תכשיטית זוהרת

תַּכְשִׁיטִית זוֹהֶרֶת (שם מדעי: Calopteryx syriaca, נקראה בעבר שפרירית זוהרת) היא מין בסכנת הכחדה של שפרירית ממשפחת התכשיטיתיים האנדמית לדרום הלבנט. זוהי השפרירית הגדולה בישראל, נפוצה מאוד בבתי גידול מתאימים בנהרות ונחלים בצפון הארץ, ונצפית דרומה עד לקו נחל תנינים.

 תיאור 
מידות: אורך כולל 40–48 מ"מ ואורך הכנף האחורית 28–30 מ"מ.

התכשיטית הזוהרת היא שפרירית גדולה ורחבת כנפיים, המאופיינת בגוף בצבע מטאלי בוהק ובכנפיים בעלות עורקים צבעוניים וצפופים במיוחד. הזכרים בגוון כחול-ירוק, וכנפיהם כהות בשליש החיצוני שלהן. לנקבות גוון ירוק, עם כנפיים שקופות עם גוון חום עכור; לעיתים נדירות הן מפתחות צבעי זכר. הרגליים עכבישיות, ארוכות ודקיקות במיוחד; ומכוסות בזיפים ארוכים ובולטים.

בסיסי הכנפיים ללא בסיסים "גבעוליים", כלומר הכנפיים מתרחבות בהדרגה מהגוף. לזכרים אין פטרוסטיגמה, ולנקבות יש פסאודופטרוסטיגמות לבנות – כתמים לא מתוחמים הנחצים על-ידי עורקי הכנף, בניגוד לפטרוסטיגמות אמיתיות.

 אקולוגיה 
עונת התעופה של הבוגרים היא מאפריל עד ספטמבר.

 תפוצה 
התכשיטית הזוהרת אנדמית לאזור מצומצם בלבנט וידועה מסוריה, לבנון, ישראל, וירדן. היא גם באגני הניקוז המזרחיים של ים המלח.

 בית גידול 
היא חובבת בתי גידול של נחלים ונהרות הזורמים כל השנה עם צמחיית גדות עשירה; כמו האורונטס, הליטני והירדן בתחום תפוצתה.

 התנהגות 
תנוחת המנוחה אופיינית, עם בטן מורמת וכנפיים הנפרשות ונסגרות לסירוגין. שני הזוויגים נצפים יחד לאורך מים זורמים, לעיתים קרובות במספרים גדולים; שם הזכרים מגנים בנחישות על טריטוריות ליד אתרי הטלה מתאימים (למשל צמחיית מים שקועה). הם מושכים נקבות עם ריקודי חיזור אוויריים, תוך הצגת הכנפיים הצבעוניות וצבעי הבטן. לעיתים קרובות הם מתאספים בערב ללינה במספרים גדולים על הגדה.

 טקסונומיה 
נחשבת על-ידי חלק מהמחברים לתת-מין של מין התכשיטית Calopteryx splendens.

 סטטוס 
האיום העיקרי הוא שאיבת מים לחקלאות ולצריכה אנושית בכל אזור התפוצה שלה. הנדסת מים שינתה והרסה באופן בלתי הפיך בתי גידול של מים מתוקים בתפוצתה (בבקעת הירדן, נהר הליטני, הברדה, והאורונטס העליון), והגורמים להידרדרות בתי הגידול לא פסקו. בצורות וייבוש בתי גידול כתוצאה משינויי אקלים מהווים איום עתידי נוסף. בדומה לקרובתה התכשיטית שקופת-הכנף, מוערך כי אוכלוסיית המין ספגה ירידה באוכלוסייה של לפחות 50% ב-10 השנים האחרונות, בהתחשב בהיקף אובדן בתי הגידול ובדרישות הגבוהות המתמשכות למשאבי מים באזור. זאת, בנוסף לתחום התפוצה המצומצם מאוד של המין הביאו לסיווגו במצב שימור "בסכנת הכחדה" (EN) ברשימה האדומה של IUCN.

 גלריה 

 לקריאה נוספת 


 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1842
קטגוריה:שפריריות