שיטפון (ג'ון אוורט מיליי)

שיטפון הוא ציור שמן של האמן הבריטי ג'ון אוורט מיליי, אשר נוצר בשנת 1870 ונתון כיום באוסף של גלריית האמנות של מנצ'סטר. היצירה מתארת נוף כפרי שהוצף בעקבות שיטפון, כשבמרכז הקומפוזיציה מוצג תינוק בעריסת עץ, הנישאת על פני המים. התינוק נראה שקט ונפעם מטיפות מים נוצצות התלויות מענף עץ שמעליו ומן הציפורים המחפשות מחסה בין העלים. על שמיכת טלאים פרחונית העוטפת את העריסה יושב חתול שחור, מבוהל ומייבב לעזרה. במים, בין ראש העריסה לקבוצת קנים, צף כד חרס. משמאל נראית ערימת חציר מוצפת, ומעבר לה מבני חווה. ברקע הימני נראים גבר ואישה המפליגים באמצעות סירה לכיוון התינוק, במה שמרמז על תקווה להצלתו.

 ההשראה ההיסטורית – השיטפון הגדול של שפילד 
על פי בנו של האמן, ג'ון גיל מיליי, ההשראה ליצירה הייתה אסון "השיטפון הגדול של שפילד" (1864), שנגרם כתוצאה מקריסת סכר, והוביל למותם של לפחות 240 בני אדם. עם זאת, בציור ניכרת תחושת אופטימיות – בתקווה שהזוג החותר יצליח להציל את התינוק. המודל ששימש לתינוק בציור הייתה בתו של האמן, סופי, והחתול היה גם הוא מחיות הבית של המשפחה.

תיאור האסון והשפעתו הציבורית
בשנת 1870 צייר מיליי את "שיטפון", ככל הנראה בהשפעת האסון שפקד את שפילד בליל ה-11 במרץ 1864, כאשר סכר התמוטט במפתיע והציף את העמק במים עצומים, שזרמו בעוצמה והחריבו כל אשר עמד בדרכם. על פי דיווח מהעיתון The Illustrated London News, מדובר באחד האסונות ההידרולוגיים הקשים ביותר בתולדות בריטניה – לפחות 250 בני אדם נספו כאשר מעל מאה מיליון רגל מעוקבת של מים זרמו במורד הנהרות לוקסלי ודון, והותירו חורבן עצום. באחת הכתבות סופר על תינוק שנסחף בזרם בעודו בעריסתו – סיפור מצמרר שייתכן והשפיע ישירות על רעיון הציור. האסון עורר בזמנו הד ציבורי רחב, תפס מקום מרכזי בתקשורת, והותיר חותם גם בתרבות החזותית.

ניגוד רגשי ופרשנות סימבולית
בציור, נראה התינוק ער ורגוע לכאורה, מתבונן מעלה בטיפות מים התלויות מענפי עץ דקיקים, כשפניו מביעות סקרנות תמימה. בניגוד לתינוק, החתול השחור הנמצא עמו את העריסה פתוח-פה בפחד, מודע לסכנה ומיילל לאות מצוקה. הניגוד בין שלוות התינוק לפחדו של החתול מחדד את תחושת האימה מול התמימות, ומחזק את הפער בין עולמו הסגור של הילד לבין מציאות האסון הקטלנית. כד חרס שצף לצד העריסה מדגיש את הפגיעה במרחב הביתי והאובדן של הסדר השגרתי – רמז לעוצמת ההרס שחדר אף למקומות הפרטיים והאינטימיים ביותר.

פרטים נוספים בקומפוזיציה ותגובות הקהל
ברקע ניתן להבחין בגשר שכמעט שקע כולו במים, ובבית אשר מימיו הגיעו עד חלונות קומת הקרקע. עוד נראים גברים בסירה, נסחפים במהירות בזרם הבוצי, סמל נוסף לעוצמת הכוחות הבלתי נשלטים של הטבע. הציור, שתלוי בגלריית האמנות של מנצ'סטר, מעורר מגוון תגובות בקרב הצופים – חלקם רואים בו יצירה מלאת חן ועדינות, בשל החיוך של התינוק והאווירה השלווה שהוא משדר, ואחרים חווים תחושת אי נוחות ואף חרדה, לנוכח הסכנה הנשקפת לחייו של הילד. ניגוד זה יוצר עומק רגשי יוצא דופן ומחדד את עוצמתה של היצירה.

השפעות מיתולוגיות ורלוונטיות עכשווית
על אף שהציור מתאר אירוע מציאותי שהתרחש בשפילד, הוא משתייך גם למסורת אמנותית רחבה של תיאורי תינוקות בעריסה, דוגמת סצנות מהתנ"ך – במיוחד סיפור משה בתיבה. בדרך זו חורג הציור מהריאליזם התיעודי והופך ליצירה אוניברסלית, בעלת הדהודים מיתיים ודתיים. ההקבלה בין התינוק בציור למשה מעניקה ליצירה ממד סמלִי של הישרדות, הצלה ותקווה. נוסף לכך, באחרונה זכתה היצירה לרלוונטיות מחודשת על רקע שיטפונות עכשוויים בבריטניה, הנקשרים לשינויי האקלים. בכך מתחדדת תחושת הדחיפות והאקטואליות של המסר שטמון ביצירה.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:ג'ון אוורט מיליי: ציורים
קטגוריה:אוסף גלריית האמנות של מנצ'סטר