בקיעה

בקיעה (באנגלית: Rifting) היא תהליך שבו הליתוספירה של יבשת מידלדלת ומידקקת, מה שמוביל להיפרדות לוחות טקטוניים, וליצירת רכס מרכז-אוקייני באמצעות התפשטות קרקעית הים. זהו תהליך של התפשטות ומתיחה של הליתוספירה היבשתית, עקב פרמטרים פיזיקליים שונים, וכתוצאה מכך יצירת בקעים (או עמק ביקוע בעלי מאפיינים שונים.

התפרצות מאגמה גורמת לליתוספירה שמעליה להתרומם ולהתמתח. אם הלוחות המתפצלים מכוסים בקרום יבשתי, מתפתחים סדקים ה"מנוצלים" על ידי המאגמה העולה דרכם, מה שמרחיק את היבשות זו מזו. שקיעת גושי היבשת יוצרת עמק ביקוע, כמו עמק הבקע הסורי-אפריקני, או זה של ים המלח. ככל שהבקע ממשיך להתרחב, הקרום היבשתי הופך דק יותר ויותר, עד שמושגת הפרדת הלוחות, ונוצר אוקיינוס חדש. ההמסה החלקית העולה, מתקררת ומתגבשת ליצירת קרום חדש. מכיוון שההמסה החלקית היא בזלתית בהרכבה, הקרום החדש הוא אוקייני, ורכס אוקיינוס מתפתח לאורך אתר הבקע היבשתי הקודם. כתוצאה מכך, גבולות לוחות מתפצלים, גם אם מקורם בתוך יבשות, מגיעים בסופו של דבר לאגני אוקיינוס שהם יצרו בעצמם. דוגמה: הים האדום כולל מפרץ סואץ, המהווה את השלב המתקדם של בקיעה, בהיווצרות אוקיינוס עוברי שהולך ומתרחב, עקב פעילותו של רכס מרכז אוקייני במרכזוPaul Rose, Anne Laking 2008. Oceans: Exploring the Hidden Depths of the Underwater World. University of California Press: pp. 148-164..

 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:גאולוגיה מבנית