבה בוטלו בתנאי שלא תבצע עבירות נוספות.
 מאי 2006, לאחר שהייתה מעורבת בתאונת דרכים התברר שהיא שוב נהגה בשכרות. היא סירבה לבדיקת ינשוף ומאחר שלא היו נפגעים, שוחררה בערבות.
 11 בספטמבר 2014 היא נעצרה שוב לאחר תאונה קלה בנאשוויל, הודתה בשתיית אלכוהול ונטילת תרופות, נעצרה ושוחררה בערבות של 5,000 דולר, פרסמה התנצלות רשמית ונכנסה לגמילה במרכז על שם בטי פורד.

 מותה 
אנדרסון מתה ב-30 ביולי 2015, במרכז הרפואי של אוניברסיטת ואנדרבילט בנאשוויל, בגיל 67. היא אושפזה לזמן קצר עקב דלקת ריאות לאחר חופשה באיטליה. סיבת המוות הרשמית הייתה התקף לב. היא נקברה במאוזוליאום בפארק הזיכרון "וודלון ממוריאל פארק" בנאשוויל, המכונה "בית הקברות של כוכבי הקאנטרי". היא נקברה ליד אמה, ליז, שמתה ב-2011. אביה, קלרנס, שנפטר ב-2018 ונקבר ליד אשתו.

בשנת 2018, הקים בית הקברות "וודלון ממוריאל פארק" את "גן הוורדים של לין אנדרסון" ("The Lynn Anderson Rose Garden"), המורכב מ-200 שיחי ורדים שונים שנקראו על שם הזמרת, על ידי האגודה הלאומית לוורדים של אמריקה (the National Rose Society of America), כמקום של התבוננות ומדיטציה.

 מורשת, פרסים, אותו כבוד והישגים 
בשנת 1974 היא הפכה לשגרירה לא רשמית של חיל הנחתים האמריקאי כאשר שירהּ "אנחנו לא מבטיחים לכם גן ורדים" הושק כסיסמת הגיוס הרשמית של החיל.

בשנת 1995, אגודת הוורדים האמריקאית קראה לאחד מזני פרחי הורד "לין אנדרסון".

בשנת 2000, המושל דון סאנדקוויסט הכריז על ה-15 ביוני כ"יום לין אנדרסון" מדי שנה במדינת טנסי.

 דיסקוגרפיה 
אלבומי אולפן

 תוכניות טלוויזיה וסרטים 
שם הסרט שנה תפקיד הערות סימוכין המופע של לורנס וולק (The Lawrence Welk Show) 1967–68 עַצמָה חג המולד הלבן של טנסי ארני פורד (Tennessee Ernie Ford's White Christmas) 1972 ספיישל טלוויזיה המופע של דין מרטין (The Dean Martin Show) 1972–1974 דין מרטין מציג מוזיקת קאנטרי (Dean Martin Presents Music Country) 1973 המופע של בובי וינטון (The Bobby Vinton Show) 1976 דולי (Dolly) תשע בריבוע 1976–1979 שעת חבורת בריידי (The Brady Bunch Hour) 1977 הספיישל של לין אנדרסון (The Lynn Anderson Special) ספיישל טלוויזיה סטארסקי והאץ' סו אן גריינג'ר התאונה על הכביש המהיר (The Wreck on the Highway) 1990 בטסי הול

 לקריאה נוספת 


 קישורים חיצוניים 




 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי דקוטה הצפונית
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:אמריקאים ממוצא נורווגי
קטגוריה:רוכבות סוסים אמריקאיות
קטגוריה:רוכבי סוסים אמריקאים
קטגוריה:זמרות קאנטרי אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1947
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2015
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015