דיוקן עם תפוחים

דיוקן עם תפוחים, הידוע גם בשם אליזבת עם תפוחים, הוא ציור שמן על בד משנת 1909 מאת הצייר האקספרסיוניסט הגרמני אוגוסט מאקה. הציור מציג את רעייתו, אליזבת גרהארדט, ונוצר זמן קצר לאחר נישואיהם. במהלך ירח הדבש בפריז, מאקה בחן את יצירותיהם של אומני הפוביזם, והשפעתם ניכרת בציור. יצירה זו מסמנת את ראשית ההכרה הציבורית ביצירתו האומנותית. הציור מצוי באוסף הגלריה העירונית על שם לנבאכהאוס שבמינכן.Anna Meseure, August Macke. Taschen, Köln/New York, 2000Gustav Vriesen, August Macke, Verlag W. Kohlhammer, Munich, 1957 (German)

 תיאור היצירה 
הציור מציג את אליזבת ההרה כדמות חצי-גוף, פניה השקטים מופנים לעבר האומן, אך עיניה מושפלות קמעה ומביטות לנקודה דמיונית מימין, מחוץ לפריים. בידיה היא מחזיקה קערה ובה שלושה תפוחים – צהוב, אדום וירוק. הדמות איננה ממוקמת במרכז הבד, שכן וילון צהבהב בקצה הימני של התמונה, שאסוף בחבל, מזיז אותה מעט שמאלה. התאורה רכה, והאדרת הלבנה המונחת על כתפיה מאירה את ההרכב ומדגישה את קימור חזהּ מתחת לשמלה הירוקה. הרקע כהה בגוון שחור-חום, ואינו מסיח את הדעת מן הדמות עצמה. כך מציג האומן את רעייתו האהובה כמרכז הבלעדי של היצירה.

בשנת 1912 נרכש הציור על ידי פטרון האומנות ברנרד קוהלר, דודו של אליזבת גרהארדט, לרגל תערוכת הזונדרבונד שנערכה בקלן. לימים נתרם הציור לגלריה העירונית על שם לנבאכהאוס במינכן בשנת 1965, על ידי קרן ברנרד ואלי קוהלר. החתימה "Macke 1909" מופיעה בצד ימין של הציור, ובצידו האחורי הוא נושא את הכותרת בגרמנית: Porträt mit Äpfeln, Macke (דיוקן עם תפוחים, מאקה).

 רקע 
מאקה נישא לאליזבת גרהארדט בתחילת אוקטובר 1909. את ירח הדבש בילו בפריז, ביוזמת חברם לואי מוייה, אך כבר בלילה הראשון אליזבת, שהייתה בהיריון, החלה לדמם באופן חמור ואושפזה, מחשש להפלה. בסוף אותו חודש התיישבו בעיר טֶגרנזה (Tegernsee), שם נוצר הציור.

התקופה הזו סימנה את תחילת הצלחתו האומנותית של מאקה. הוא בחן בפריז את יצירותיהם של אומני הפוביזם והושפע מסגנונם. שלב היצירה המוקדם שלו הגיע לסיומו ביצירה זו. אף שנותרו בה חולשות, למשל באופן תיאור הידיים, מאקה כבר היה מסוגל להתפרנס מיצירתו. מבחינה צורנית, הציור מזכיר את יצירותיו המאוחרות של פול סזאן. הקערה עם התפוחים נראית כאילו עשויה מ"חומר צבע" בלבד, והפורטרט כולו קרוב במהותו לטבע דומם. ההיסטוריון האומנותי גוסטב פריזן סבור כי התאורה — כאשר הפנים מוארות מהצד השמאלי התחתון, הושפעה מיצירותיו של אדגר דגה, שאותן הכיר מאקה ממוזיאוני פריז.

אליזבת הייתה תמיד הדוגמנית המועדפת על מאקה. ייחודה נובע בעיקר מהעובדה שהיא הייתה אחת מהדמויות היחידות שזכו לדיוקן אישי ביצירתו. רבים מהציורים השקטים מתקופת טגרנזה, המתאפיינים בהרמוניה של קומפוזיציה, צבע וסביבה, מציגים אותה בתנוחות שונות: קוראת, תופרת, מחזיקה בילד,  אך תמיד עם עיניים מושפלות. אלמנט זה מקנה למוטיב אווירה מופנמת ומרוכזת.

אליזבת עצמה תיארה את תהליך יצירת הציור בספרה זיכרון מאת אוגוסט מאקה. בהיותה הרה בחודשי היריון מתקדמים, לא יכלה לעמוד לאורך זמן, ולכן ישבה על כיסא בין לבין. היא ציינה כיצד התינוק שלא נולד עדיין נע בתוכה ללא הרף, וחוותה זאת כ"תחושה של אושר". היא ובעלה אהבו את הציור כל כך, עד שלא התכוונו למכור אותו. אך ברנרד קוהלר, לו העניק מאקה את הזכות לבחור כל יצירה בתערוכת הזונדרבונד בשנת 1912, רכש את הציור מתוך הנחה שהוא אכן למכירה, וכך הגיע לרשותו.Elisabezh Erdmann-Macke, Erinnerung an August Macke, Fischer Taschenbuch Verlag, Frankfurt am Main, 1987 (German), 

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי פירות
קטגוריה:לנבכהאוס: ציורים