חאג' עלי רזמארא

חאג' עלי רזמרא (בפרסית: حاجعلی رزم‌آرا, בקיצור: עלי רזמארא; 30 במרץ 1901 – 7 במרץ 1951), היה איש צבא וראש ממשלת איראן בשנים 1950–1951.

רזמארא נרצח בגיל 49, על ידי מתנקש מהארגון השיעי הקיצוני  מחוץ למסגד השאה בטהראן.

הוא היה ראש ממשלת איראן השלישי שנרצח. בינואר 1965, נרצח ראש ממשלה נוסף חסן עלי מנצור אף הוא על ידי מתנקש מאותו ארגון טרור.

 ביוגרפיה 
רזמארא נולד בטהראן בשנת 1901. אביו, מוחמד ח'אן רזמארא, היה קולונל בצבא איראן ועמד בראש האקדמיה הצבאית בטהראן. הוא למד בבית הספר הצרפתי בטהראן והתגייס לצבא איראן. בהמשך הוא למד באקדמיה הצבאית סן-סיר בצרפת.

 קריירה צבאית 
לאחר שקיבל דרגת קולונל, הפקיד השאה בידיו את הטיפול בשבטים, שמרדו מעת לעת או ניסו למרוד, בפרובינציות לורסתאן וכורדיסטן. במשך הוא מונה לראש המטה הכללי בצבא איראן, בין השנים 1943–1948.

 קריירה פוליטית 
רזמארא מונה לראש ממשלה על ידי מוחמד רזא שאה פהלווי בשנת 1950 וממשלתו הוקמה ב-26 ביוני באותה שנה. הוא קידם תוכנית (לשבע שנים) לפיתוח ושיפור תשתיות המדינה, ובמקביל, ביזור סמכויות ממשליות לרשויות המוניציפליות. על פי תוכניתו יוקמו מועצות מקומיות ב-84 המחוזות של איראן, לניהול עניינים מקומיים כגון בריאות, חינוך וחקלאות.

אחד מהישגיו המתמשכים ביותר היה הקמת תוכנית Point IV באמצעות הסכם עם נשיא ארצות הברית הארי טרומן.

רזמארא ביצע תוכנית להתייעלות ממשלתית. ההוא קיצץ בשכר הממשלה ופיטר מספר רב של פקידים, מהם כ-400 בכירים ובכך עורר עליו, הן את זעמם של משפחות בעלי הקרקעות והסוחרים האמידים והן את הקומוניסטים, כמו: מפלגת תודה. בנוסף, התנגדותו להלאמת נכסי חברת הנפט האנגלו-פרסית באבאדאן עוררה את זעמם של קבוצה קטנה אך חזקה של צירימג'לס, שכונו החזית הלאומית (National Front (Iran)). את החזית הלאומית ניהל חבר המג'לס, מוחמד מוסאדק, שלימים מונה לראש הממשלה.

 משא ומתן אנגלו-איראני על הנפט 
חאג' עלי רזמארא ערך משא ומתן לתיקונים ואשרור הסכם הנפט בין ממשלת איראן לחברת הנפט האנגלו-איראנית (AIOC). להסכמות אליהן הגיע התנגדו רוב האיראנים ונציגי המג'לס של איראן, משום שהישגיו היו פחותי מאלו שהתקבלו בהסכם בין ממשלת ונצואלה לחברת סטנדרד אויל מניו ג'רזי, או בהסכם בין חברת הנפט הערבית-אמריקאית לממשלת ערב הסעודית. בנוסף:
 ההסכם נתן שליטה של מדינה זרה בתעשיית הנפט של איראן.
 החברה ניצלה את העובדים ששכרם היה נמוך ביותר.
 החברה סירבה לתת לאיראנים ייצוג גדול יותר בהנהלת החברה ושללה מהם את הזכות לבקר את ספרי החברה.

עם זאת, המשא ומתן השיג כמה שיפורים, כמו:
 תשלומי התמלוגים השנתיים לממשלת איראן לא ייפחתו מ-4 מיליון ליש"ט.
 צמצום השטח שבו יותר לחברה לקדוח.
 הכשרת עובדים איראנים נוספים לעבודות ניהול ואדמיניסטרציה.

 מותו 
ב-7 במרץ 1951, רזמארא הלך למסגד השאה לטקס אזכרה. המשטרה פתחה עבורו מסדרון דרך החצר הפנימית אך למרות האבטחה, הוא נורה על ידי מתנקש שנכח בקהל והוא מת מפצעיו. המתנקש,  חבר בארגון הטרור השיעי "פדאאין אל-סלאם", נעצר במקום ובהמשך נשפט למוות. בשנת 1955 בוצע גזר הדין.

הוא נקבר בטהראן, בבית הקברות: Shah-Abdol-Azim Cemetery.

 לאחר מותו 
השאה מינה את חוסיין עלא (Hussein Ala) כמחליפו של רזאמרה בתפקיד ראש הממשלה. צעד זה נתקל במהומות והפגנות אלימות ברחבי איראן. עלא מתפקידו והשאה ניסה למנות את ראש הממשלה לשעבר זיא א-דין טבאטבאי, אך המג'לס, שהיה בראשות החזית הלאומית, הצביע על מינוי מוחמד מוסדק לתפקיד ובהמשך הוא הלאים את AIOC וגרש את עובדי החברה.

ההלאמה הנחיתה מכה קשה על המלוכה ועל האינטרסים הבריטיים והאמריקאיים באיראן והם ביצעו הפיכה הידועה כההפיכה באיראן (1953) השאה הדיח את מוסדק מראשות הממשלה ונותר בשלטון עד המהפכה האסלאמית.

 חיים אישיים 
רזמארה נישא לאנוואר אלמולוכ הדאיאת שהייתה אחותו של צאדק הדאיאת, סופר איראני. היו להם חמישה ילדים. אחד מבניו, נוזר, היה ראש תחנת ה-סאוואכ בקהיר, מצרים, בסוף שנות ה-70.

 קישורים חיצוניים 

 צילומים שקשורים לחאג' עלי רזמארא

 הערות שוליים 

קטגוריה:ראשי ממשלת איראן
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית סן-סיר
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות באיראן
קטגוריה:ילידי 1901
קטגוריה:נפטרים ב-1951