טריטון הרכס

טריטון הרכס (שם מדעי: Triturus cristatus) הוא מין של טריטון גדול יחסית ממשפחת הסלמנדריים (Salamandridae), הנפוץ בחלקים גדולים של אירופה. מאפיין בולט של מין זה הוא הרכס הגבוה והמשונן המתפתח על גב הזכר בעונת הרבייה. טריטון הרכס מוגדר כמין פגיע עקב אובדן בתי גידול ואיומים נוספים.

 מאפיינים 
טריטון הרכס הוא מין גדול יחסית של טריטון. הזכרים מגיעים לאורך מרבי של כ-18 סנטימטרים, בעוד שהנקבות לרוב קטנות יותר ומגיעות לאורך של עד 16 סנטימטרים. מבנה הגוף שלהם אופייני לטריטונים, עם גוף גלילי וזנב שטוח המסייע בשחייה.

צבע הגוף של טריטון הרכס הוא בדרך כלל חום כהה או שחור, לעיתים עם נקודות כהות יותר הפזורות על הגב והצדדים. הבטן בצבע צהוב או כתום עז, ועליה דוגמת כתמים שחורים ייחודית לכל פרט. דוגמת בטן זו משמשת לעיתים במחקרים לזיהוי פרטים שונים.

המאפיין הבולט ביותר של מין זה הוא הרכס הגבוה והמשונן המתפתח על גב הזכר בעונת הרבייה. רכס זה מתחיל מאחורי הראש וממשיך לאורך הגב עד לבסיס הזנב. גובהו וצורתו של הרכס משתנים בין פרטים שונים ויכולים להיות מרשימים מאוד. מחוץ לעונת הרבייה, הרכס של הזכר מצטמצם משמעותית.

בנוסף לרכס, לזכרים בעונת הרבייה יש גם פס כסוף או לבן לאורך הזנב. העור של טריטון הרכס מחוספס ובעל בליטות קטנות.

 תפוצה ובתי גידול 
טריטון הרכס נפוץ בחלקים גדולים של אירופה. טווח התפוצה שלו משתרע ממערב אירופה, כולל בריטניה, צרפת, בלגיה והולנד, מזרחה עד למערב רוסיה. הוא נמצא גם במדינות סקנדינביה, מרכז אירופה ובחלקים מהבלקן.

טריטון הרכס מקיים שני סוגי בתי גידול במהלך חייו: מימי ויבשתי. לצורך רבייה והתפתחות הרווה, הוא תלוי במקווי מים מתוקים עומדים או זורמים לאט, כגון בריכות, אגמים קטנים, תעלות, ביצות ובורות מים. מקווי מים אלה צריכים להיות בעלי צמחייה מימית מסוימת וללא אוכלוסיות גדולות של דגים טורפים.

מחוץ לעונת הרבייה, טריטוני הרכס הבוגרים חיים ביבשה. הם מעדיפים בתי גידול לחים ומוצלים, כגון יערות נשירים, חורשים, שטחי מרעה לחים וגינות. הם מוצאים מחסה מתחת לאבנים, גזעי עצים רקובים ועלים נושרים.

 התנהגות ותזונה 
טריטוני הרכס הם בעלי חיים פעילים בעיקר בשעות הלילה ובדמדומים (קרפוסקולריים), במיוחד בשלב היבשתי של חייהם. במהלך היום הם נוטים להסתתר במקומות לחים ומוצלים מתחת לאבנים, גזעי עצים ועלים נושרים כדי להימנע מהתייבשות ומטורפים.

בשלב הרווה המימי, הם ניזונים מחסרי חוליות קטנים במים, כגון דפניות, ציקלופים וזחלי חרקים.כבוגרים ביבשה, תזונתם מורכבת בעיקר מחרקים, תולעים, חלזונות וחסרי חוליות אחרים שהם מוצאים בסביבתם הלחה. בעונת הרבייה במים, הטריטונים הבוגרים עשויים לטרוף גם חסרי חוליות מימיים קטנים וביצי דו-חיים אחרים.

לטריטון הרכס יש מספר טורפים טבעיים בשלבי חייו השונים. הביצים והרווה עלולים להיאכל על ידי דגים, חרקי מים גדולים ודו-חיים אחרים. הטריטונים הבוגרים ביבשה עלולים להיטרף על ידי נחשים, עופות דורסים קטנים ויונקים טורפים כמו קיפודים ושועלים. יכולת ההסוואה שלהם ופעילותם הלילית מסייעות להם להימנע מחלק מהטורפים.

 רבייה 
עונת הרבייה של טריטון הרכס מתרחשת בדרך כלל באביב, כאשר הטמפרטורות מתחילות לעלות והטריטונים הבוגרים נודדים חזרה למקווי המים המתוקים לצורך התרבות.

הזכרים מפתחים בעונה זו את הרכס הבולט על גבם, המשמש אותם בטקסי החיזור. החיזור כולל סדרה של תנועות גוף ותצוגות ראווה של הזכר בפני הנקבה, כשהוא מנסה למשוך את תשומת ליבה ולהוביל אותה להטלת זרע (ספרמטופור) על הקרקעית.

אם הנקבה נענית לחיזור, היא אוספת את הספרמטופור עם פתח הביב שלה לצורך הפריה פנימית. לאחר ההפריה, הנקבה מטילה את הביצים שלה בבודדים, לרוב על עלי צמחי מים. היא משתמשת ברגליה האחוריות כדי לקפל את העלה סביב הביצה, ובכך מגנה עליה ומסתירה אותה.

הנקבה מטילה כאמור בין 200 ל-400 ביצים במהלך עונת הרבייה. התפתחות העובר בתוך הביצה אורכת מספר שבועות, בהתאם לטמפרטורת המים.

 מצב שימור 
טריטון הרכס מוגדר על ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע (IUCN) במצב שימור פגיע, מצב זה זה נובע מירידה משמעותית באוכלוסיות המין ברחבי אירופה. בעקבות אובדן בתי גידול, זיהום מים, מינים פולשים ועלייה באקלים.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1768
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'וזפוס ניקולאוס לאורנטי
קטגוריה:סלמנדריים