לאחר שאברהם הקריב את האיל, מחדש אלוהים את הבטחתו לאברהם

לאחר שאברהם הקריב את האיל, מחדֵש אלוהים את הבטחתו לאברהם (בהולנדית: Nadat Abraham de ram geofferd heeft hernieuwd God zijn belofte aan Abraham) הוא ציור משנת 1637 מעשה ידי הצייר ההולנדי יאן ליוונס, בן דורו של רמברנדט. ביצירה מתוארים אברהם ויצחק כשהם מחובקים, מביטים בהודיה אל תוך החשכה שממנה באה ישועתם ואליה שבה. ייצוג זה של העקדה נשען על תיאורו של יוספוס פלאוויוס, אשר השפיע רבות על אמני הולנד במאה ה־17. לדברי יעקב מילגרום, הסצנה מבטאת תמורה בין-דורית ממאבק לפיוס, כאשר האב והבן חווים יחד את ההקלה שבחלוף הסכנה. ברקע ניתן לראות את האיל שנשחט תחת יצחק ואת הסכין שנותרה מונחת בצד.

לפי התיאור באתר "ArtBible", הציור מציג את שיא הדרמה המקראית מתוך בראשית כ"ב: כאשר אברהם מרים את הסכין כדי להקריב את בנו, מופיע מלאך ומתערב, ויצחק ניצל. בצדו השמאלי של הציור נראים האיל והסכין, המזכירים את קורבן ההחלפה. אברהם מחבק את יצחק המבוהל, ושניהם מקשיבים לקולו של אלוהים המחדש את הבטחתו לאברהם. ליוונס, ששהה באנטוורפן באותה תקופה, הושפע מהסגנון הצבעוני ורחב-המכחול של אנתוני ואן דייק, השפעה המשתקפת בצבעוניות העזה ובטכניקת הציור החופשית שביצירה.

פרשנים מצביעים על הפער בין הכתוב במקרא לבין הייצוג בציור: בפסוק המסיים את סיפור העקדה (בראשית כ"ב י"ט) נאמר כי "וישב אברהם אל נעריו" – מבלי להזכיר את יצחק. עובדה זו עוררה במדרש השערות שונות על מקום הימצאו של הבן. בציורו של ליוונס, לעומת זאת, ניתנת סיומת חיובית בדמות חיבוק בין האב לבנו, כשגופת האיל מונחת לרגליהם. בנוסף, אזכור מותה של שרה בפרק הבא, ללא קישור ישיר לעקדה, הביא את המדרש לקשר סיבתי: השמועה על העקדה מגיעה לשרה, וההלם מביא למותה. בהקשר זה נזכר גם התחריט של גוסטב דורה משנת 1865, שבו מוצגת דמותה של שרה כמקוננת בנישת קבר.

הערות שוליים

קטגוריה:עקדת יצחק בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:אברהם בציורים
קטגוריה:יצחק בציורים
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17