העיט, העורב והרועה

העיט, העורב והרועה הוא משל העוסק בחקיינות והשלכותיה. המשל לוקח מתוך קובץ משלי איזופוס, ומספרו 2 בסיווג פרי.

המשל
עורב ראה עיט צולל למטה וחוטף טלה. מתוך רצון לחקות את העיט, ניסה גם העורב לתפוס איל. אך האיל היה כבד מדי, וטפריו של העורב הסתבכו בצמר. רועה שראה את המאבק תפס את העורב, גזר את כנפיו, ונתן אותו לילדיו לשעשוע. כששאלו הילדים איזה עוף זה, ענה: "זה עורב שחושב שהוא עיט." 

גרסה זו הופיעה גם אצל סמואל קרוקסול   ומוסר ההשכל שלו הוא ש"לא כל תכונה מצוינת וראוויה לשבח צריכה להיות מודל החיקוי שלנו. עלינו לספר את הסיפור שלנו ביושר ובהגינות, כדי שנוכל לראות מהן יכולותינו וכיצד עומדות הנסיבות שלנו: אחרת, אנו עלולים לא רק להפוך למגוחכים בעיני אחרים, אלא גם לפגוע בעצמנו, על ידי חיקוי מביך ובלתי שיפוטי כלשהו; אף על פי שזה קורה, להיות בהסמכה באמת ראויה לשבח ונהדרת."

ראו גם
משלי איזופוס
סיווג פרי
הערות שוליים

קטגוריה:משלי איזופוס