פרס הבל

פרס הבל הוא פרס שבו הזוכה רוכש את הפרס על מנת ליצור מראית עין כוזבת של כבוד והישג לגיטימיים. במדינות מסוימות, הגופים המעניקים פרסים עשויים לדרוש "דמי חסות", "דמי ארוחת ערב", תרומות לצדקה או תשלומים כספיים אחרים כדי להימנע מהתפיסה כי הפרס נקנה. חלק מהארגונים מציעים גם שירותי שיווק ופרסום בתמורה לדמי התשלום, בנוסף לקבלת הפרס. כמו כן, ארגונים מסוימים עשויים להעניק פרסים לאישים בולטים "ללא תשלום" כדי להעצים את התפיסה של לגיטימיות הפרס, ללא קשר לשאלה האם האישים מקבלים את הפרס באופן אישי. כדי לחזק את תדמית התוקף והיוקרה, גופים אלה משלבים לעיתים קרובות מונחים מוגזמים כגון "עולמי", "אסיה", "הטוב ביותר", "מצוינות", "מוביל", "גלובלי", "כוכב" ומונחים דומים בשם הגוף המעניק את הפרס. אף שרבים מפרסים אלה פועלים באופן חוקי במדינותיהם ואינם מפרים חוקים ספציפיים, רבים בחוגים עסקיים ומומחים רואים בתוכניות אלה הונאות.

 מאפיינים 
 חוסר בקריטריונים ברורים: ברוב המקרים, לא קיימת שיטה אובייקטיבית לבחירת הזוכים, ולעיתים כל משתתף או מגיש מועמדות זוכה בפרס.
 תשלום עבור השתתפות: מקבלי הפרס מתבקשים לעיתים קרובות לשלם עבור קבלת התעודה, הטרופיה או ההשתתפות בטקס.
 היעדר הכרה מקצועית: ברוב המקרים, פרסי הבל אינם מוכרים על ידי גופים מקצועיים, אקדמיים או ממשלתיים.
 דגש על יחסי ציבור: לעיתים תכליתו העיקרית של הפרס היא להוות כלי שיווקי למקבל, או הכנסה כספית לגוף המחלק.

פרסי הבל עסקיים
מספר פרסי ההבל לעסקים הוא ניכר, ומאז 2008, לשכת המסחר ההוגן בארצות הברית מפרסמת אזהרות על תוכניות שנמצאו ברחבי ארצות הברית וקנדה. "פרסי הבל מזויפים מנצלים עסקים קטנים המנסים להבליט את חברותיהם בתעשייה שלהם."

לדוגמה, פרס "הטוב ביותר לעסקים" של איגוד המסחר לעסקים קטנים זמין תמורת 57 עד 157 דולר, תלוי אם המבקש מעוניין בלוחית או בגביע. לשכת המסחר ההוגן מדווחת על אותה תוכנית תחת שמות שונים של אותו שם בסיסי בערים מרובות, כך ש"תוכנית הפרסים של פיוריה", "תוכנית הפרסים של ממפיס", ו"תוכנית הפרסים של לאפייט" הן אותה פעילות.

 דוגמאות 
 פרסים הניתנים לסופרים על ידי הוצאות לאור הדורשות תשלום עבור פרסום.
 פרסים עסקיים המוענקים לכל מי שמגיש מועמדות בתמורה לדמי רישום.
 תוארי "כבוד" מאוניברסיטאות לא מוכרות שדורשות תשלום מראש.

 הערות שוליים 

קטגוריה:פרסים