יחסי אלבניה – דרום אפריקה

יחסי אלבניה – דרום אפריקה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין רפובליקת אלבניה לבין רפובליקת דרום אפריקה, שנוסדו בשנת 1992 לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי באלבניה ועם קיום הבחירות הרב-מפלגתיות הראשונות במדינה. כמו כן, גם לאחר נפילת משטר האפרטהייד תחת נשיאותו של פרדריק וילם דה קלרק.

 היסטוריה 
 לפני כינון היחסים 
בשנת 1979 הוגלתה משפחת המלוכה האלבנית (בית זוֹגוּ) לספרד, ותחת הנהגתו של לקה זוגו סקנדר (הוכתר בתור לקה מאלבניה במלון בריסטול בעיר בנידורם שבספרד), נאלצה לעזוב את המדינה שקיבלה את פניה מאז שנת 1962, לאחר שבחיפוש באחוזתם שבעיר פוזואלו דה אלארקון נחשפה כמות ניכרת של כלי נשק צבאיים.

לאחר משא ומתן עם משרד החוץ הספרדי, בתמיכת משפחת המלוכה הספרדית של חואן קרלוס הראשון, שפגש באופן אישי את לקה לפני שהוכתר למלך ספרד, הורשתה המשפחה לעזוב את המדינה בדרך אווירית אל גבון, שם הבטיח להם הנשיא אל-חאג' עומר בונגו אונדימבה הגנה. המטוס הגבוני לא הגיע, ולאחר התערבות נוספת של משפחת המלוכה הספרדית, ממשלתו של אדולפו סוארס שכרה מטוס ספנטקס שהסיע את המשפחה לליבריה. לאחר הנחיתה, דרשו הרשויות הליבריות תשלום מקדמה של 35 מיליון פסטות ספרדיות מהמשפחה כדי לאפשר להם לרדת מהמטוס. דיפלומטים ספרדים התערבו, ולאחר יום של חניה על המסלול בנמל התעופה, מטוס הספנטקס המריא ב-3 בפברואר 1979 לרודזיה הדרומית, שם הביע ראש הממשלה הרודזי, איאן דאגלס סמית' את הסכמתו לקבלת הנוסעים.

בשנת 1980 לא בישרו הפיכתה של רודזיה לזימבבואה והגעתו של הדיקטטור רוברט גבריאל מוגאבה לראשות הממשלה טובות עבור בית זוגו, שעבר שוב. הפעם לדרום אפריקה, שם התקבל בברכה במעמד דיפלומטי ובמעון רשמי ביוהנסבורג.

מצב זה לא היטיב עם היחסים בין אלבניה הקומוניסטית לדרום אפריקה תחת האפרטהייד, שכן לקה נחשב למבצע תנועות חתרניות נגד ממשלת אלבניה במטרה להשיב את המלוכה למדינה. אפילו לאחר מתקפה של מיליציה גולה בחוף האלבני ב-26 בספטמבר 1982 סיווגו אותה סוכנויות ידיעות כמיליציה מונרכיסטית תחת פיקודו הישיר של המלך.

באותה שנה, 1982, נולד בנו היחיד של לקה הראשון, לקה אנוור זוג רזה באודואן מסיזיווה זוגו (לקה השני). הוא עומד בראש בית זוגו מאז 30 בנובמבר 2011 והוא הטוען הנוכחי לכס המלוכה האלבני. אם כי, הוא עצמו התחייב לא לבצע מעשי חתרנות והוא מועסק על ידי משרד הפנים האלבני.

 כינון יחסים רשמיים 
כינון היחסים הדיפלומטיים באופן רשמי בין אלבניה לדרום אפריקה לא התרחש עד שנת 1992, לאחר הבחירות לפרלמנט האלבני במרץ 1992, הבחירות הרב-מפלגתיות הראשונות בתולדות אלבניה עם קמפיין קודם (וזאת מפני שהבחירות בשנה הקודמת כמעט ולא כללו קמפיין פוליטי כשלעצמו). לאחר בחירות אלו, אלכסנדר מקסי הפך לראש ממשלת אלבניה וסאלי ברישה הפך לנשיא, קדנציה ראשונה רצופה אתגרים עבור אלבניה שחוותה חלק ניכר מהמלחמה הקרה כמדינה אוטרקית. יתר על כן, לקה עבר מיוהנסבורג לטירנה, בירת אלבניה, תוך ניצול העובדה שהמשטר החדש של ארצו איפשר לו לבקש תמיכה ממולדתו.

במקביל, הייתה דרום אפריקה תחת משטר האפרטהייד, שהוביל גם לבידוד בינלאומי ניכר, אף על פי שלא שקלה לכונן יחסים דיפלומטיים עם מדינות קומוניסטיות או סוציאליסטיות, מחשש להשפעת הקומוניזם במהלך תהליך הדה-קולוניזציה של אפריקה. בשנות ה-90, הגעתו של פרדריק וילם דה קלרק (המפלגה הלאומית) לנשיאות החלה לבסס את סופה של מערכת משטרית זו, כאשר 1992 הייתה השנה האחרונה בה רק למיעוט הלבן הייתה זכות הצבעה, במהלך משאל העם לעניין ביטול האפרטהייד.

עד כה לא היו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות בראש סדר העדיפויות של אף אחד מהצדדים. דרום אפריקה מינתה את שגרירותה באיטליה בתור הממונה גם על היחסים עם אלבניה. אלבניה, מצידה, אינה מחזיקה כלל בנציגות דיפלומטית כלשהי בדרום אפריקה.

 יחסי מסחר 
יצוא אלבניה לדרום אפריקה מסתכם בקצת יותר מ-1.5 מיליון דולר, כאשר מוצרי הדגל הם הנעלה ועור. במקביל, יצוא דרום אפריקה לאלבניה מסתכם בקצת יותר מ-40 מיליון דולר עבור התעשייה הדרום אפריקאית, כאשר מוצרי סגסוגת ברזל הם מוצרי הדגל.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ