יוסף עמית

יוסף נתן עמית שבשנותיו האחרונות נקרא יונתן עמית (1945 – יוני 2025) היה רב-סרן ביחידה 504 של אגף המודיעין שהורשע בריגול חמור ומגע עם סוכן זר, בגין מגע עם עם סוכני ה-CIA. נדון ל-12 שנות מאסר והורדה לדרגת טוראי.

ביוגרפיה
רס"ן יוסף עמית (ליזרע) נולד ב-1945 בחיפה, בן יחיד להוריו, טובה ואליהו ליזרע. אביו היה קצין משטרה במחוז חיפה. למד בבית הספר לקציני ים עכו, התגייס לצנחנים ואחר כך התחיל קורס חובלים בחיל הים אך לא סיים אותו. ב-1967 עזב את הצבא והתגייס למשטרת ישראל. בשנת 1970 התגייס שוב לצה"ל ושירת כמפקד פלוגה ונפצע שנתיים אחר כך בפשיטה בלבנון. בסוף 1972 הואשם בהריגת מחבל כפות בלבנון, אך זוכה, לאחר שרפאל איתן העיד לטובתו ואמר שנתן פקודה לא להחזיק שבויים. בין מלחמת יום הכיפורים ועד 1979 שירת כקצין ביחידה 504 של אגף המודיעין. תחילה הוצב בבסיס מירון של היחידה ועסק בגיוס ובהפעלה של סוכנים, ובהמשך הועלה לדרגת רב-סרן ומונה למפקד בסיס נהריה של היחידה. בסוף 1976 הועבר למטה היחידה בקריה בתל אביב. בשנת 1982 אושפז בבית החולים מזרע, וניסה לשים קץ לחייו. בשנת 1984 החל לעבוד כחוקר פרטי.

ב-1984 נפגש בגרמניה עם סוכני ה-CIA שניסו לגייסו לריגול בישראל. לאחר שסיפר על כך לנזמי וחש סמניה, בדואי תושב יערה שהתרועע עם אנשי יחידה 504 והשב"כ, הוצב עליו מעקב, ובמרץ 1986 הוא נעצר מחוץ לביתו בחיפה. לטענתו בעת החקירה עונה במכות חשמל. הוא נשפט בשנת 1987 ל-12 שנות מאסר והורדה לדרגת טוראי בגין ריגול חמור ומגע עם סוכן זר. הוא נכלא בבידוד מוחלט. המשפט נערך בדלתיים סגורות והוטל צו איסור פרסום על הפרשה. כסנגור שימש תחילה עורך הדין אבי ברדוגו, אך לטענתו השב"כ הפעיל עליו לחץ שיוותר על התיק. במקומו מונה עורך הדין אמנון זכרוני. עמית ערער לבית המשפט העליון, אך ערעורו נדחה. הוא ניסה לעניין עיתונאים בסיפורו, מאחר שסבר שנעשה לו עוול. בספטמבר 1987 יצר קשר עם ענת סרגוסטי מהירחון "העולם הזה", אך הצנזורה הצבאית מנעה כל פרסום על הפרשה בשנת 1988 הצליח לקיים ריאיון ארוך עם מנחם שיזף מהעיתון "חדשות" וענת סרגוסטי, בעת שהיה בטיפול רפואי בבית חולים. בריאיון סיפר את כל הפרטים על מעצרו והעוול שנעשה לו. הצנזורה הצבאית שוב אסרה כל פרסום.

באוקטובר 1992 פסלה הצנזורה הצבאית שוב כתבה על הפרשה, בתואנה כי החומר שמופיע בה יפגע בביטחון המדינה. הכתבה נכתבה על ידי הכתבת זהרה רון בעיתון "העיר". העיתון עתר לבג"ץ נגד הפסילה, באמצעות עורך הדין שלמה ליבליך, מאחר שסבר כי למעט מספר משפטים בהם מתוארת הפרשה שבעטיה הואשם והורשע עמית, אין בשאר החומר כל סכנה לביטחון הציבור. לאחר שהדיון נדחה מספר פעמים, ב-2 ביולי 1993 הותר פרסום פרטים חלקיים על הפרשה. לאחר חשיפת הפרשה בתקשורת הכחיש עמית שריגל לטובת מדינה זרה, והמשיך לטעון שנעשה לו עוול.

במהלך מעצרו הופצו שמועות שהוא נאשם בריגול לטובת סוריה, שפרסמו בעיתונים "ידיעות אחרונות" ו"מעריב" ביולי 1986, תחת הכותרת "רס"ן במודיעין מואשם בריגול לטובת סוריה ועומד לדין בבית המשפט המחוזי בחיפה". בשנת 1990 הגיש עמית תביעת דיבה נגד שני העיתונים. לאחר חשיפת הפרשה הם הסכימו לפרסם התנצלות.

באוקטובר 1993 שוחרר עמית לאחר ריצוי של כשני שלישים מעונשו, ולאחר שהסכים לשמור על פרופיל נמוך ולא לדבר עם התקשורת. בעת שחרורו פורסם כי הורשע רק בניסיון למכור חומר מסווג לגורם זר.

בדצמבר 1998 הגיש עמית תביעה נגד "ידיעות אחרונות", לפיצוי על נזק נפשי שנגרם לו וסבל שנגרם למשפחתו עקב פרסום מטעה אודותיו בעיתון ביולי 1998. התביעה הסתיימה בהסדר בין הצדדים מחוץ לבית המשפט.

בשנת 2005 דרש עמית שייערך לו משפט חוזר, בעקבות רציחתו של נזמי וחש סמניה, שהיה עד תביעה במשפטו.

שנים אחדות לפני מותו שינה את שמו ליונתן עמית. הוא נפטר ביוני 2025 והובא לקבורה בקיבוץ איילת השחר.

חיים אישיים
יוסף עמית היה נשוי לצילה, מורה להתעמלות, ולהם שני בנים.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:חיילי אגף המודיעין
קטגוריה:מורשעים בעבירות ביטחון בישראל
קטגוריה:מורשעים בריגול בישראל
קטגוריה:נכי צה"ל
קטגוריה:קציני צה"ל שהורדו בדרגה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025