ביל קלמנטס

ויליאם פרי קלמנטס הבן (באנגלית: .William Perry Clements Jr; ) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מטקסס, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות כמושל טקסס ה-42 וה-44 בשנים 1979–1983 ובשנים 1987–1991, בהתאמה. בין שתי תקופות הכהונה שלו, כיהן כמושל הדמוקרט מארק וייט, שהביס את קלמנטס בבחירות של 1982, ובמערכת הבחירות שלו לכהונה שנייה ב-1986 הובס בעצמו על ידי קלמנטס.

כשהושבע קלמנטס כמושל לראשונה ב-1979, הוא היה הרפובליקני הראשון שנבחר כמושל טקסס מאז תקופת השיקום. כשסיים את תקופות כהונתו השנייה ב-1991, היו שמונה שנות כהונתו הארוכות ביותר עד אז בטקסס, שיא שנשבר על ידי ריק פרי שכיהן בשנים 2000–2015. קלמנטס גם היה מושל טקסס הראשון שנבחר ליותר מתקופת כהונה אחת מאז שחוקת טקסס שונתה ב-1972 כך שמשך כהונת המושל הוארכה משנתיים לארבע שנים. אחריו, ג'ורג' ווקר בוש, ריק פרי וגרג אבוט, כולם רפובליקנים, נבחרו ליותר מתקופת כהונה אחת.

לפני שנבחר כמושל טקסס, צבר קלמנטס את הונו מעסקי הנפט, וכיהן כסגן מזכיר ההגנה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ריצ'רד ניקסון בשנים 1973–1977, מתוכן בחודשים מאי עד יולי 1973 כמזכיר ההגנה בפועל. לאחר תום תקופת כהונתו הראשונה, הצטרף קלמנטס לסגל המנהלי של האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית , שם הוא שירת כיושב ראש מועצת המנהלים שלה. בעת פעילותו באוניברסיטה, היה קלמנטס מעורב בשערורייה של גיוס בשכר של שחקנים לנבחרת הפוטבול של המוסד, בניגוד לחוק ולכללים, ואף על פי שהוא לא הועמד בפני הליך הדחה בשל חלקו בפרשה, היא הובילה למעשה לאי-בחירתו לתקופת כהונה שלישית כמושל, ובסופו של דבר לתום הקריירה הפוליטית שלו.
ראשית חייו
ביל קלמנטס נולד בדאלאס שבטקסס, כבנם של ויליאם פרי קלמנטס האב ושל וילי אוולין (לבית קאמק) קלמנטס. ב-1934 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון היילנד פארק שבשכונת אוניברסיטת הפארק שבדאלאס. בעת לימודיו הוא היה גארד התקפי בנבחרת הפוטבול של בית הספר. לאחר סיום לימודיו, כשאביו איבד את מקום עבודתו במהלך השפל הגדול, עבד קלמנטס בקידוחי נפט בדרום טקסס. בסוף שנות ה-30 למד קלמנטס הנדסה באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית , אך בשלב מסוים נשר מהלימודים ושב לתעשיית הנפט. במלחמת העולם השנייה שירת קלמנטס בחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית.

ב-1947 הקים קלמנטס את "חברת הקידוחים הדרום-מזרחיים" (Southeastern Drilling Company - SEDCO), שפעילותה התרחבה ל-20 ארצות, והיא צמחה להיות חברת קידוחים קבלנית גדולה עד שב-1984 נמכרה לחברת שלומברגר. ב-1978, כאשר הוא התמודד על תפקיד המושל, עמד שווי הונו האישי על כמעט 30 מיליון דולר.
במחלקת ההגנה
בשנים 1973–1977 שימש קלמנטס כסגן מזכיר ההגנה של ארצות הברית בממשליהם של הנשיאים ריצ'רד ניקסון וג'רלד פורד. במשך 39 ימים ב-1973 הוא שימש כמזכיר ההגנה בפועל.

בין מזכירי ההגנה שתחתם שירת קלמנטס כסגן, היה דונלד רמספלד. השניים לא הסתדרו ביניהם, ועדיין, כאשר מונה רמספלד לתפקידו, נאבק קלמנטס במאמצים להעברתו לתפקיד אחר, והוא אף הרחיק לכת ואיים, שאם יועבר מתפקידו, הוא יקיים מסיבת עיתונאים בה יכריז על פיטוריו כ"משחק כוחות". אף על פי שהוא נותר בתפקידו כסגן מזכיר ההגנה, תיאר קלמנטס לימים את ימיו תחת רמספלד כ"בלתי נעימים מאוד".
מושל טקסס
כהונה ראשונה
ב-16 בינואר 1979 הושבע קלמנטס כמושל טקסס ה-42 במקומו של הדמוקרט דולף בריסקו. דרכו לכס המושל החלה בתבוסה שהוא הנחיל לחבר בית הנבחרים של טקסס ריי האצ'ינסון בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית ביחס קולות של 115,345 מול 38,268. הוא המשיך וניצח בהפרש קל בבחירות הכלליות שהתקיימו ב-7 בנובמבר 1978 את מועמד הדמוקרטים, נשיא בית המשפט העליון לשעבר של טקסס, ג'ון לוק היל, שגם כיהן שש תקופות כתובע הכללי של טקסס, ביחס קולות של 1,183,828 מול 1,166,919.

תקופת כהונתו הראשונה של קלמנטס כמושל עמדה בסימן מעורבותה של חברת הנפט שבבעלותו בהתפרצות הנפט בקידוח Ixtoc I , שגרמה לנזק סביבתי נרחב. במהלך כהונתו התמודד קלמנטס מול קבוצות של חברי בית המחוקקים מהמפלגה הדמוקרטית. ב-1979 עקף בית המחוקקים אחד מהחלטות הווטו שלו, הפעם האחרונה בתולדות בית המחוקקים שננקט צעד כזה. ב-1980 המתיק קלמנטס את גזר דין המוות של רנדל דייל אדמס  למאסר עולם. אדמס, שהיה נושא הסרט הדוקומנטרי "הקו הכחול הדק"  של ארול מוריס, זוכה מאשמה ב-1989 לאחר שריצה 12 שנות מאסר. קלמנטס גם היה המושל בעת הוצאתו להורג של קרלוס דה לונה  ב-1989. ראיות המערערות על ממצאי העובדות העומדות בבסיס הרשעתו של דה לונה פורסמו ב-2012.

ב-1982 התמודד קלמנטס על תקופת כהונה שנייה כמושל, אך הובס על ידי מועמד הדמוקרטים, התובע הכללי של טקסס מארק וייט, בהפרש של כמעט 232,000 קולות. תבוסתו נבעה בין השאר מנתוני הכלכלה שנחלשה, ותמיכה דלה בקרב בני המיעוטים שבאופן היסטורי הצביעו עבור המועמדים הדמוקרטים. קלמנטס גם ספג נזק פוליטי כתוצאה מהתפרצות הנפט ב-1979. בבחירות קיבל וייט 1,697,870 קולות מול 1,465,537 הקולות של קלמנטס.
כהונה שנייה
בין שתי כהונותיו כמושל היה קלמנטס יושב ראש מועצת המנהלים של האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית בדאלאס. ב-1986 הוא התמודד שוב על תפקידו המושל, ובבחירות המקדימות של הרפובליקנים ניצבו מולו חבר בית הנבחרים של ארצות הברית טום לופלר וחבר בית הנבחרים הדמוקרטי לשעבר קנט הנס. בבחירות הכלליות שהתקיימו בסתיו, ניצח קלמנטס את המושל המכהן וייט, שאיבד את הפופולריות שלו על רקע מדיניותו שנגעה לספורט בבתי הספר התיכוניים ומבחני הכשירות למורים. הוא גרף 1,813,446 קולות מול 1,584,512 הקולות של וייט, תוצאה הפוכה בהשוואה להתמודדות בין השניים ארבע שנים קודם לכן. ב-20 בינואר 1987 הוא הושבע לתקופת כהונתו השנייה.

תקופת כהונתו השנייה של קלמנטס עמדה בצל גילוי מפתיע שנחשף חודשיים לאחר השבעתו. ב-3 במרץ הוא הודה שהוא וחברים נוספים במועצת המנהלים של האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית אישרו תוכנית סודית להמשך תשלום ל-13 שחקני פוטבול בנבחרת האוניברסיטה מכספים שלא נועדו לכך. קלמנטס אמר שהמועצה הסכימה לסיים את התשלומים עד סוף עונת 1986, אך הם חשו מחויבים לכבד את המחויבויות הקודמות כלפי השחקנים. ההחלטה להמשיך את התשלומים הובילה בסופו של דבר להחלטה של התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי להפסיק את תוכנית הפוטבול לעונת 1987. גם האוניברסיטה בחרה שלא להעמיד קבוצה בעונת 1988, בטענה שלא הצליחה להרכיב סגל תחרותי. הם לא יכלו להתמודד עד 2009, ויעברו עוד עשר שנים עד שהם דורגו ברשימת 25 הנבחרות בסקר המאמנים של USA Today. חודשים ספורים לאחר חשיפת הפרשה, פרסמה מועצת הבישופים של הכנסייה המתודיסטית המאוחדת  דוח שפירט את החקירה מטעמה בנוגע לשערורייה. בדוח נחשף שקלמנטס נפגש עם מנהל נבחרות הספורט של האוניברסיטה בוב היץ', והשניים הסכימו שהתשלומים יימשכו.

על פי הדוח, בסוף 1985, ביקשו נשיא האוניברסיטה ל. דונלד שילדס, ויושב ראש מועצת הנאמנים אדווין ל. קוקס להפסיק את התשלומים לחלוטין, ומנגד קלמנטס והיץ' התנגדו. באוגוסט אותה שנה קיימו הארבעה פגישה במשרדו של שילדס. שילדס וקוקס ציינו שאף על פי שמוקדם יותר אותה שנה הוסכם על הפסקת התשלומים, התאחדות ספורט הקולג'ים החליטה אז על ביטול עונת המשחקים כנגד מפירים חוזרים של כללי העסקת השחקנים במוסדות אקדמיים אחרים, שמתוכם לחובת האוניברסיטה המתודיסטית נרשמו שש הפרות עד לאותה עת, מתוכן פעמיים בחמש השנים האחרונות. אך קלמנטס, שהודה שהשיטה הייתה כרוכה בלקיחת סיכונים, טען שאם התשלומים יופסקו מידית, כוכבי הנבחרת שקיבלו אותם יפרשו ממנה תוך ציון הסיבה לכך. בפגישה לא התקבלה שום החלטה, אך קלמנטס והיץ' שוחחו לאחר מכן במשך 15 דקות במגרש החנייה. היץ' זכר שקלמנטס שאל אותו אם התשלומים יוכלו להמשך, וכשנענה בחיוב, אמר לו במפורש "עשה זאת".

שבוע לאחר פרסום הדוח של מועצת הבישופים, התנצל קלמנטס על חלקו בהמשך התשלומים. הוא אמר שהוא למד על קיומה של השיטה ב-1984, ושחקירה של מועצת המנהלים חשפה ששחקנים קיבלו תשלום מאז אמצע שנות ה-70. הוא ציין שבמקום להפסיק את התשלומים באופן מידי, החליטה המועצה "באי רצון ובחוסר נוחות" להמשיך אותם עבור שחקנים שכבר קיבלו אותם. עם זאת, הוא אמר, במבט לאחור, המועצה "הייתה צריכה להפסיק את התשלומים באופן מידי", במקום לבטל אותם בהדרגה.

על רקע הפרשה נשמעו קריאות לפתוח נגד קלמנטס בהליך הדחה. שניים מחברי בית המחוקקים של טקסס טענו שהוא לא היה נבחר אם הוא היה מתייחס בכנות לחלקו בפרשה. בנסיבות אלו, הוא בחר שלא להתמודד על תקופת כהונה שלישית כמושל, וב-15 בינואר 1991 הושבעה במקומו גזברית המדינה של טקסס לשעבר, הדמוקרטית אן ריצ'רדס.

במהלך תקופת כהונתו השנייה כמושל, פעל קלמנטס לצמצום ממדי הפשיעה, לשיפור מערכת החינוך, להאצת צמיחת הכלכלה של טקסס, ולטיפוח יחסים טובים יותר עם מקסיקו, במיוחד בסוגיות שהיו קשורות לגבול המשותף, כמו הגירה והמלחמה בנגע הסמים. עם זאת, הוא לא קידם, כפי שהתחייב, את היוזמה לרפורמה ולמשאל העם שיזם חבר הסנאט של טקסס וולטר מנגדן מיוסטון, שהתבססו על הצעה מספר 13  של קליפורניה.
שנותיו האחרונות
ביוני 2009 תרם קלמנטס סכום של 100 מיליון דולר למרכז הרפואי של אוניברסיטת טקסס סאות'ווסטרן בדאלאס, התרומה האזרחית הגדולה ביותר בהיסטוריה של טקסס. ב-13 באפריל 2012 הודיע נשיא המרכז הרפואי דניאל פ. פודולסקי, שמועצת הנגידים של אוניברסיטת טקסס אישרה את קריאת בית החולים של אוניברסיטת טקסס סאות'ווסטרן על שמו של קלמנטס. ב-16 בפברואר 2010 הביעו קלמנטס ורעייתו את תמיכתם בבחירתו מחדש של ריק פרי כמושל טקסס בבחירות המקדימות של הרפובליקנים של אותה שנה מול קיי ביילי האצ'יסון. באופן מקרי, בבחירות המקדימות הראשונות שהובילו לבחירתו לתקופת הכהונה הראשונה שלו כמושל ב-1978, ניצח קלמנטס את בן זוגה של האצ'ינסון, ריי.
חיים אישיים
ב-1940 נשא קלמנטס לאישה את פולין גיל, ולשניים נולדו שני ילדים. ב-1975 התגרשו השניים, ובאותה שנה נישא קלמנטס בשנית לריטה קרוקר , חברת הוועדה הרפובליקנית הלאומית.

ביל קלמנטס נפטר בדאלאס ב-29 במאי 2011, בגיל 94. הוא נטמן בפארק הזיכרון גרוב היל שבעיר.
לקריאה נוספת
 Raimo, John, ed. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1978–1983, Westport, Conn.; Meckler Books, 1985, pp. 303-305

קישורים חיצוניים

 ביל קלמנטס באתר אגודת המושלים הלאומית 
 ביל קלמנטס באתר The Political Graveyard


הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:דאלאס: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית
קטגוריה:מושלי טקסס
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:מזכירי ההגנה של ארצות הברית
קטגוריה:משנים למזכיר ההגנה של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ריצ'רד ניקסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1917
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011