שרון יצחקי

שרון יצחקי (נולדה ב-21 ביולי 1973) היא אשת עסקים, סופרת ומרצה ישראלית. יצחקי התפרסמה בעקבות סיפור הישרדותה בכלא נשים בבוליביה, לאחר שנעצרה שם בחשד להברחת סמים. סיפורה תועד בספרה "10 קילו קוקאין", שהפך לרב מכר, ועובד לסרט הקולנוע "10 קילו קוקאין" ולמיני-סדרה בבימויו של דורון ערן.

 ביוגרפיה 
שרון יצחקי נולדה בירושלים וגדלה בה. בנעוריה, בסביבות גיל 13, עזבה את בית הספר ועברה לתל אביב, שם התחברה לסצנת הפאנק וחוותה תקופה "מטורפת" של שיטוטים וחוסר מסגרת. מספר שנים לאחר מכן, בגיל 22, עברה לאמסטרדם.

 המעצר בבוליביה 
באמסטרדם הכירה יצחקי בחור ישראלי בשם רוני, עמו פיתחה קשר רומנטי. רוני שכנע אותה לנסוע איתו לטיול בדרום אמריקה, והם הגיעו לבוליביה. לאחר כשבועיים, רוני נעלם באופן פתאומי. כשחזר אליה, הוא ביקש ממנה שתארז את חפציהם ותצטרף אליו לאמסטרדם. יצחקי ארזה את התיקים, ובעת עלייתה לטיסה, נעצרה בשדה התעופה כשבתיק שהיה ברשותה נמצאו עשרה קילוגרם של קוקאין. יצחקי טענה שלא ידעה על קיומם של הסמים בתיק.

לאחר מעצרה, שהתה יצחקי במשך 30 יום במחלק הסמים הבוליביאני, שם עברה חקירות ועינויים פיזיים ונפשיים, כולל מכות עם מגבות קפואות, מניעת אוכל ושינה. היא צולמה לטלוויזיה המקומית, ולכן נאסר על החוקרים להכות אותה בפניה.

 כלא "מירה פלורס" 
לאחר חודש, הועברה יצחקי לכלא הנשים "מירה פלורס" (Mira Flores). כלא זה תואר כאכזרי, עם אירועי שוחד ואלימות מצד סוהרות ואסירות. יצחקי שהתה בכלא ארבע שנים, בו למדה ספרדית כאמצעי הישרדות. היא פיתחה קשרים משמעותיים בתוך הכלא:

 קשר רומנטי עם טרנסג'נדרית ואימוץ ילדה 
יצחקי יצרה קשר זוגי וחברות עמוקה עם אסירה טרנסג'נדרית מדרום אפריקה בשם טרי. יחד, אימצו תינוקת יתומה בשם לינה, שאמה נרקומנית מתה בכלא. בכלא "מירה פלורס" לא הפרידו ילדים מאימהותיהם.

 קשרים עם גורמי כוח 
השופט חורחה: יצחקי פיתחה קשר אינטימי עם אחד משופטיה, חורחה, שהיה עורך דין צעיר. קשר זה סייע להקל בעונשה מחשש לסחר לסמים לבעלות בסמים, וקיצר את גזר דינה לחמש שנות מאסר במקום 20 שנה. ראש קרטל הסמים אמדאו דה סוטו: מעצרה של יצחקי סוקר בהרחבה בתקשורת הבוליביאנית, מה שהביא את אמדאו דה סוטו, ראש קרטל סמים מקומי ואיש חזק בלה פאס, להורות למנהלת הכלא להביא אותה לתאו. תא זה בכלא סן פדרו היה למעשה סוויטה מפוארת. יצחקי פיתחה קשר עמו, ובעזרתו הפכה ל"בעלת הבית של הכלא", ושלטה על הסוהרות והאסירות.

 הידרדרות לשימוש בקוקאין 
במהלך שהותה בכלא, כשערעור על גזר דינה התקבל והמשך ההליך המשפטי היה צפוי להימשך שנים נוספות, יצחקי הידרדרה לשימוש בקוקאין. לאחר שלושה חודשים של התמכרות, ובגלל הילדה לינה, היא החליטה להיגמל. היא ביקשה ממפקדת הכלא להכניס אותה לבידוד בצינוק, שם עברה גמילה עצמית קשה במשך עשרה ימים.

 הבריחה והחזרה לישראל 
לאחר הגמילה, יצחקי שוחררה מהכלא בעקבות "חוק הרחמים", חוק שהוכרז על ידי האפיפיור לקראת שנת המילניום במדינות הקתוליות, ואשר איפשר לאסירים ששהו למעלה משנתיים ללא פסק דין להשתחרר בערבות. דה סוטו סידר לה עבודה ודירה בעיר. כאשר הגיעו חדשות כי ערעור נוסף נגדה התקבל, ושעליה לחזור לכלא, יצחקי הבינה שעליה לברוח מבוליביה. דה סוטו סיפק לה ולבת זוגה, טרי, דרכונים מזויפים. הן ברחו מבוליביה לברזיל, ולאחר מספר חודשים טסו לדרום אפריקה. בשנת 2002, טרי עלתה עם יצחקי לישראל, אך דרכיהן נפרדו לאחר כשנה. יצחקי השאירה מאחוריה בבוליביה את הילדה לינה, שהיא לא יכלה לקחת עמה. מאז חזרתה לישראל, יצחקי לא יצאה מהארץ עד לצילומי הסרט המבוסס על סיפורה. היא מציינת כי הסיפור הטראומטי שחוותה שינה אותה וגרם לה להתמודד עם 'צלילים מסוימים' שמקפיצים אותה, וכי היא עברה שנים רבות של טיפול.

 קריירה ופעילות 
יצחקי לא נגעה בסמים מאז שחזרה לישראל. היא בחרה שלא להינשא ולא ללדת ילדים. מתגוררת בפלורנטין, תל אביב.

 כתיבה 
יצחקי החלה לכתוב יומנים ומחברות כבר בעת שהותה בכלא בבוליביה. ספרה, "10 קילו קוקאין", יצא לאור בעברית בשנת 2006 והפך לרב מכר. הוא תורגם לאנגלית ויצא גם באמזון. היא לומדת כתיבה ותסריט ועובדת על רומן נוסף.

 עיצוב 
יצחקי מעצבת בגדי ים סרוגים בעבודת יד בסטודיו שבבעלותה. היא למדה את אמנות הסריגה בכלא מ"צ'ולאס" (כינוי לנשים ילידיות, לרוב ממוצא איימרה או קצ'ואה). הסריגה והאמנות שימשו אותה כאמצעי להרגעה והחזיקו אותה בתקופה שלאחר חזרתה לישראל.

 הרצאות 
יצחקי מעבירה הרצאות בנושא הישרדות, התמודדות עם ייאוש, התמכרות, התגברות על קשיים והפיכת חוויה שלילית להשראה.

 הסרט "10 קילו קוקאין" 

סיפורה של שרון יצחקי עובד לסרט קולנוע בשם "10 קילו קוקאין", בבימויו של דורון ערן, שגם הפיק את הסרט. ערן רכש את הזכויות על הסיפור למעלה מעשור לפני הפקת הסרט.

 הפקה וצילומים 
הסרט הופק בתקציב של 3 מיליון דולר, במימון ישראלי ואמריקני. הצילומים התרחשו בגואטמלה. גואטמלה נבחרה בין היתר כי לבוליביה אין יחסים דיפלומטיים עם ישראל, וכן בשל היותה מדינה פרו-פלסטינית. הצילומים היו מלווים באתגרים רבים, כולל אלימות, סחיטת דמי חסות מראש משפחת פשע, רעידת אדמה והתפרצות הר געש. צוות ההפקה הישראלי היה מלווה במאבטחים חמושים לאורך כל הצילומים.

 צוות שחקנים 
את דמותה של שרון יצחקי מגלמת השחקנית דניאלה קרטס, שנבחרה מתוך מאות שחקניות. קרטס למדה ספרדית לצורך התפקיד. יצחקי וקרטס נפגשו במהלך הצילומים, ויצחקי התרשמה מאוד מדניאלה. לצידה מככבים שחקנים ישראלים כמו ליעוז לוי, מאיה עשת ולונה מנסור, ושחקנים דרום-אמריקאים כמו חואן פבלו.

 קישורים חיצוניים 









 הערות שוליים 

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מורשעים בעבירות סמים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1973
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973