דולצימר הררי

ממוזער|הקלטה של דולצימר אפלצ'י
דולצימר הררי או דולצימר אפלצ'י הוא כלי מיתר בעל שלושה או ארבעה מיתרים, מאזור האפלצ'ים בארצות הברית.

צורת תיבת התהודה של הכלי היא על פי רוב מוארכת, ובעלת מבנה של שעון חול או הספרה 8, אך לעיתים בצורות של דמעה, מלבן ארוך וצר או טרפז. המיתרים מתוחים לכל אורך תיבת התהודה, ומתחתם ישנו לוח לאיצבוע הכולל שריגים המכוונים על פי רוב בסולם דיאטוני (בניגוד לכלי נגינה כמו גיטרה או בנג'ו, בהם השריגים מכוונים על פי רוב בסולם כרומטי). אורך הכלי הוא על פי רוב כ־70-100 ס"מ וברוחב של 16-19 ס"מ. תיבת התהודה על פי רוב בעומק אחיד של 5-6 ס"מ ולה על פי רוב שניים עד ארבעה חורים, שניים בחלק התחתון ושניים בחלק העליון. בקצהו של הכלי ראש ובו מכוונים המאפשרים את מתיחת וכיוון המיתרים - ובצידו הנגדי מגולף שקע בלוח האיצבוע המכונה 'שקע פריטה', ובו פורטים על הכלי.

הכלי משתייך למשחת הציתר - כלי נגינה בהם המיתרים אינם מתמשכים מעבר לתיבת התהודה, אך בניגוד לחלק מכלי הנגינה במשפחה זו, הנגינה עליו היא על פי רוב באמצעות מפרט ולא באמצעות הקשה על המיתרים בפטישים. בדרך כלל מונח הכלי על גבי הברכיים או על שולחן עץ, כשיד ימין פורטת על המיתרים ויש שמאל לוחצת על השריגים. על פי רוב מוחזק הכלי כשהמיתר הגבוהה קרוב לגוף הנגן ומתיר הבס רחוק.

היסטוריה
ממוזער|לורין ויינמן על שער הווג עם דולצימר, 1 במאי 1917
ממוזער|ג'ין ריצ'י מנגנת בדולצימר
התיעודים הראשונים של הכלי הם בקרב קהילות מהגרים סקוטים ואירים באזור הרי האפלצ'ים בראשית המאה ה-19, זאת על אף שאין תיעוד מוקדם יותר של הכלי באירלנד עצמה, בסקוטלנד או בצפון אנגליה. לפיכך, עד לאחרונה לא היו ידיעות וודאיות על פיתוחו של הכלי. דולצימרים מלפני 1880 שבנה ג'יי אדוארד תומאס ממחוז נוט בקנטקי, נשתמרו. הכלי שימש ככלי נגינה שמתאים לנגינה ביתית לאור הצליל הלא חזק שלו. כמעט ולא קיימות הקלטות שמע של הכלי מלפני סוף שנות ה-30 של המאה ה-20.

המחקר מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 מציע כי מקורותיו של הכלי במספר כלים אירופאיים דומים דוגמת ההומל השוודי, לנגלייק הנורווגי, השייטולט הגרמני והאפינט דה ווז' הצרפתי.

צ'ארלס מקסון, בונה כינורות מהאזור האפלצ'י מוולגה שבווירג'יניה המערבית, שיער כי המתיישבים הראשונים התקשו לייצר את כינורות בשל המורכבות הטכנית והמחסור בכלים ובזמן, וכי זה היה אחד הגורמים שהובילו לבניית הדולצימר, שמבנהו פשוט יותר. גם הוא ציין את הלנגלייק, השייטולט והאפינט דה ווז' כמקורות מוקדמים לכלי. בין הבונים המוקדמים של הכלי בארצות הברית ניתן למנות את היקס מצפון קרוליינה, משפחת מלטון מגאלקס שבוירג'יניה וג'יי אדוארד תומאס ממחוז נוט, קנטקי.

זמרת הסופרן לורין ויימן ששרה שירי עם אפלצ'יים בתקופת מלחמת העולם הראשונה הביאה לכלי פרסום כשניגנה בו בקונצרטים, ואף צולמה אוחזת בו למגזין ווג. אולם ויימן העדיפה על פי רוב לשיר בליווי פסנתר. הכלי זכה לרנסאנס משמעותי יותר בשנות החמישים על ידי ג'ין ריצ'י, נגנית מקנטאקי שהופיעה איתו מול קהלים בניו יורק. בתחילת שנות ה-60 ריטצ'י ובעלה ג'ורג' פיקאוו החלו להפיץ דולצימרים שנבנו על ידי קרוב משפחתם מקנטאקי, ג'תרו אמבורגיי, מדריך נגרות בבית הספר ההתיישבותי הינדמן. בהמשך החלו לייצר כלים בעצמם בניו יורק. במקביל, גם זמר הפולק ריצ'רד פרינייה (1937-1966) חשף את הכלי לקהלים נוספים.

בנוסף לאמבורגיי, החל מאמצע שנות ה-60 נוספו ייצרני דולצימרים נוספים כמו הומר לדפורד, לין מקספדן, א.וו. ג'פריס וג'ואלן לפידוס. בשנת 1969 מייקל והווארד ראג הקימו חברה בשם Capritaurus שהחלה בייצור המוני של הכלי. הם ביצעו בו גם שינויים מסוימים בעיצוב כדי להקל על הייצור והנגינה בו - הגדילו את הגוף שלו והתקינו בו מכוונים ממתכת בדומה לגיטרה במקום יתדות העץ המסורתיות.

בריאן ג'ונס, מהרולינג סטונס, ניגן בגרסה חשמלית של הכלי באלבומם Aftermath משנת 1966, ובמיוחד בשיר "Lady Jane". ג'וני מיטשל עשתה בו שימוש באלבום Blue (1971) ובהופעות. פיטר באק מאר.אי.אם. מנגן אף הוא בדולצימר חשמלי. הזמרת סינדי לאופר למדרה לנגן על דולצימר עם נגן הפולק דויד שנאוופר.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:כלי מיתר
קטגוריה:כלי פריטה
קטגוריה:כלי נגינה