כלכלת עזה תחת שלטון חמאס

כלכלת עזה תחת שלטון חמאס היא המבנה, המאפיינים וההתפתחויות הכלכליות ברצועת עזה מאז השתלטות חמאס על הרצועה ביוני 2007. מאז ההשתלטות נותר חמאס הגוף השלטוני דה־פקטו ברצועה, אף שאינו מוכר ככזה בזירה הבינלאומית. בעקבות האירועים הוטל הסגר על רצועת עזה על ידי ישראל ומצרים, אשר השפיע באופן נרחב על פעילות המשק, זרימת הסחורות והכנסות הרשות הפלסטינית.

כלכלת הרצועה מבוססת על שילוב של מיסוי פנימי, תמיכות חוץ, הברחות, סיוע הומניטרי נרחב ומערכת כלכלית מקבילה, לרבות שימוש בארנקים דיגיטליים. שיעורי האבטלה והעוני ברצועה מהגבוהים בעולם, והתלות בסיוע חיצוני היא גבוהה. לצד זאת, מתקיימת גבייה עצמאית של מיסים על ידי ממשלת חמאס, ומתקיים פיקוח על תנועת סחורות, שירותים ואמצעי תשלום.

מאז פרוץ מלחמת חרבות ברזל באוקטובר 2023 החריף המשבר הכלכלי ברצועה, כאשר תשתיות פיננסיות קרסו כמעט לחלוטין, ונוצר מחסור חמור במזומנים, מזון, דלק וציוד בסיסי. בתנאים אלו התעצמה כלכלת שוק שחור וחלפנות, לצד מעקב בינלאומי הדוק אחר מנגנוני מימון של חמאס דרך תרומות, מיסים ואמצעים פיננסיים בלתי פורמליים.

 השתלטות חמאס על רצועת עזה 
מאז השתלטות חמאס על רצועת עזה ביוני 2007, הוטל הסגר על רצועת עזה על ידי ישראל ומצרים. על פי דו"ח של הבנק העולמי, הסגר גרם לירידה של כ-50% בתוצר המקומי הגולמי ולשיעור אבטלה גבוה, שהגיע לכ-43% בשנת 2014. רוב הסחורות נכנסות לרצועה דרך מעברים רשמיים, בעיקר מישראל, או באמצעות הברחות. היבוא מישראל כפוף למיסים הנגבים על ידי הרשות הפלסטינית בהתאם לפרוטוקול פריז, בעוד שהברחות (בעיקר של סיגריות ודלק) ממוסות על ידי חמאס בהיקף מוערך של 300 עד 500 מיליון דולר בשנה. היצוא מהרצועה הצטמצם כמעט לחלוטין, והכנסה לנפש בשנת 2011 עמדה על כ-1,165 דולר, שמקורה בעיקר בתמיכות חוץ ובפיצויים.

תקציב הרצועה מתבסס על מיסים מקומיים והעברות כספים מגורמי חוץ. חמאס גובה היטלים על ייבוא מכולות, שימוש בנכסי מדינה, מסי שבח ועוד. סיוע הומניטרי מוענק על ידי גופים בינלאומיים כמו אונר"א ותוכנית המזון העולמית, המספקים מזון, תרופות ומענקים. בנוסף, מוענק סיוע כספי על ידי מדינות, בהן קטר, המזרימה בממוצע כ-30 מיליון דולר בחודש לצורך תשלומי שכר ורכישת מזון, וכן מגורמים נוספים כדוגמת איראן ועמותות חוץ. לפי הערכות, התמיכה הכספית הכוללת בשלטון חמאס עומדת על כ-2.5 מיליארד דולר בשנה.

המגזר הציבורי וההומניטרי מהווים את עיקר מקורות התעסוקה ברצועה. כ-40 אלף עובדי ציבור, בהם מורים, שוטרים ורופאים, אינם מקבלים שכר באופן סדיר בשל המחסור התקציבי. שיעור האבטלה ברצועה חצה את רף ה-40%, וחלק ניכר מהאוכלוסייה תלוי בסיוע חיצוני או בעבודה בלתי פורמלית. נתונים מצביעים על כך שהתפוקה הכלכלית לנפש ברצועה לא השתנתה משמעותית מאז שנות ה-90, והיא נמוכה בהרבה מהממוצע העולמי.

 מאז אוקטובר 2023 – מלחמת חרבות ברזל 
עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל באוקטובר 2023, חוותה כלכלת רצועת עזה קריסה נרחבת. פעולות הלחימה והחסימות שהוטלו הובילו להשבתת מרבית פעילות הבנקים ולקריסת מערכות התשלומים. לפי הצהרת בנק ישראל, כ-98% מתשתית הבנקאות ברצועה נפגעה, ובפברואר 2025 פעלו רק שני כספומטים מתוך כ-94, ובאופן מוגבל בלבד. בעקבות אכיפת חסימות, מרבית המזומנים יצאו מהמחזור. פעילים פרטיים גבו עמלות המרה בשיעור של 20%–40% עבור המרת תשלומים דיגיטליים לשקלים משומשים או מזויפים. במהלך הפסקת האש מינואר עד מרץ 2024 הופחתו העמלות זמנית ל-5%, אך הדבר גרם למחסור במזומנים ולעידוד שימוש באמצעי תשלום דיגיטליים.

המגזר הפרטי בעזה חדל ברובו מלפעול. הגופים המרכזיים שנותרו פעילים באופן חלקי הם הרשות הפלסטינית, שהמשיכה לשלם שכר לכ-40,000 תושבים, וכן אונר"א, שהעסיקה כ-13,000 עובדים ברצועה.

 כלכלת מזומן ואמצעי תשלום דיגיטליים 
נכון למאי 2025, לא מוזרמים שטרות חדשים לרצועה. שטרות קיימים נשחקו והפכו מצרך מבוקש. ארגוני סיוע כמו UNOCHA ו-תוכנית המזון העולמית החלו להזרים תמיכות כספיות באמצעות ארנקים דיגיטליים. האפליקציה המרכזית, PalPay (בפי המקומיים: "מחפאתי"), הושקה במאי 2023 על ידי חברת PalPay ובנק פלסטין. הכספים מועברים כקוד PIN, שניתן להמיר למזומן דרך סוכנים מורשים. על אף עלות מסוימת לשירותים אלו, היא נמוכה ביחס לשוק השחור.

הערכת גורמים בינלאומיים מצביעה על כך שכ-10 מיליארד שקלים מסתובבים ברצועה, בעיקר בשטרות של 200 ו-100 שקלים. שחיקה של שטרות בערכים נמוכים הביאה לצורך בתחזוקה ותיקון מקומי של מזומנים ישנים.

 מנגנוני חלפנות ועמלות 
נוכח המחסור במזומן, צמחו מנגנוני חלפנות מקומיים בהם הומרו תשלומים דיגיטליים למזומן בעמלות של 20%–35%, בהתאם למיקום ואיכות השטרות. חלק מהסוחרים קיבלו תשלום רק בשטרות חדשים ובמצב טוב, וסירבו לקבל מטבעות ישנים.

 סיוע הומניטרי 
אונר"א חילקה חבילות מזון לכ-1.15 מיליון איש עד יולי 2025, וכן סייעה בהפצת תמיכה של גופים נוספים לכ-1.4 מיליון איש נוספים. תוכנית המזון העולמית הפעילה מאפיות ציבוריות ומטבחים קהילתיים, אך פעילות זו הופסקה במרץ 2025 בשל מחסור בקמח ובדלק.

 הגבלות על תנועת מזומנים 
במהלך המלחמה נשקל בישראל ביטול תוקפם של שטרות מסדרה מסוימת במטרה לפגוע ביכולת המימון של ארגוני טרור, אך הצעד לא יושם בשל חשש לפגיעה באזרחים פלסטינים מחוץ לעזה המחזיקים בשטרות אלו.

 שליטת חמאס בסחר וסיוע 
אף על פי שמעמדו הרשמי של חמאס התערער, הוא שימר שליטה בפועל על כניסת סחורות, גביית מיסים ותיעול הסיוע. בכניסות הרשמיות, כמו מעבר כרם שלום, מתקיים פיקוח צבאי ישראלי, בעוד פעילות שוק שחור, לרבות מנהרות הברחה, נשלטת על ידי חמאס. על פי דיווחים, מערכת המס של חמאס מיישמת היטלים ואגרות שונים לצורך מימון שכר של עובדי ציבור ברצועה.

 שימוש באמצעים פיננסיים חלופיים 
בשל סנקציות כלכליות, חמאס נעזר ברשתות פיננסיות חלופיות לגיוס כספים. לפי דיווחים, נעשה שימוש במטבעות קריפטוגרפיים, עסקאות סחורות והעברות בינלאומיות דרך גורמים צד שלישי. מימון נוסף מגיע ממסים פנימיים ומתרומות ממדינות תומכות, בהן איראן וקטר. מדינות המערב פעלו להגבלת פעילות זו באמצעות הקפאת נכסים, אך לפי מקורות מודיעיניים, הרשת הפיננסית נותרה פעילה.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:חמאס
קטגוריה:רצועת עזה: כלכלה