שריר הסטרנוקלידומסטואיד

שריר עצם החזה, הבריח והזיז הפטמתי הוא אחד משרירי הצוואר הגדולים והשטחיים. הפעולות העיקריות של השריר הן סיבוב הראש לצד הנגדי וכפיפת הצוואר.

 מקור השם 
השם "שריר עצם החזה, הבריח והזיז הפטמתי" מציין את מיקומו. התחל של שריר שהוא דו ראשי, מעצם החזה ומעצם הבריח, והאחז שלו הוא בזיז הפטמתי של עצם הרקה  של הגולגולת.
ממוזער|סכמה של שריר עצם החזה, הבריח והזיז הפטמתי

 מבנה השריר 
ממוזער|עיצבוב
תחל שריר עצם החזה, הבריח והזיז הפטמתי בשני מקומות נפרדים, האחד, מהחלק העליון של עצם החזה- המנובריום, והאחר מראש עצם הבריח. הוא נע באלכסון מעלה על פני צד הצוואר ונאחז בזיז הפטמתי של עצם הרקה, באמצעות גיד סיבי דק. שריר עצם החזה, הבריח והזיז הפטמתי הוא שריר מעובה ודחוס במרכזו, ורחב ושטוח יותר בשני קצותיו. חלק השריר שמוצאו בראש עצם החזה הוא אלומה עגולה וגידית בחלקה הקדמי, ושרירית בחלקה האחורי. היא ממוקמת בחלק העליון הקדמי של המנובריום. כיוונו הוא במגמה עולה, צידית ואחורית. שני ראשי השריר נפרדים זה מזה במוצאם על ידי מרווח משולש שנקרא . שני הראשים הולכים ומתמזגים בהדרגה, תחת לאמצע הצוואר, לשריר עבה ומעוגל. השריר נאחז באמצעות גיד חזק במשטח הצידי של הזיז הפטמתי, מפסגתו ועד לגבולו העליון, ובאמצעות אפונוירוזה דקה בחציו הצידי של קו העורף העליון (superior nuchal line) של עצם העורף (occipital bone) בגולגולת. השריר מורכב משורות מקבילות של סיבי שריר שרובם (כ-60%) הם סיבים לבנים אל-אווירניים. השאר הם סיבים אדומים אווירניים. אווירני ואל-אווירני מתארים כיצד הסיבים משתמשים בחמצן לצורך הפקת אנרגיה. באופן כללי, סיבים לבנים חזקים יותר ויכולים לייצר התכווצויות עוצמתיות יותר, אך הם מתעייפים מהר יותר מסיבים אדומים. עם העלייה בגיל, מספר הסיבים האדומים ביחס לסיבים הלבנים, עולה.
ממוזער|סכמה של שריר הסטרנוקלידומסטואיד (8) והמשולשים (7,9)

 אספקה עצבית 
השריר מעוצבב על ידי עצב הלוואי (accessory nerve) של אותו צד. עצב זה מספק את הסיבים התנועתיים בלבד. המקלעת הצוארית או כפי שנקראת גם צביר העצבים הצווארי (cervical plexus) מעצבבת את התחושה, כולל חישה עמוקה. סעיפי המקלעת הצוארית נובעים מתוך הענפים הקדמיים הראשיים (ventral primary rami) של חוליות צואריות C2 ו-C3.

 אספקה דמית וניקוז לימפתי 
אספקת הדם העורקית לשריר מגיעה מענפים של עורק התרדמה החיצוני (external carotid artery) עורק העורף (occipital artery) ועורק התריס העליון (superior thyroid artery). ניתן למשש את העורקים הללו עם הדופק בחלקו הקדמי-תיכון של השריר. במהלך פעילות גופנית אינטנסיבית, אספקת הדם לשרירי הנשימה, כולל לשריר עצם החזה, הבריח והזיז הפטמתי, עולה על חשבון שרירי הגפיים.

וריד הצוואר החיצוני (external jugular vein) עובר תחתית ואחורית לשריר, ומנקז דם ורידי דרך ורידי הצוואר החיצוניים האחוריים והקדמיים (external posterior and anterior jugular veins).

מערכת הלימפה של הצוואר המנקזת את השריר, היא שרשרת אנכית הכוללת את קשרי הלימפה השטחיים הקדמיים (anterior superficial lymph nodes) וקשרי הלימפה של המשולש האחורי (lymph nodes of the posterior triangle).
ממוזער|השרירים המעוצבבים על ידי עצב הלוואי

 וריאציות אנטומיות 
רוחבו של תחל השריר בראש הבריח, עשוי להשתנות מאוד. במקרים מסוימים הוא עשוי להיות צר כמו התחל של ראש עצם החזה, במקרים אחרים הוא עשוי להגיע לרוחב של 7.5 מילימטרים. כאשר התחל הבריחי רחב, הוא מחולק לעיתים למספר יחידות, המופרדות על ידי מרווחים צרים. לעיתים רחוקות יותר, השוליים הסמוכים של השריר ושל שריר הטרפז נמצאים במגע. מצב כזה לא יותיר כל משולש אחורי (posterior triangle). גם מוצאו של השריר הרום קוצי הוא מהמנובריום, אך מאחורי שריר עצם החזה, הבריח והזיז הפטמתי והוא עובר מאחורי השריר אל המשטח העליון של עצם הבריח.

וריאציות נוספות של השריר כוללות את התחל שלו שיכול להשפיע במהלך התערבות כירורגית באזור. החיבור הבריחי יכול להיות צר או רחב (עד כ-7 עד 8 ס"מ) או בעל יותר מחיבור בריחי אחד. החיבור יכול גם להשפיע על מפרק הכתף והבריח או להציג בטנים שריריות נוספות בשריר. ידועים חיבורים למפרק עצם החזה והבריח, המשנים את האנטומיה של הצוואר .

מספר נוסף של ראשי השריר אינו נדיר. לדוגמה, ניתן למצוא שני ראשי סטרנומסטואיד, ראש קליידו-אוקסיפיטלי ומוצא קליידומסטואיד-אוקסיפיטלי בצד אחד, בעוד שבצד השני קיים רק ראש סטרנומסטואיד אחד, ראש קליידו-אוקסיפיטלי ושני מוצאים קליידומסטואידיים, עם סך כולל של ארבעה ראשי שריר .

לעיתים רחוקות, שולי השריר יכולים להיות במגע ישיר עם שריר הטרפז, ככל הנראה עקב מומים עובריים. השפעות קליידו-אפיסטרופיות (Cleido-epistrophic), קליידו-צוואריות (cleido-cervical) וקליידו-אטלנטיות (cleido-atlantic) הן וריאנטים ידועים, כל אחד עם ראש אחד או יותר.

העצבוב של השריר עשוי להשתנות. מחקר אחד דיווח על עצבוב של החלק התחתון של השריר מענף של C1 מלולאת הצוואר (ansa cervicalis) (descendens hypoglossi). אותו דבר יכול לקרות גם עבור החלק העליון של השריר. ענף סוטה (aberrant branch) של עצב הפנים (facial nerve) נמצא כמעצבב את החלק העמוק של השליש העליון של השריר .

הווריאציות של השריר מיוצגות גם בשמות שבהם הוא ידוע: נוטטור קפיטיס (nutator capitis), מסטואיד קולי (mastoideus colli), שריר הסטרנוקלאידומסטואיד של קופפניקר (sternocleidomastoid muscle of Kopfnicker), ושריר הסטרנומסטואיד.

בהתחשב בכל המשתנים האנטומיים הללו, יש לנקוט משנה זהירות לפני גישה כירורגית לאזור.

 פעולה 
תפקידו של השריר הוא לסובב את הראש לצד הנגדי-קונטרהלטרלי או לבצע סיבוב אלכסוני של הראש. בנוסף, הוא מבצע כפיפה של הצוואר. כאשר שני צידי השריר פועלים יחד, הם גורמים לכפיפת הצוואר ופשיטת הראש. כאשר צד אחד פועל לבדו, הוא גורם לסיבוב הראש לצד הנגדי ולכפיפה צידית לאותו צד-איפסי-לטרלית. הוא משמש גם כשריר עזר לנשימה יחד עם שרירי הסקלנוס (musculi scaleni) הממוקמים בחלק הצידי והעמוק של הצוואר. שרירים אלו מתחילים מזיזי הרוחב של חוליות הצוואר אל שתי הצלעות הראשונות.

השריר משמש גם כשריר שאיפה על ידי קיבוע נקודה על עצם הרקה ולאחר מכן הרמת עצם החזה) ועצמות הבריח.

לשריר תפקיד חשוב ביציבת הצוואר והגוף כולו. הוכח כי גירוי וסטיבולרי מפעיל חשמלית את השריר, עם עדויות לקשר הדוק בין האזור הווסטיבולרי לנוירונים תנועתייפ. ההטיה הצידית היא התנועה שבה השריר מפגין את יכולתו המקסימלית למהירות וכוח.

תפקיד חשוב נוסף של השריר הוא לאפשר תפקוד תקין של מפרק הלסת. במהלך לעיסה, רפלקס טריגמינלי-צווארי מגרה את פעילות השריר. ישנן עדויות לכך שעצבוב השריר חיוני לסגירה (אוקלוזיה) אופטימלית של מפרק הלסת. שינוי בסגירה (occlusal alteration) של הלסת התחתונה גורם לשינוי בתפקוד השריר, עם הפרעות של חוסר קואורדינציה שרירית המתבטאות בהטיות של הצוואר. תיקון של סגירה לקויה או טיפול בשן פתרו, במקרים מסוימים, את בעיית הטורטיקוליס (torticollis). במהלך לעיסה חד-צדדית, פעילות השריר מסונכרנת עם שריר המלעס. לעומת זאת, בלעיסה דו-צדדית, השריר פועל לפני שריר המאסטר, כנראה כדי לייצב את הצוואר.

 כיווץ או הרפיה 
האיתות לכיווץ או הרפיה של שריר עצם החזה, הבריח והזיז הפטמתי מתחיל בעצב גולגולת מספר 11-עצב הלוואי. גרעין עצב הלוואי נמצא בקרן הקדמית של חוט השדרה  סביב חוליות הצוואר C1-C3, שם סיבי הנוירון התנועתי התחתון מסמנים את תחילתו. הסיבים מגרעין העצב עולים כלפי מעלה, נכנסים לגולגולת דרך נקב העורף הגדול . משם הם מגיעים, יחד עם עורק התרדמה הפנימי, לשרירי עצם הבריח והפטמה ולשריר הטרפז.

נקודות ציון אנטומית 
השריר עטוף פאשיה יחד עם שריר הטרפז, איתו הוא חולק גם את האספקה העצבית של. הוא עבה ולכן משמש כנקודת ציון ראשית של הצוואר, שכן הוא מחלק את הצוואר למשולשים צוואריים קדמיים ואחוריים-לפני ומאחורי השריר, זה מסייע בהגדרת מיקום מבנים אנטומיים, כגון בלוטות הלימפה של הראש והצוואר.

השריר יחד עם מבנים סמוכים בונים את משולשי הצוואר.

מבנים נוספים קשורים לשריר כולל עורק התרדמה המשותף, עצב הלוואי, ומקלעת הזרוע .

 קליניקה 

מישוש שריר עצם החזה, הבריח והזיז הפטמתי מהווה חלק מבדיקה נוירולוגית של עצבי הגולגולת. השריר ניתן למישוש משני צידי הצוואר, כאשר אדם מזיז את ראשו לצד הנגדי. הערכת השריר מתחילה בבדיקה ויזואלית של המטופל בישיבה. בודקים אם קיימת היפוטרופיה (חולשה או ניוון) בשריר וכן חריגות יציבתיות בצוואר, בראש, בכתף ובשכמה, בעצם הבריח ובעצם החזה. המטופל מתבקש לבצע מספר פעולות רצוניות עם הצוואר כדי להעריך הגבלות בתנועה או כאב. בנוסף, הוא מבצע שאיפה מאולצת ומחקה לעיסה כדי לבחון את תפקוד השריר במהלך פעילויות אלו.

רפלקסים נבדקים באמצעות פטיש גידים קטן בנקודת החיבור של השריר לעצם הבריח. כדי להעריך את כוח השריר, המטופל מזיז את הראש (כיפוף, סיבוב והטיה) כנגד התנגדות קלה המופעלת על ידי הבודק.

פגעים המשפיעים על השריר עלולים לפגוע בעצב הלוואי (cranial nerve XI), אך מקרים כאלה אינם שכיחים. פגיעה בעצב הגולגולת ה-XI תתבטא בהיעדר רפלקס גידי, ניוון (אַטְרוֹפְיָה) של השריר ושריר הטרפז, צניחת כתף, והופעת סימן סיקארד (העמקת של השקע העל-בריחי). שיתוק של השריר יכול לגרום לפיתול צוואר (טורטיקוליס). יש מספר סיבות למצב זה, כולל סיבות ראומטיות, רפלקסיות או מולדות. טורטיקוליס גורם לראש מוטה בצד המעורב. הטיפול כולל תרגילי פיזיותרפיה למתיחת השריר המעורב ולחיזוק השריר בצד הנגדי של הצוואר. טורטיקוליס מולד יכול לנבוע מסיבה לא ידועה או להגרם מטראומה במהלך לידה שגורמת להיווצרות גוש שניתן למישוש בתוך השריר.

 סוגי טורטיקוליס שונים 
 טורטיקוליס שיתוקי שנגרם כתוצאה מפגיעה בעצב הגולגולת ה-XI.
 טורטיקוליס מולד שלעיתים קרובות קשור להפרעות התפתחותיות אחרות בתוך הרחם, דיספלזיה התפתחותית של מפרק הירך (DDH), דיספלזיה אצטבולרית (פגם במבנה המפרק בירך) ופריקות ירך מולדות.
 טורטיקוליס עוויתי (ספסטי) שקשור לדיסטוניה סגמנטלית (הפרעת תנועה הגורמת להתכווצויות שרירים בלתי רצוניות באזור מסוים).
 טורטיקוליס עיני שבו ראייה כפולה (diplopia) משפיעה על יציבת השריר.
 טורטיקוליס סימפטומטי שסיבותיו משתנות, לרבות כאב, דלקת, זיהום או מיקום חריג של חוליות הצוואר.
 טורטיקוליס כרית פסיכית, מצב נפוץ במחלות נוירולוגיות קשות כמו מחלת פרקינסון או הפרעות קטטוניות, שבהן המטופלים שומרים על ראשם מוטה קדימה כאילו הם נחים על כרית, גם במצב שכיבה על הגב.
 טורטיקוליס פסיכוגני בשל פחד מתנועות צוואר נכונות עקב הופעת כאב או תסמיני ורטיגו.

האבחון המדויק של הפרעות אלו דורש לעיתים קרובות בדיקה אלקטרומיוגרפית (EMG) ובדיקות הדמיה כגון תהודה מגנטית (MRI), טומוגרפיה ממוחשבת (CT) או אולטרסונוגרפיה (אולטרסאונד).

המשולש הנוצר בין שני ראשי השריר המתחילים בעצם הבריח ועצם החזה, משמשים כנקודת ציון בזיהוי המיקום הנכון עבור צנתור ורידי מרכזי.

הפרעות במפרק הלסת (Temporomandibular joint disorders – TMD) מתרחשות כאשר השרירים והרצועות התומכים במפרק הלסת (TMJ) נפגעים או הופכים למגורים. בעיות בשריר יכולות לגרום לכאב הקשור ל-TMD.

 ראו גם 
 מונחים באנטומיה

 קישורים חיצוניים 

 המדריך המלא לסטרנוקליידומסטואיד, באתר "Medi Study Go" 
 אנטומיה יישומית של פרק הכתף, באתר "ScienceDirect" 


 הערות שוליים 

קטגוריה:שרירי הצוואר
קטגוריה:שרירי הלעיסה
קטגוריה:אנטומיה
קטגוריה:מערכת השרירים
קטגוריה:מערכת השלד
קטגוריה:מערכת העצבים ההיקפית
קטגוריה:תנועות האדם