ליי פנג

ליי פנג (בסינית: 雷锋; 18 בדצמבר 1940 - 15 באוגוסט 1962), היה חייל בצבא השחרור העממי שהיה מושא למספר קמפיינים תעמולתיים גדולים בסין. הידוע ביותר מבין הקמפיינים האלה נוצר בשנת 1963 וקידם את הסיסמה "לכו בעקבות החבר ליי פנג". ליי הוצג כאזרח לדוגמה, וההמונים עודדו לחקות את חוסר האנוכיות שלו, צניעותו ומסירותו למאו דזה-דונג. בשנים שלאחר מכן, ליי פנג הוצג כסמל ומודל למהפכה מפלגתית הן על ידי המפלגה הקומוניסטית של סין והן על ידי ממשלת סין. לאחר מותו של מאו דזה-דונג, התקשורת הסינית  המשיכה לקדם את ליי פנג כמודל לרצינות ושירות, ודמותו עדיין מופיעה בצורות פופולריות כמו על חולצות טריקו ומזכרות. הפרטים הביוגרפיים של חייו של ליי פנג, ובמיוחד יומנו, שכביכול התגלה לאחר מותו, נחשבים בדרך כלל כיצירות תעמולה; גם עצם קיומו של ליי פנג מוטל לעיתים בספק. השימוש המתמשך בליי בתעמולה ממשלתית הפך למקור לציניות ואף ללעג בקרב חלקים מהאוכלוסייה הסינית. אף על פי כן, תפקידו של ליי כאייקון תעמולה שרד עשרות שנים של שינויים פוליטיים בסין.

ביוגרפיה
ממוזער|250px|שמאל|ליי פנג נואם בוועידת ליגת הנוער הקומוניסטי של סין 
ליי פנג נולד בשם ליי ג'נגשינג. הביוגרפיה הנוכחית של ליי פנג כפי שפורסמה בתקשורת הממלכתית של סין טוענת כי הוא נולד בוואנגצ'נג  (בנציבות העירונית צ'אנגשה שבמחוז חונאן, ליד העיירה לייפנג הקרויה על שמו). על פי הטלוויזיה המרכזית של סין, ליי איבד את כל משפחתו לפני הקמת הרפובליקה העממית  והפך ליתום. אביו נפטר כשהיה בן חמש בלבד (נהרג על ידי הצבא היפני הפולש), אחיו הבכור, שנוצל בעבודת ילדים, נפטר שנה לאחר מכן, ואחיו הצעיר נפטר זמן קצר לאחר מכן. לבסוף, אמו מתה בהתאבדות לאחר ש"כבודה הושחת על ידי בעל הבית".

בסתיו 1958, קבוצת הברזל והפלדה של אנשאן גייסה עובדים בצ'אנגשה, מחוז חונאן. ליי פנג הומלץ והצטרף למכרה הברזל גונגצ'אנגלינג של חברת הכרייה אנגאנג כמפעיל דחפור.

בצעירותו היה ליי לחבר בליגת הנוער הקומוניסטי של סין , ובגיל 20 והצטרף ליחידת תובלה של צבא השחרור העממי. על פי הביוגרפיה הרשמית שלו, ליי נפטר בשנת 1962 בגיל 21 (22 לפי חישוב גיל מזרח אסייתי , לפיו יילוד נחשב לבן שנה בלידתו), כאשר עמוד טלפון, שנפגע ממשאית צבאית, פגע בו בזמן שכיוון את המשאית בנסיעה לאחור.

ליי פנג לא נודע לציבור עד לאחר מותו. בשנת 1963 הוצג לראשונה "יומנו של ליי פנג" לציבור, על ידי לין ביאו במסגרת הקמפיין הראשון מבין רבים של "למד מליי פנג". היומן היה מלא בדיווחים על הערצתו של ליי למאו דזה-דונג, מעשיו חסרי האנוכיות ורצונו לטפח את הרוח המהפכנית. ביומן מספר ליי ששאיפתו היחידה היא "להיות בורג שאינו חלוד" במימוש התכלית המהפכנית. השימוש של לין ביומנו של ליי היה חלק ממאמץ גדול יותר לשיפור תדמיתו של מאו, שסבלה לאחר הקפיצה הגדולה קדימה. חוקרים מערביים מאמינים בדרך כלל כי היומן זויף על ידי פקידי המפלגה תחת ניהולו של לין. היומן מכיל כ-200,000 מילים המתארות מחשבות חסרות אנוכיות עם הערות נלהבות על מאו ועל אופייה מעורר ההשראה של המפלגה. הקמפיין החל בתקופה שבה הכלכלה הסינית התאוששה מקמפיין הקפיצה הגדולה קדימה.

ממוזער|250px|שמאל|ליי פנג עם תלמידי בית ספר יסודי מרחוב ג'יאנשה, פושון
5 במרץ הפך ליום הרשמי "לומדים מלי פנג" (סינית: 学雷锋日; פין-יין: Xué Léi Fēng Rì).Tanner, Harold Miles. China: A History. Indianapolis, Indiana: Hackett Publishing Company. 2009. p.522. Retrieved 13 December 2011. יום זה כולל אירועים ציבוריים שונים, בהם אנשים הולכים לנקות פארקים, בתי ספר ומקומות קהילתיים אחרים. חדשות מקומיות באותו יום בדרך כלל מציגות צילומים מאירועים אלה.

ליי פנג זוכה לכבוד מיוחד בצ'אנגשה, חונאן, ובפושון, ליאונינג. אולם הזיכרון ליי פנג (במקום הולדתו, כיום נקרא על שמו, לייפנג) ופסל ליי פנג ממוקמים בצ'אנגשה. בית החולים המקומי נושא את שמו. ישנו גם אולם הזיכרון ליי פנג, עם מוזיאון, בפושון. יחידתו הצבאית של ליי פנג שכנה בפושון, שם מת. קברו ממוקם בשטח הזיכרון. כדי להנציח את ליי פנג, העיר פושון קראה לכבודו מספר ציוני דרך. ישנו דרך ליי פנג, בית ספר יסודי ליי פנג, חטיבת ביניים ליי פנג ומשרד בנק בלייפנג.

קיימת תפיסה מוטעית נפוצה שליי פנג היה ידוע בארצות הברית וזכה לכבוד בווסט פוינט. המיתוס הזה מקורו בכתבת אחד באפריל משנת 1981, שכתב סוכנות הידיעות שינחואה, לי ז'ורון, טעה לחשוב שהיא כתבה אמיתית. לי חזר בו ב-2015.

ראו גם
פאווליק מורוזוב

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:מחלוקות ופולמוסים
קטגוריה:תעמולה
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1940
קטגוריה:סינים שנפטרו ב-1962