מתיאס דפפנר

מתיאס דֶפְּפְנֶר (בגרמנית: Mathias Döpfner; בעברית מופיע שמו גם בכתיב מתיאס דופנר; נולד ב-15 בינואר 1963) הוא איש עסקים, סופר, אספן אמנות ועיתונאי גרמני. הוא המנכ"ל ובעל 22% ממניות קבוצת המדיה אקסל שפרינגר (הוצאה לאור), המחזיקה בין היתר בעיתון "בילד". בין השנים 2016 ל-2022 הוא היה נשיא האיגוד הפדרלי של מו"לים דיגיטליים ומוציאים לאור של עיתונים (BDZV).

לאחר שעבד כעורך ראשי במספר עיתונים, הוא הצטרף לדירקטוריון של אקסל שפרינגר (הוצאה לאור) בשנת 2000. פרידה שפרינגר, ראשת קבוצת המדיה ואלמנתו של המייסד אקסל שפרינגר, מינתה את דפפנר כיורשה בשנת 2020 ונתנה לו זכויות הצבעה ומניות בשווי של למעלה ממיליארד יורו בשנת 2021.

דפפנר מעורב בפרשיות הקשורות לראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, כולל מעורבות עקיפה במשפט הפלילי של נתניהו וחשיפת קשרים שנויים במחלוקת עם לשכתו במסגרת פרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד.

 שנות חיים מוקדמות 
דפפנר גדל באופנבך על המיין. אמו הייתה עקרת בית ואביו, דיטר סי. דפפנר, היה פרופסור לארכיטקטורה באוניברסיטה ומנהל מכללת אופנבך לאמנויות שימושיות בין השנים 1966 ל-1970.

דפפנר למד מוזיקולוגיה, ספרות גרמנית ומדעי התיאטרון בפרנקפורט ובבוסטון. הוא קיבל תואר דוקטור במוזיקולוגיה בשנת 1990 מאוניברסיטת גטה בפרנקפורט. בשנת 2023 קבעה ועדה של האוניברסיטה כי התנהגותו המדעית הייתה בלתי הולמת וכן שהוא השתמש במספר ציטוטים והפניות ספרותיות שלא נבדקו. הוועדה מצאה שהגניבה הספרותית שהואשם בה נמוכה משמעותית מזו שנטענה בתלונה המקורית. מסיבה זו, הממצאים לא מספיקים כדי לבטל את תואר הדוקטור שלו.

 קריירה 
ממוזער| פרידה שפרינגר, מתיאס דפפנר, קאי דיקמן ויוליאן רייכלט על גג שגרירות ארצות הברית בברלין (2019)
דפפנר החל את הקריירה שלו ב-1982 כמבקר המוזיקה של מוסף פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג (FAZ) . בשנת 1992, לאחר שעבד ככתב FAZ בבריסל, עבר דפפנר לגרונר + יאר הוצאה לאור. בתחילה עבד תחת חבר הדירקטוריון אקסל גנץ בפריז, ולאחר מכן כעוזר למנכ"ל גרד שולטה-הילן.

באפריל 1994, מונה דפפנר לעורך הראשי של העיתון השבועי בברלין Wochenpost, ובשנת 1996, קיבל על עצמו את תפקיד העורך הראשי של הצהובון היוצא בהמבורג Hamburger Morgenpost.

במרץ 1998, מונה דפפנר לעורך הראשי של העיתון היומי הארצי די ולט של אקסל שפרינגר (הוצאה לאור). הוא היה חבר בדירקטוריון וראש חטיבת העיתונים של אקסל ספרינגר (הוצאה לאור) בשנת 2000, ומונה למנכ"ל בשנת 2002.

החל משנת 2006, יזם דפפנר, כמנכ"ל, אסטרטגיית טרנספורמציה דיגיטלית דו-שלבית, תוך התמקדות בצמיחה אורגנית וברכישות דיגיטליות כדי להעביר את החברה לכיוון דיגיטציה. עד שנת 2013, תחת הנהגתו, היו לחברה הכנסות כוללות של 3.9 מיליארד דולר, ורווח לפני ריבית, מיסים, פחת והפחתות (EBITDA) של 625 מיליון דולר.

בשנת 2020, מינתה פרידה שפרינגר את דפפנר כיורשה באמצעות שילוב של הענקת מתנה, מכירה והעברת זכויות הצבעה הקשורות למניותיה בחברה. כחלק ממעבר זה, שפרינגר מכרה 4.1% ממניות החברה ישירות לדפפנר והעניקה לו 15% נוספים, ובכך הגדילה את אחזקתו הישירה ל-22%. יתר על כן, שפרינגר העבירה לדפפנר את זכויות ההצבעה עבור 22% הנותרים שלה בחברה.

בפברואר 2023 דיווח האקונומיסט על תוכניותיו של דפפנר להרחיב את נוכחותה התקשורתית של קבוצת שפרינגר בארצות הברית.

 פוליטיקה ואקטיביזם 
דפפנר ידוע גם באקטיביזם שלו ובדעותיו הישירות בנושאים תקשורתיים, חברתיים-פוליטיים, כלכליים ותרבותיים. הוא היה מעורב בדיונים ציבוריים עם דמויות כמו חתן פרס נובל גינטר גראס, שתועד על ידי דר שפיגל (יוני 2006). דיונים אלה כיסו מגוון נושאים, כמו האתגרים שמציב הפונדמנטליזם האסלאמי, תפיסת ארצות הברית בגרמניה, והערכות על מורשת תנועת 1968.

במאמר עבור די ולט, תחת הכותרת "המערב והצחוק הלעגני של האסלאמיזם", ביטא דפפנר את חששותיו לגבי איומי האסלאמיזם.

דפפנר מחשיב את עצמו כ"ציוני לא יהודי". על פי פנקאי מישרה, המוטו המוצהר של דפפנר הוא "ציונות מעל הכל" (בגרמנית: Zionismus über alles), ביטוי הדומה לשורה הראשונה של ההמנון הלאומי הגרמני, (Deutschland Über Alles) שנמחק מאוחר יותר עקב הקשר לגרמניה הנאצית.

בשנת 2010, כמרצה אורח באוניברסיטת קיימברידג', העביר דפפנר סדרת הרצאות תחת הכותרת "חופש והמהפכה הדיגיטלית". הרצאות אלו בחנו את הקשר המורכב שיש לגרמנים עם מושג החופש, את דעיכת החופש העולמית, וכיצד העידן הדיגיטלי מייצג שינוי תרבותי משמעותי המשפיע על העיתונות, חופש העיתונאות והפרטיות. במכתב שכתב, הוא הדגיש את חלקה המשמעותי של גוגל בחיפושים באינטרנט ודגל בשקיפות באלגוריתמים של תוצאות חיפוש המבוססים על קריטריונים איכותיים.

בשנת 2014, כתב דפפנר מכתב פתוח ליו"ר גוגל, אריק שמידט, בו הביע חששות מפני התפתחותה של גוגל ל"מדינת-על" מעבר להישג ידם של הרגולטורים.

דפפנר תרם לדיונים על מדיניות תקשורת באירועים כמו כנס NOAH בברלין 2015 ופורום המו"לים של השבועון דר שפיגל תוך התמקדות במונטיזציה של תוכן מקוון וההבחנה בין מדיה פרטית לציבורית במרחב הדיגיטלי.

דפפנר תמך בפומבי בסאטיריקן הגרמני יאן בוהמרמן בשנת 2016 בעקבות מחלוקת סביב שירו הסאטירי של בוהמרמן על נשיא טורקיה ארדואן, שהובילה לתביעות משפטיות. במאי 2016 ארדואן הגיש לבית משפט גרמני, בקשה לצו מניעה נגד דפפנר לבל יחזור על משפט הגנאי שהשתמש כלפיו. הבקשה נדחתה בערכאה הראשונה והשנייה.

דפפנר גינה את חברת התעופה כווית איירווייז בשנת 2017 על שמנעה מנוסע ישראלי לעלות על טיסה של החברה.A German court ruled in favor of an airline that refused to fly an Israeli passenger — and there isn't enough outrage , Business Insider

בשנת 2019, דפפנר נפגש לשיח מצולם ומוקלט עם מייסד פייסבוק, מארק צוקרברג, כדי לדון בחשיבותה של עיתונות איכותית בטיפוח חברה מושכלת, בעקרונות המנחים שפייסבוק משתמשת בהם כדי לתעדף חדשות בעלות מוניטין, ובהשלכות של רגולציה באינטרנט ועתיד הרשתות החברתיות.

בשנת 2021, נפגש דפפנר עם מזכיר המדינה האמריקאי לשעבר, הנרי קיסינג'ר, זמן קצר לפני מותו של האחרון, כדי לדון בהשפעות מגפת הקורונה על הפוליטיקה העולמית, בבולטותה של סין כמעצמה עולמית ובהשלכות על עתיד האיחוד האירופי.

בשנת 2022, ביקר דפפנר במפעל של טסלה בפרימונט, קליפורניה, כדי לראיין את אילון מאסק. הראיון עסק בפלישה הרוסית לאוקראינה, במסעות בחלל ובהשלכות על הקיום האנושי.

דפפנר שיבח את נאומו של סגן נשיא ארצות הברית , ג'יי.די. ואנס, בוועידת הביטחון במינכן, שם קרא לסיום הבידוד הפוליטי של הימין הקיצוני האירופי. דפפנר כינה את תגובת מנהיגי אירופה "בכיינות".

 פעילות עיתונאית ופרסומים 

ביולי 2009, ARD TV שידרה את סרטו של דפפנר "החבר שלי ג'ורג' ויידנפלד". דפפנר מראה את הדיוקן הקולנועי, שבו הוא מלווה את הלורד ויידנפלד במסעותיו ובפגישותיו ומראיין חברים בולטים כמו דניאל בארנבוים, הלמוט קוהל, אנגלה מרקל או שמעון פרס, כ"גישה סובייקטיבית מאוד לאירופאי גדול".

דפפנר התייחס שוב ושוב לנושאי חופש ודיגיטציה, בספרו "Die Freiheitsfalle – מלכודת החופש" שפורסם בהוצאת אולשטיין בשנת 2011, הוא מתמקד בעייפות הגוברת של המערב מהגנה על החופש. דפפנר לוקח כדוגמה שלושה אירועי מפנה - נפילת חומת ברלין, נפילת מגדלי התאומים והמשבר הפיננסי - ומנתח את הניצחונות, האיומים וההפרזות של חברות ליברליות וטוען שיש להילחם על החופש, להגן עליו ולענות עליו מדי יום, וכי חברות דמוקרטיות לא היו נחושות מספיק בעניין זה. הם הסתכנו בנפילה למלכודת החופש ואיבדו את חירותם באמצעות חוסר מעש או בגדו בה על ידי הגנה באמצעים הלא נכונים. לצד הכוח של החופש בפוליטיקה ובעסקים, דפפנר מהרהר ברוח החופש במוזיקה, בספרות ובציור על סמך שלוש יצירות מרכזיות של ריכרד וגנר, תומאס מאן וגוסטב קורבה. הספר מסתיים בניתוח של העולם הדיגיטלי, שבו דפפנר מדגיש את האמביוולנטיות של האינטרנט כפלטפורמה המבקרת סמכות ובו בזמן ככלי ניטור הנשלט על ידי סמכות.

תרומותיו של דפפנר למדיניות בנושא תקשורת כוללות נאומים מרכזיים, למשל בכנס NOAH בברלין 2015 או בפורום המו"לים של שפיגל, אשר התמקדו בהקמת תוכן מקוון בתשלום וההבחנה בין מדיה פרטית לציבורית בערוצים דיגיטליים.

לרגל מאה שנה להולדתו של אקסל שפרינגר בשנת 2012, הביע דפפנר את דעתו האישית על המייסד בנאום השנה החדשה שלו. ה"טקס" במאי 2012 היה הפתעה בפני עצמה, שכן דפפנר הפך את האירוע כולו לרביו משעשע ללא נאום אחד. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כשחקן, כשדקלם מכתב בדיוני למו"ל כשהוא לבוש בג'קט קפוצ'ון וג'ינס. ה-FAZ תיאר את הרביו כאירוע, שבו "פתוס, קלילות, לשון המעטה והגזמה, צדקנות עצמית ואירוניה עצמית התערבבו יחד בצורה מופלאה, לעיתים מרוממת, אבן דרך בהיסטוריה של קבוצת שפרינגר".

במכתב פתוח ליו"ר גוגל, אריק שמידט, דפפנר מתח ביקורת על חברת מנועי החיפוש, ובכך עורר דיון ציבורי.

בפברואר 2023, דיווח ה"אקונומיסט" על תוכניותיו של דפפנר להרחיב את נוכחותה התקשורתית של קבוצת שפרינגר בארצות הברית.

בספטמבר 2023 פרסם דפפנר את הספר "מלכודת הסחר: כיצד להפסיק לעשות עסקים עם דיקטטורים", אשר משתף את נקודת המבט שלו על שיקום הסחר העולמי, חיזוק הדמוקרטיה והגנה על חירויות הפרט. בספר הוא מנתח את תלות המערב בסין וברוסיה ומציע גישה לסחר חופשי המבוססת על כינון ברית דמוקרטיות מבוססת ערכים. דפפנר משתף את מפגשיו עם אנשים כמו ולדימיר פוטין, רג'פ טאיפ ארדואן, ג'ורג' וו. בוש, אנגלה מרקל וג'ק מא.
 דליפות של הודעות טקסט ודוא"ל 
במהלך הליך הציות בו היה מעורב יוליאן רייכלט, שלח דפפנר הודעת טקסט פרטית לחבר במרץ 2021, ובו אפיין את הרפובליקה הפדרלית של גרמניה כ"מדינה חדשה ואוטוריטרית של גרמניה המזרחית". מסר זה, שנחשף על ידי עיתונאי הניו יורק טיימס בן סמית', פורש כתמיכה בתאוריית קונספירציה ימנית בנוגע להגבלות COVID-19. תקרית זו הובילה לדיונים שהשוו את התפיסה הציבורית של אקסל שפרינגר (הוצאה לאור) בארצות הברית לזו של פוקס ניוז מבחינת ייחוס פוליטי.

בתגובה פנה דפפנר לעובדי אקסל שפרינגר בסרטון פרטי, עודד דיווח על ניצול לרעה של סמכות וקידם דיאלוג פתוח. הוא מתח ביקורת על הניו יורק טיימס בשל פרסום הודעת הטקסט הפרטית שלו, בטענה שהיא הוצאה מהקשרה ולא נועדה לשיח ציבורי.Mathias Döpfner: Es gibt dieses Kulturproblem bei „Bild“ nicht im ganzen Springer-Verlag  Deutschlandradio, 21. October 2021

בספטמבר 2022, חשף הוושינגטון פוסט אימייל מדפפנר לעמיתיו הבכירים לפני בחירות 2020 לנשיאות ארצות הברית, בו שיבח מדיניות ספציפית של הנשיא דונלד טראמפ והביע רצון בבחירתו מחדש של טראמפ. הוא תיאר את האימייל הזה כ"מחווה אירונית" שכוונה כלפי אלו המבקרים את טראמפ, תוך שהוא מדגיש את דאגתו מהקיטוב הגובר בעיתונות.

השבועון די צייט דיווח באפריל 2023 על הודעות אישיות שדלפו מדפפנר, וחשפו את עמדותיו, בנושאים שונים, כולל שינויי אקלים, ציונות, צעדים נגד COVID-19, ודמויות ותנועות פוליטיות בתוך גרמניה. בעקבות ההדלפות, הביע דפפנר בפומבי צער על כל פגיעה שגרמו דבריו, תוך שהוא מכיר בהשפעת דבריו על אחרים.

 קשריו עם בנימין נתניהו 
 מעורבות בתיק 2000 – פרשת נתניהו-מוזס 
ב-2017 התפרסם כי דפפנר היה מעורב באופן עקיף בתיק 2000 במסגרת משפט נתניהו, הידוע כ"פרשת נתניהו-מוזס". על פי חומרי החקירה שנחשפו, ב-2014 התקיימו פגישות ושיחות טלפון בין דפפנר לנתניהו, במסגרת ניסיונות של ראש הממשלה לתווך בין מו"ל "ידיעות אחרונות" ארנון מוזס לבין משקיעים פוטנציאליים. ארנון מילצ'ן העיד במשפט כי נתניהו ביקש ממנו "להיפגש עם דפפנר ולמכור לו את הרעיון של קניה של ידיעות", במטרה לשנות את אופי הסיקור התקשורתי כלפי נתניהו ומשפחתו. דפפנר מסר לחוקרים כי העסקה לא יצאה לפועל. אקסל שפרינגר הכחישה רשמית כי שקלה אי פעם לרכוש את "ידיעות אחרונות", אך אישרה כי דפפנר ונתניהו ניהלו מגעים "במספר מקרים שונים במהלך השנים" . דפפנר הגדיר את הקשר שלו עם נתניהו כ"מקצועי וקשור לנושאים פוליטיים ונושאים הקשורים לתקשורת".

 תחקיר של הטלוויזיה הציבורית הגרמנית על הקשר עם נתניהו 
ב-15 במאי 2025, בתחקיר "פנורמה" של הטלוויזיה הציבורית הגרמנית שבוצע על ידי העיתונאי החוקר סטפן בוכן, שודרה כתבה מיוחדת שעסקה בקשרים החשאיים בין לשכת ראש הממשלה בנימין נתניהו, העיתון "בילד", הוצאת אקסל שפרינגר ודפפנר, במסגרת פרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד, במהלך מלחמת חרבות ברזל. התחקיר מפרט קשרים רחבים בין נתניהו לתאגיד אקסל שפרינגר ובתוך כך קשר אישי בין נתניהו למתיאס דפפנר, יו"ר התאגיד; רכישת אתר יד2 ב-2014 על ידי דפפנר במחיר שנחשב גבוה מאוד (כ-200 מיליון אירו); ראיונות בלעדיים שניתנו ל"בילד" על ידי נתניהו ובכירים בממשלתו; ופרופיל אוהד לשרה נתניהו ב-2012.

באוקטובר 2025 התראיין סטפן בוכן ל"יאללה תקווה" ותיאר את מערכת היחסים העמוקה שקיימת בין נתניהו לבין העיתון בילד בהנהלתו של דפפנר, שהחלה בשנת 2009, במסגרתה נתניהו משתמש בעיתון במטרה להנדס תודעה בישראל ובאירופה, תוך פרסום ידיעות מסולפות, באופן שיטתי. כך נעשה בין השאר ב-2012 כאשר העיתון פרסם ידיעה כאילו נתניהו מתנגד למכירת צוללות למצרים, כאשר בפועל נתניהו הסכים לכך. וכך היה בפרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון.https://www.facebook.com/yallatikva/videos/%D7%90%D7%99%D7%9A-%D7%A2%D7%95%D7%91%D7%93-%D7%94%D7%A7%D7%A9%D7%A8-%D7%91%D7%99%D7%9F-%D7%A0%D7%AA%D7%A0%D7%99%D7%94%D7%95-%D7%9C%D7%91%D7%99%D7%9C%D7%93/1574533086861968/

 פעילויות אחרות 
בשנת 2010, דפפנר כיהן כפרופסור אורח לתקשורת באוניברסיטת קיימברידג' והפך לחבר במכללת סנט ג'ון. בנוסף, הוא ממלא מגוון תפקידים בשכר ובתפקידים ללא שכר.

 דירקטוריונים של תאגידים 
 eMarketer, חבר דירקטוריון (מאז 2016)
 Insider בע"מ, חבר דירקטוריון
 נטפליקס, חבר דירקטוריון (מאז 2018)
 רינגיר אקסל שפרינגר שווייץ, חבר דירקטוריון (מאז 2016)
 וורנר מיוזיק גרופ, חבר דירקטוריון (מאז 2014)

 ארגונים ללא מטרות רווח 
 האקדמיה האמריקאית בברלין, חבר מועצת הנאמנים
 חברת אלפרד הרהאוזן של דויטשה בנק, חבר מועצת הנאמניםBoard of Trustees  Alfred Herrhausen Gesellschaft of Deutsche Bank.
 פרס אקסל שפרינגר, יו"ר חבר הנאמנים
 ידידי האקדמיה לאמנויות, חבר
 קבוצת בילדרברג, חבר בוועדת ההיגוי
 מועצת המו"לים האירופית, חבר
 איגוד מו"לי העיתונים הגרמנים (BDZV), נשיא (מאז 2016)
 קרן פרנק שירמאכר, חבר הנהלהBoard  Frank Schirrmacher Foundation.
 בית הספר לממשל ע"ש בלווטניק, אוניברסיטת אוקספורד, חבר בוועדה המייעצת הבינלאומית (מאז 2010)
 תוכניות עיתונאים בינלאומיות (IJP), חבר מועצת הנאמניםBoard of Trustees (2019–2022)  International Journalists’ Programmes (IJP).
 מוזיאון ברגרואן, חבר המועצה הבינלאומית
 ידידי קרן הארמונות והגנים הפרוסיים ברלין-ברנדנבורג, חבר
 קרן רוברט קוך, חבר מועצת הנאמניםBoard of Trustees  Robert Koch Foundation.

 חיים אישיים 
דפפנר נשוי לאולריקה וייס, בתו של אולריך וייס, מנהל לשעבר בדויטשה בנק. לזוג שלושה בנים. אחד מהם משמש כראש הסגל של היזם פיטר תיל. בשנת 2016, נולד לדפפנר ילד עם אספנית האמנות המיליארדרית ג'וליה סטושק.

בנוסף לעיסוקיו המקצועיים, דפפנר הוא אספן אמנות, הידוע במיוחד בזכות אוסף ציורי עירום נשים המקיף שלו, המשתרע על פני למעלה מ-500 שנה. בנוסף, הוא שותף בבעלות על וילה שונינגן בפוטסדאם, שם ארגן את התערוכה "אנדי וורהול - עבודות מוקדמות" בשיתוף פעולה עם הקרן לאמנות ותרבות eV בון.

 פרסים והכרה 
 עיטור נשיא מדינת ישראל לשנת 2025.
 מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית לשנת 2023
 פרס ליאו בק של המועצה המרכזית של יהודי גרמניה לשנת 2019
 פרס יאנוש קורצ'אק להומניזם לשנת 2019
 פרס ארנו לוסטיגר לשנת 2016
 פרס מקלוי של המועצה האמריקאית לענייני גרמניה לשנת 2015
 פרס המנהיגות הבינלאומי של הליגה נגד השמצה (ADL) לשנת 2014, ניו יורק
 פרס שפרד סטון 2014, אספן ברלין
 פרס הצטיינות אירופה של בני ברית לשנת 2014
 מנהל השנה האירופי לשנת 2013, איגוד העיתונות העסקית האירופי
 מוביל השנה של Kress לשנת 2012
 אסטרטג השנה לשנת 2012, פייננשל טיימס גרמניה
 פרס התקשורת הגרמני לשנת 2011: איש התקשורת של השנה
 פרופסור אורח בתקשורת באוניברסיטת קיימברידג'; חבר במכללת סנט ג'ון, קיימברידג' 2010
 פרס מנהיגות לשנת 2008, המכון האמריקאי העולמי ללימודים גרמניים עכשוויים ניו יורק
 פרס ירושלים של ההסתדרות הציונית העולמית בגרמניה לשנת 2008
 מדליית ליאו בק של מכון ליאו בק ניו יורק לשנת 2007
 מקום ראשון בדוח Kress לשנת 2007 בקטגוריה: "50 ראשי התקשורת המובילים - המנהלים החשובים ביותר מתחום המדיה והתקשורת"
 מסדר הצטיינות של כבוד של ברלין 2007
 מונה למנהיג עולמי צעיר של הפורום הכלכלי העולמי 2000תרבות פופולרית
 פרס אקסל-ספרינגר לעיתונאים צעירים לשנת 1991

 עבודות 
 מתיאס דפפנר, מלכודת הסחר: איך להפסיק לעשות עסקים עם דיקטטורים, ניו יורק: סיימון ושוסטר, 2023, מסת"ב 978-1-6680-1625-1
 מתיאס או. סי. דפפנר, תומאס גארמס: הגל הגרמני החדש. אמנות או אופנה? פרנקפורט אם מיין; ברלין; וינה: אולשטיין, 1984, מסת"ב 3-548-36505-1 (הוצאת אולשטיין, 36505; תרבות פופולרית)
 מתיאס או. ק. דפפנר, תומאס גארמס: ארוטיקה במוזיקה. פרנקפורט/מיין; ברלין: Ullstein, 1986, מסת"ב 3-548-36517-5 (הוצאת אולשטיין, 36517; תרבות פופולרית)
 מתיאס או. ק. דפפנר: ביקורת מוזיקה בגרמניה לאחר 1945. תוכן ומגמות פורמליות; ניתוח ביקורתי. במקביל: דיסרטציה, אוניברסיטת פרנקפורט (מיין), 1990. פרנקפורט אם מיין; ברן; ניו יורק; פריז: הוצאת לאנג, 1991, מסת"ב 3-631-43158-9 (פרסומי אוניברסיטאות אירופיות, סדרה 36, מוזיקולוגיה כרך 59)
 בריסל. הלקסיקון הפנימי. מינכן: בק, 1993, מסת"ב 3-406-37397-6 (הסדרה של בק; 1007)
 אקסל שפרינגר. נקודות מבט חדשות על המו"ל; מהדורה של תרומות מחברים עדכניים וטקסטים משלהם. עורך: מתיאס דפפנר. המבורג: שפרינגר, 2005, מסת"ב 3-9809879-9-X
 רפורמה במקום סובסידיות – מדוע אנו זקוקים לסטנדרטים משפטיים אמינים לפרויקטים של מיזוגים ולהגנה על הישגים יצירתיים, בתוך: קראוטשייד/שוורטמן (עורכים), אזיקים לגיוון? חוק ריכוזיות התקשורת תחת ביקורת, הוצאת C.F. הוצאת מולר, היידלברג 2010
 מו"לים חזקים יותר בעידן הדיגיטלי ממה שהם חושבים. בתוך: הוברט בורדה, מתיאס דפפנר, בודו הומבך, יורגן רטגרס (עורכים): 2020 – מחשבות על עתיד האינטרנט. טקסט רגיל, אוכל, 2010, עמ' 177–182.מסת"ב 978-3-8375-0376-0.
 כמה גרמני זה? הדפס הנאום בתערוכתו של תומאס דימנד ""הגלריה הלאומית", סוהרקאמפ 2010
 מלכודת החופש - דו"ח. ברלין: פרופילאה, 2011, 256 עמודים, מסת"ב 978-3-5490-7372-8
 אנסלם קיפר/מתיאס דפפנר, אמנות וחיים, מיתוסים ומוות. ויכוח, הוצאת קוואדרגה, 2012
 אוריינטציה לקורא ולקוח בעולם מדיה דיגיטלי - הערכת ביניים, בתוך: סטדלר/ברנר/הרמן (עורכים), הצלחה בעידן הדיגיטלי, הוצאת הספרים פרנקפורטר אלגמיין נה צייטונג 2012
 מאמר "צחוק הוא אנטי-סמכותי, צחוק הוא חופש", 12 בינואר 2015
 העולם שייך לאלו שחושבים מחדש. בתוך: סגולות קרדינליות של מנהיגות אפקטיבית. דרוקר, פיטר פ. (עורך), מינכן: הוצאת רדליין, 2014. מסת"ב 978-3-86881-396-8
 "ברלין היא לב אירופה, אני לא מכיר אחרת.": אקסל שפרינגר ועירו. ברלין: הוצאת בראוס. מסת"ב 978-3-86228-135-0.
 להתראות לפסימיות. בתוך: רעיון המדיום – נאומים על עתיד העיתונות / ברנהרד פורקסן; אנדראס נר (עורך), מאת הלם 2015. מסת"ב 978-3-86962-146-3

 קישורים חיצוניים 
 מתיאס דפפנר בתוכנית של צ'רלי רוז


 הערות שוליים 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גתה בפרנקפורט
קטגוריה:עיתונאים גרמנים
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:פרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד
קטגוריה:מעוטרי עיטור נשיא מדינת ישראל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1963