קרל שטרנהיים

קַרְל שְׁטֶרְנְהַיים (בגרמנית: Carl Sternheim; ) היה מחזאי ומחבר סיפורים קצרים גרמני ממוצא יהודי. אחד מהנציגים הבולטים של האקספרסיוניזם הגרמני, הוא במיוחד כתב סאטירות על הרגישויות המוסריות של המעמד הביניים הגרמני המתפתח בתקופה הווילהלמינית.

קורות חיים
שטרנהיים נולד בלייפציג, בנם של רוזה מאריה פלורה (לבית פרנקה) (1856–1908) וקרל יוליוס שטרנהיים (1852–1918), בנקאי. הוריו נישאו שנתיים לאחר לידתו. אביו היה יהודי, ואימו הייתה לותרנית ממשפחה ממעמד הפועלים. שטרנהיים גדל בהנובר ובברלין. בין השנים 1897–1902, הוא למד פילוסופיה, פסיכולוגיה ומשפטים לסירוגין באוניברסיטאות מינכן, גטינגן ולייפציג, אך מעולם לא סיים את לימודיו.

בשנת 1900, הוא החל לעבוד כסופר עצמאי בוויימאר, שם פגש ונשא לאישה את אשתו הראשונה, אויגניה האוט, באותה שנה. נישואיהם הסתיימו בשנת 1906, ובשנת 1907 הוא נישא לסופרת  (לבית באואר), עמה נולדו לו שני ילדים. בתם, דורותיאה ("מוֹפְּסַה"), הייתה לוחמת מחתרת במהלך מלחמת העולם השנייה ונכלאה על ידי הנאצים במחנה הריכוז ראוונסבריק.

העושר שהביאה תיאה ממשפחתה העשירה בעלת המפעלים אפשר לזוג לבנות את "וילה בלמזון"  במינכן. כאן, שטרנהיים עבד בחברת אמנים עמיתים כמו , מקס ריינהרדט ופרנק ודקינד. בשנת 1908, הוא שיתף פעולה עם  כדי להשיק את כתב העת הספרותי האקספרסיוניסטי "", שפרסם את שמונת יצירות הפרוזה הראשונות של פרנץ קפקא. הוא גם תרם מדי פעם לכתב העת האקספרסיוניסטי ".

בשנת 1912, הוא עבר עם משפחתו לבלגיה, ובשנת 1918 הם ברחו מהלחימה במלחמת העולם הראשונה ועברו זמנית לסנט מוריץ ו בשווייץ. שטרנהיים ותיאה התגרשו בשנת 1927. נישואיו הבאים, לשחקנית ולזמרת , נערכו בשנת 1930 ונמשכו עד 1934, ולאחר מכן הוא חי עם הנרייטה קרבונרה.

שטרנהיים נפטר כתוצאה מדלקת ריאות ב (בריסל) במהלך מלחמת העולם השנייה ונקבר ב. ידיד שלו,  (1906–2011), נקבר ב-2011 באותו קבר.

חוג ידידיו הבולטים של שטרנהיים כלל את גוטפריד בן, , , ולטר רתנאו, ,  ו. בשנת 1915, שטרנהיים קיבל את  עבור שלוש הנובלות שלו: "בוזקו", "נפוליאון" ו"שוהלין". הוא תרם את כספי הפרס לפרנץ קפקא, שהיה עדיין ברובו לא מוכר באותה תקופה. הרשויות הנאציות אסרו את יצירתו של שטרנהיים לא רק בגלל מוצאו היהודי החלקי אלא גם בגלל התקפותיו הקומיות החריפות על השחיתות המוסרית כפי שנתפסה על ידו של הבורגנות הגרמנית.

אוסף אמנות
קרל שטרנהיים אסף אמנות. בהיותו מעריץ מוקדם של וינסנט ואן גוך, בשנת 1912 הוא השאיל מספר ציורים מאוספו לתערוכת האמנות הבינלאומית בקלן, הידועה בשם "זונדרבונד 1912". ציורי ואן גוך שהושאלו על ידי שטרנהיים כללו את "טבע דומם עם קנקן קפה, כלים ופירות", "רחוב בסן-מארי", את "ל'ארלזיאן" ואת "כניסה לפארק הציבורי בארל".

עיבודים
יצירותיו של שטרנהיים נותרו פופולריות בגרמניה, אך הפקות שלהן בשפה האנגלית נדירות, במיוחד בבריטניה שם קיימת מסורת ארוכה של התעלמות ממחזות שלא נכתבו תחילה באנגלית או של עיבודם באופן המאבד כל ייחודיות תרבותית זרה. חוקרים טענו גם שיצירותיו של שטרנהיים לעיתים קשות למכירה בשפות זרות בשוק בשל הקושי לסווג את סגנונו כשייך לתנועה ספציפית אחת.

כתוצאה מכך, מחזותיו של שטרנהיים הועלו לעיתים רחוקות באולמות מרכזיים. יוצא דופן בולט התרחש כאשר סיימון קאלו ערך את הופעת הבכורה שלו בווסט אנד בגרסה של "Bürger Schippel" (ששמו שונה ל"התקדמות השרברב") לצד  בשנות ה-70 של המאה ה-20. עם זאת באוגוסט 2011, הן "פול שיפל" (שם חלופי מקובל ל-"Bürger Schippel") ו"המאובן" (Das Fossil), קומדיה נוספת של שטרנהיים, הוצגו כהצגה כפולה ב, לונדון, עם קיראן אי. סימס ואלכס קורבט ברצ'ר בתפקידים הראשיים בהתאמה. בדצמבר 2018, עיבוד חדש לשלושה מהמחזות הקצרים מתוך "Aus dem bürgerlichen Heldenleben" ("מחיי הגבורה של הבורגנות") מאת דייוויד אייבס הוצג בבכורה ב בוושינגטון די. סי. "המכנסיים", "השותף" ו"הרווח" עובדו מתוך"Die Hose" (המכנסיים),"Der Snob" ("הסנוב") ו-"1913", והופקו עם כותרת המשנה "סצנות מחיי הגיבורים של מעמד הביניים".

דורון תבורי תרגם ארבעה מחזות פרי עטו של קרל שטרנהיים, ויזם וניהל פרויקט של הצגת המחזות בתיאטרון הבימה ב-1998. אלו ארבעה מתוך המחזור "מעלילות גבורת הבורגנים" שכתב האקספרסיוניסט הגרמני-יהודי, העוסקים בעלייתה של משפחה זעיר בורגנית לצמרת תעשיית הנשק, ערב מלחמת העולם הראשונה, ונפילתה לאחריה. ארבעה במאים שונים (גדליה בסר, משה פרלשטיין, גדי רול והבמאי האמריקאי Robert Woodruff ), גרעין מצומצם של שחקנים (אהרון אלמוג, רבקה נוימן, אורה מאירסון, יוסי טולדו, לני שחף ותבורי) ומספר סטודנטים לעיצוב מאוניברסיטת תל אביב בהנחיית התפאורנית מרים גורצקי בילו, יצרו את האירוע למשך מספר הופעות ב"הבימרתף".

מבחר מכתביו
שטרנהיים היה סופר פורה מאוד. בנוסף למספר רב של מחזות, הוא כתב נובלות ואת הרומן בן שני הכרכים "אירופה".
ימין|ממוזער|200px|קברם של קרל שטרנהיים ומרסל אסטיר
Aus dem bürgerlichen Heldenleben (From the Heroic Life of the Bourgeois), play cycle (1911–22):
Die Hose (The Trousers, also The Underpants) Steve Martin's The Underpants, production study guide for an adaptation of Sternheim's play at the Capital Repertory Theatre (3 November – 2 December 2006), "About the Original Playwright", p. 8.
Der Snob (The Snob)
1913
Das Fossil (The Fossil)
Die Kassette (The Cartridge)
Bürger Schippel (Citizen Schippel, also Paul Schippel, Esq.)
Schuhlin, Eine Erzahlung (Schuhlin, A Narrative) (1915)
Kampf der Metapher (Struggle of Metaphor), essay (1917)
Chronik von des zwanzigsten Jahrhunderts Beginn (Chronicle of the Beginning of the Twentieth Century), short stories, 1918
Die Marquise von Arcis (The Mask of Virtue), drama (1918)
Europa, novel, 2 vol. (1919/1920)
Manon Lescaut, drama (1921)
Oscar Wilde: His Drama, drama (1925)
Vorkriegseuropa im Gleichnis meines Lebens (Prewar Europe in the Parable of My Life), memoir (1936)

קישורים חיצוניים



Carl Sternheim Society, Frankfurt (in German)
Guide to online resources on Carl Sternheim (in German)
Works by or about Carl Sternheim at the Internet Archive

הערות שוליים

קטגוריה:מחזאים יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1878
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1942