אנטישמיות בבלקן

אנטישמיות בבלקן קיימת בדרגות שונות במדינות שונות, ולעיתים קרובות קשורה לאירועים היסטוריים, רגשות לאומניים וסכסוכים פוליטיים. בעוד שחלק מהמדינות חוו עלייה באירועים אנטישמיים, במיוחד בקשר לסכסוך הישראלי-פלסטיני, באחרות נוכחות מוגבלת יותר של אנטישמיות, כאשר לחלקן אף היסטורית הגנה על האוכלוסיות היהודיות.

כשבמדינות הנוצריות בחבל הבלקן קיימת נטייה משולבת לאנטישמיות ואסלאמופוביה כנגד יהודים ומוסלמים. כמו נגד מדינות הבלקן המוסלמיות, כתגובה לסכסוכים בין דתיים ופוליטיים-דתיים באזור.

גורמים התורמים לאנטישמיות בבלקן
גורמים שנמצאו כתורמים לאנטישמיות במדינות חבל הבלקן: אנטישמיות היסטורית, לאומיות ומתחים אתניים ודתיים, דיסאינפורמציה ותיאוריות קונספירציה, השפעת הסכסוך הישראלי-פלסטיני, עיוות והכחשת השואה, מניפולציה פוליטית, הפצה על ידי גורמים דתיים רדיקליים או הפצה ברשת.

אנטישמיות במדינות חבל הבלקן
מדינות חבל הבלקן מורכבות מ: בולגריה, מקדוניה הצפונית, מונטנגרו, בוסניה והרצגובינה, אלבניה, קוסובו, יוון, רומניה, סלובניה, קרואטיה, סרביה, טורקיה, הונגריה, אוקראינה, קפריסין וצפון קפריסין.

היסטוריה מתקופת מלחמת העולם השנייה: במלחמת העולם השנייה ותקופת השואה נמחקה כמעט כליל יהדות חבל הבלקן כולה. יהודים ממספר מדינות בחבל הבלקן הועברו למחנות ההשמדה, ומקיץ 1941 ועד אביב-קיץ 1944. בנוסף לגירושים למחנות השמדה מחוץ לבלקן, יהודים רבים נרצחו במחנות ריכוז מקומיים ובמעשי טבח המוני על ידי כוחות הכיבוש ומשתפי פעולה מקומיים. יהודי יוון הועברו בעיקר לאושוויץ וטרבלינקה עם שיעור השמדה של כ-85%, יהודי יוגוסלביה, קרואטיה, מקדוניה ובוסניה והרצגובינה נרצחו במחנות כמו יאסנובאץ, סיימישטה, טרבלינקה ואושוויץ עם שיעור השמדה של כ-75%-82%. בבוסניה והרצגובינה נרצחו כ־70% מהאוכלוסייה היהודית. יהודי רומניה נרצחו בשטיות רצח המוני בעיקר בשטחי בסרביה, בוקובינה ודוברוג'ה, וגירושים המוניים לאזור טרנסניסטריה, במוות נלווה של מחלות, רעב וכתוצאה מהתעללות. והעברות לאושוויץ לקראת סוף המלחמה עם שיעור השמדה של כ-35%-50%. יהודי בולגריה ניצלו מגירוש, בעיקר בזכות התנגדות פנימית של פוליטיקאים, אנשי דת והעם הבולגרי. אולם יהודים מהשטחים שסופחו לבולגריה (כתראקיה היוונית ומקדוניה היוגוסלבית) גורשו על ידי הבולגרים למחנות השמדה עם שיעור השמדה של מעל 90%. בספטמבר 1943, רוב יהודי אלבניה ופליטים יהודים שהגיעו אליה ניצלו בזכות עזרת האוכלוסייה המקומית (בעיקר מוסלמית) שהתבססה על קוד "בסה" (כבוד והגנה על אורחים). כשמכ-200 יהודים שהיו בשטחה לפני המלחמה, בסופה היו מעל ל-1,800 יהודים בשטחה. למרות זאת, כ-200 יהודים בעיקר פליטים מתוך אלו, שנמצאו בשטחי אלבניה נרצחו, וכ-400 יהודים פליטים נוספים גורשו לברגן-בלזן, ושם נספו כ-177 מהם.

טורקיה

טורקיה היסטורית קיבלה בסבר פנים יפות יהודים שנמלטו מרדיפות, כמו קבלתה את מגורשי ספרד. עם זאת, בטורקיה המודרנית ישנה אנטישמיות ניכרת המגיעה ממגוון מקורות: אסלאמיזם, לאומיות קיצונית ואנטי-ציונות. אירועים אנטישמיים כמו עלילת דמשק ההיסטורית ופרעות תראקיה הטורקית (1934) מראים על הלך רוח אנטישמי שהיה קיים גם בעבר. כיום, התקשורת הטורקית נוטה לפרסם תעמולה אנטי-ישראלית ואנטישמית, ומתקיימים תדיר אירועים אלימים נגד יהודים וישראלים.

יוון

בשואה, יהודי יוון ובמיוחד אלו מסלוניקי נמחקו כמעט כליל. ביוון המודרנית, האנטישמיות תופעה משמעותית יחסית, המשלבת אלמנטים אנטי-ציוניים, תיאוריות קונספירציה, ורגשות אנטי-גרמניים-טורקיים מורכבים. מפלגת המין הרדיקלי "השחר הזהוב" (Golden Dawn) הגדילה בעבר את האנטישמיות. כיום, למרות שהמפלגה נחלשה, עדיין ישנם ביטויים של שנאה, ובמיוחד בביטויי שנאה מהשמאל הפוליטי. מחקרים הראו ששיעור האנטישמיות ביוון הוא מהגבוהים במזרח אירופה.

הונגריה

הונגריה הייתה בת בריתה של גרמניה הנאצית, אך גירוש יהודיה החל רק ב-1944. הקהילה היהודית בהונגריה הייתה מהגדולות באירופה, וכמחציתה נספתה בזמן קצר. כיום, האנטישמיות בהונגריה בעלת עוצמה משמעותית, ומתבטאת גם בפוליטיקה המקומית. מפלגת הימין הקיצוני יוביק ידועה בהתבטאויות אנטישמיות, ופוליטיקאים שדרשו לפרסם רשימות פרטים על יהודים באזור.

רומניה

לרומניה היסטוריה ארוכה של אנטישמיות עממית ודתית, שהפכה בתקופת מלחמת העולם השנייה לאלימה ומוסדית תחת שלטון יון אנטונסקו. רומניה הייתה אחת מהמדינות היחידות שביצעו רצח המוני של יהודים באופן עצמאי. לאחר נפילת הקומוניזם וחומת ברלין, האנטישמיות בשטחיה נחלשה, אך לעיתים צצים ביטוייה, שבדרך כלל קשורים להכחשת שואה או לתיאוריות קונספירציה. כשנטיית הממשלה הרומנית לפעול נגד תופעות אלו ומנציחה את זכר השואה.

קרואטיה

קרואטיה, תחת משטר האוסטאשה הפרו-נאצי במלחמת העולם השנייה, הקימה והפעילה מחנות השמדה עצמאיים כמו יאסנובאץ. שם נרצחו יהודים, סרבים, צוענים ומתנגדי שלטון ובשיתוף הכנסייה הקתולית. בשנים האחרונות קיימים ביטויים לאידאולוגיות נאו-אוסטאשיות ולאומיות קיצונית, שמתבטאות לעיתים באנטישמיות והכחשת שואה.

אוקראינה

באוקראינה, האנטישמיות הייתה תופעה היסטורית נרחבת, שהתבטאה בפוגרומים רבים לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה. שיתוף הפעולה בין הלאומנים האוקראינים עם הנאצים היה נרחב, והיה לו חלק מכריע בהשמדת יהדות אוקראינה. עם זאת, בשנים האחרונות רמות האנטישמיות נחלשו ובמיוחד מאז בחירתו לנשיאות אוקראינה של וולודימיר זלנסקי היהודי. עם זאת, עדיין קיימים ביטויים אנטישמיים ואירועים ספורדיים של ונדליזם ופגיעה בסמלים יהודיים, ובעיקר בחוגים לאומניים.

בוסניה והרצגובינה

הקהילה היהודית בבוסניה ובמיוחד בסרייבו, התקיימה במשך מאות שנים במערכת יחסים של שלום יחסי עם האוכלוסייה המוסלמית. שתי הקהילות סבלו רבות במלחמת העולם השנייה, ויהודים רבים מצאו מקלט אצל מוסלמים בוסנים. בזמן מלחמת בוסניה בשנות ה-90, הקהילה היהודית בסרייבו סייעה בארגון פינוי תושבים מכל הדתות מהעיר הנצורה. למרות העבר המשותף, קיימים בבוסניה והרצגובינה ביטויים לאנטישמיות מודרנית שלעיתים קרובות קשורים לסכסוך הישראלי-פלסטיני, ומתקיימת בעיקר בחוגים מוסלמיים קיצוניים.

סרביה

סרביה הייתה המדינה היחידה בבלקן ש"נפתרה" מכל יהודיה בזמן השואה. בניגוד למדינות אחרות, ביטויי האנטישמיות בסרביה היו בעיקר תוצר הכיבוש הגרמני, ולאו דווקא תוצר אידאולוגיה מקומית נרחבת. בשנים האחרונות, האנטישמיות בסרביה מתבטאת בעיקר בחוגים לאומניים וכן קיימת אנטי-ישראליות עקב קשרי סרביה עם העולם הערבי, ובמיוחד בהקשר לקוסובו.

מונטנגרו

הקהילה היהודית במונטנגרו זעירה, המדינה נחשבת כבעלת יחסים טובים עם ישראל והקהילות היהודיות. האנטישמיות אינה תופעה נפוצה או עוצמתית, אך קיימים ביטויים ספורדיים שקשורים לפוליטיקה המקומית או לתפיסות עולם אנטי-ישראליות.

מקדוניה הצפונית

הקהילה היהודית במקדוניה קטנה מאוד, ויחס המדינה אליה חיובי. המדינה פועלת רבות להנצחת זכר הקהילה שנכחדה כמעט כליל בשואה. לדוגמה, קיים המרכז להנצחת השואה של יהודי מקדוניה בבירה סקופיה. האנטישמיות המודרנית במדינה נחשבת נמוכה מאוד.

בולגריה

בולגריה ידועה בסיפור הצלת כמעט כל 48,000 יהודיה בשואה, תודות למאמץ משותף של אזרחיה, הכנסייה האורתודוקסית, ופוליטיקאים. למרות ההצלה ההיסטורית, עדיין קיימים אירועים אנטישמיים קלים, לרוב כביטויים של איבה כללית כלפי מיעוטים או כהשפעה של ימין רדיקלי באירופה.

סלובניה

הקהילה היהודית בסלובניה כמעט ולא קיימת. האוכלוסייה היהודית המקורית במדינה גורשה במאה ה-16, ומעט יהודים שחיו שם במאה ה-20 נספו בשואה. בשל כך, האנטישמיות אינה תופעה משמעותית או מושרשת, והיא נמוכה בהשוואה למדינות אחרות באזור. בסקרים שונים, סלובניה מציגה את אחד משיעורי האנטישמיות הנמוכים ביותר באזור.

קפריסין וצפון קפריסין

בקפריסין קיימת כיום קהילה יהודית קטנה אך פעילה. בתקופת המנדט הבריטי קפריסין שימשה כמחנה מעצר למעפילים יהודים, וכיום יחסי ישראל–קפריסין טובים מאוד. האנטישמיות בקפריסין אינה נפוצה אך עדין קיימת בשיח הפוליטי. לעומת זאת, בצפון קפריסין, החלק הכבוש על ידי טורקיה, שהוא חלק מהקונפליקט בין טורקיה ליוון/קפריסין; לאחרונה דווח על מקרים ספורדיים של אנטישמיות נגד אנשי עסקים ישראלים, אך מדובר במקרים חריגים שקשורים יותר לקונפליקט הפוליטי באזור. בעקבות טבח ה-7 באוקטובר חלה עלייה באנטישמיות ובמקרים האלימים נגד יהודים בקפריסין ואף יצאה הודעת אזהרה מטעם שירות הביטחון הכללי לחברות תעופה ישראליות שלא לנחות בפאפוס.

אלבניה וקוסובו

אלבניה היא המדינה היחידה באירופה שבה מספר היהודים לאחר מלחמת העולם השנייה היה גדול יותר מאשר לפני המלחמה. האלבנים הגנו על כל יהודי שהתגורר במדינה ובנוסף סיפקו מקלט לאלפי פליטים יהודים מכל רחבי אירופה, בהתאם לקוד התרבותי "בסה". המצב בקוסובו היה שונה, שם אלבנים מקומיים ששיתפו פעולה עם הנאצים והיו פחות הגנתיים כלפי היהודים. כיום, הקהילה היהודית בשתי המדינות קטנה מאוד. האנטישמיות, במובן המסורתי כמעט ואינה קיימת. קיימים יחסים חיוביים עם ישראל, ובקוסובו קיימים ביטויי תמיכה בפלסטין מתוך הזדהות עם מאבקם הלאומי.

ראו גם
 שנאת ישראל בעולם היווני-רומי

הערות שוליים

קטגוריה:אנטישמיות
קטגוריה:יהדות הבלקן