צליבה לבנה

צליבה לבנה הוא ציור מאת מארק שאגאל המתאר את צליבתו של ישו. הוא צויר בשנת 1938 ונמצא באוסף הקבוע של מכון האמנות של שיקגו.

 תיאור 
הציור מדגיש את סבלו של ישו והעם היהודי. בצדדים מתרחשים מעשים אלימים נגד יהודים כמו שריפת בית כנסת. במרכז, מוצג ישו צלוב כשהוא עוטה טלית כסמל להיותו יהודי ch. 19.. היצירה, המציגה את סצנת הצליבה – אחת הסצנות הפופולריות והמתוארות ביותר באומנות המערבית – יוצאת דופן בכך שבמקום לשמש סמל לדיכוי העם היהודי, היא דווקא מציגה את סבלו.

רבים מציוריו של שאגאל מלאי חיים, רומנטיים, הומוריסטיים, דמיוניים ומלאי צבעים בהירים, אך דווקא "צליבה לבנה" מרוקן ברובה מצבע. שאגאל צייר אותה בשנת 1938 בעת שהתגורר בפריז, בתגובה לאירועי ליל הבדולח, שהתרחש בין ה-9 ל-10 בנובמבר 1938.

עם זאת, ישנה דמות ירוקה נושאת חבילה החוצה בחזית. דמות זו, המופיעה בכמה מיצירותיו של שאגאל, מפורשת פעמים רבות כנווד יהודי ממסורת היידישקיט או כאליהו הנביא.

שאגאל ביצע שני שינויים ביצירה - שאגאל הוסיף צלב קרס על סרט הזרוע של החייל השורף את בית הכנסת, כמו גם המילים "Ich bin Jude" על שלט סביב צווארו של גבר.

ישנו גם דגל ליטא בחלק הימני העליון של הציור. שאגאל נולד בוויטבסק, עיר שהייתה באימפריה הרוסית לפני מלחמת העולם הראשונה ומאז 1918 נמצאת בבלארוס. מכיוון שהיה יהודי מהשטח שהייתה בעבר בדוכסות הגדולה של ליטא, הרקע התרבותי שלו היה של ליטאי. אף על פי שמעולם לא חי בליטא המודרנית, שהוקמה בפברואר 1918 וכמה שבועות לאחר מכן אימצה את הדגל המוצג בציור, הוא צפה באנטישמיות הגואה בליטא בשנות ה-30. בחלק השמאלי העליון של הציור ישנם דגלים אדומים של הקומוניזם, שהיה אנטי-דתי באופן מיליטנטי והתנגד לשימוש בעברית לכל מטרה.

 ביקורת 
האפיפיור פרנציסקוס ראה בציור את הציור האהוב עליו.

ציור זה נחשב גם כחילול הקודש על ידי קתולים מסורתיים, משום שהאדם המייצג את ישו הוא יהודי תלמודי ואילו התלמוד והיהדות בת זמננו דוחים את ישו כאלוהים בהתגלמותו, כמושיע וכגואל.

 ראו גם
 מארק שאגאל
 אני והכפר
 צליבת ישו באמנות

הערות שוליים

קטגוריה:מארק שאגאל
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציורים בעלי מוטיב יהודי
קטגוריה:הברית החדשה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:צליבת ישו באמנות
קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:ציורים משנות ה-1930