קרל רודולף פאש

קארל רודולף פאש או פאאש (בגרמנית:Karl Paasch או
Carl Rudolf Paasch,  20 ביוני 1848 – 23 באוקטובר 1915) היה איש עסקים גרמני שהתפרסם כפובליציסט אנטישמי

קורות חייו
פאש נולד ב-1848 במינדן בוסטפאליה.
לאחר שהאמין כי רימו אותו בעסקאותיו בסין, כתב פאש מסמך שהוקיע את יחסיו של ציר גרמניה בסין, מקס פון ברנדט, עם אנשי עסקים ובנקאים. פאש חשף את מערכות היחסים הקרובות בין ברנדט ובין קלמנס פון קטלר להרמן מאנדל והצביע על השפעתו של הבנקאי היהודי גרשון בלייכרדר על משרד החוץ הגרמני. פאש ראה את עצמו כקורבן של קנוניה יהודית. חוברותיו שהופצו באופן נרחב עוררו מחלוקת רבה. פאש נתבע למשפט על ידי משרד החוץ והוכרז כחולה נפש, ובו זמנית הקנצלר קפריבי ראה לנכון שברנדט יתפטר מהשירות הדיפלומטי.

בהקשר זה, מתח פאש ביקורת חריפה על חברי הרייכסטאג הגרמני האנטישמיים, ובמיוחד על אדולף שטקר ומקס ליברמן פון זוננברג, אותם תיאר כ"עבדי היהודים" ו"שכירי חרב של יהודים".קרל פאש: הימין הטוב שלי, 1905, עמ' 157 ואילך.

בשנת 1892, פאש הציע במגזין "אנטיסמיטן-שפיגל" ("ראי האנטישמים") שהופיע בדנציג (גדנסק של היום) כי "הפתרון הפשוט והמעשי ביותר" ל"שאלה היהודית" הוא "להרוג" את כל היהודים, אך שזה (למרבה הצער) אינו בר ביצוע; אז כ"פתרון" חלופי מיטבי, יש לגרש אותם לגינאה החדשה.קרל פאש: שגרירות יהודית-גרמנית
פאש מת בציריך, בשווייץ ב-1915.

הסופר תאודור פונטאנה כתב באחד ממכתביו שפאש הוא משוגע והתרשם שעושה שירות רע מאוד לאנטישמיות.

 כתבים 
 Ein Attentat in Peking. Schutz Deutscher Arbeit in China. Eine neue Begebenheit in China mit officiellen Documenten und Commentaren, nebst Titelbild und Biographie Seiner Excellenz des Vicekönigs Li Hung Chang. Selbstverlag, Minden 1889
(ניסיון התנקשות בבייג'ינג. הגנה על העובדים הגרמנים בסין. אירוע חדש בסין עם מסמכים רשמיים ופרשנויות, כולל תמונת שער וביוגרפיה של הוד מעלתו המשנה למלך לי הונג צ'אנג.)
 Ein deutscher Pentateuch. Rüstzeug zum Kampfe gegen das Judenthum. Für Politiker und Abgeordnete aller
Parteien, Leipzig 1892
(חומש גרמני. כלים למאבק ביהדות. לפוליטיקאים ולנציגי כל המפלגות)
 Eine jüdisch-deutsche Gesandtschaft und ihre Helfer. Geheimes Judenthum, Nebenregierungen und jüdische Weltherrschaft
(צירות יהודית-גרמנית ועוזריה. יהדות חשאית, ממשלות צלילים ושלטון יהודי עולמי)
 Teil 1. Mein Freund von Brandt. Paasch, Leipzig 1891
(חלק א - "ידידי פון ברנדט")
Teil 2. Dokumente. Paasch, Leipzig
1891Demnach hat er einen eigenen Verlag gegründet. (חלק ב - מסמכים)
 Teil 3. Der jüdische Dämon. Carl Minde, Leipzig 1892Geschrieben „Theil“. – 1. Teil mit 256 Seiten. – Zweiter Teil des Buches mit 177 Seiten: Jüdische Ritualmorde. Vom Jahr 1071 bis 1840 werden chronologisch „Fälle“ aufgezählt, die Carl Paasch als solche bezeichnete.
(חלק ג - השד היהודי. חלק ראשון ; חלק שני - "רציחות פולחניות יהודיות. בין השנים 1071 ל-1840 - "ציון כרונולוגי של "פרשות", כפי שהוגדרו על ידי קארל פאש"
 Teil 4. Plaudereien mit Herrn Heinrich Rickert aus Putzig, General der Gardebrigade des freiheitlich menschlich deutschen Geistes in blanken Rüstungen. Verlag Gustav Adolf Dewald, Berlin 1892
(שיחות עם מר היינריך ריקרט מפוציג, גנרל של ברגידת השומרים על הרוח הגרמנית הליברלית האנושית בשריון נוצץ)
 Band 2: Geheimrath Prof. Dr. Rudolf Virchow aus Schivelbein. Unser großer Gelehrter. Eine psychologische Skizze. Minde, Leipzig 1892.
כרך ב - היועץ הסודי פרופ רודולף פירכו מקיוולביין, מדעננו הגדול. רשימה פסיכולוגית. )
 Die Bombe. Enthüllungen über den Bau und die Verwaltung der serbischen Staatsbahnen, Uhl, 2. Aufl. 1891 (הפצצה. חשיפה על בנייתן וניהולן של מסלות הברזל הסרביות)
 Die Kaiserlich deutsche Gesandtschaft in China. Eine Denkschrift. Über den Fall Carl Paasch, für die deutschen Landesvertretungen, insbesondere den Reichstag. Selbstverlag, Leipzig 1892
(הצירות הקיסרית הגרמנית בסין. תזכיר. על פרשת קארל פאש, עבור נציגויות הלאנדים, במיוחד ברייכסטג. הוצאה עצמית.
 Dr. jur. Freiherr F. E. von Langen, Mitglied des deutschen Reichstages, und der Fall Paasch. Zürich: Verlags-Magazin J. Schabelitz, 1896.
(ד"ר במשפטים פ.א פון לאנגן, חבר הרייכסטאג הגרמני ופרשת פאש)
 Offener Brief an Reichskanzler von Caprivi, Leipzig 1891
(מכתב גלוי אל קנצלר הרייך, פון קפריבי)
כעורך 
ב August Rohling: Talmud-Jude. Mit einem Vorworte (sic) von Édouard Drumont aus der auch anderweitig vermehrten französischen Ausgabe von A. Pontigny,Einschlägig bekannt ist einzig ein „Ch. Pontigny“, benannt als „Directeur“ eines Pariser antisemitischen Monatsblattes: L’ Alliance antijuive pour la défense sociale et religieuse. Revue mensuelle, publiée sous la direction de M. Ch. Pontigny. 1re année: Novembre-octobre 1891. Anschrift: Paris, 3, rue des Grands-Augustins in das Deutsche zurückübertragen von Carl Paasch. Verlag H. Beyer, Leipzig o. J. (um 1890: 8. Aufl.); 10. Aufl. 1900; Deutschvölkische Verlagsanstalt, 21.–25. Tsd., Hamburg o. J. [um 1920]; Deutschvölkischer Verlag, 31.–40. Tsd., Stuttgart 1924.
(אוגוסט רוהרלינג - " היהודי התלמודי" עם פתח דבר מאת אדואר דרימון. לפי המהדורה הצרפתית המורחבת, בעריכת ש. פונטיני, "מנהל" הירחון האנטישמי "הברית האנטי-יהודית למען הגנה חברתית ודתית. נובמבר-אוקטובר 1891)

הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים גרמנים
קטגוריה:פובליציסטים גרמנים
קטגוריה:גרמניה: אנטישמיות