נוף עם כלב

נוף עם כלב הוא ציור מאת האמן הצרפתי פול גוגן, שצויר בתחילת שנת 1903, חודשים אחדים לפני מותו. היצירה נוצרה באי היווה אואה שבארכיפלג איי מרקיז והיא אחת מתוך שישה ציורים שצייר שם בתקופה זו. גובה הציור 73.5 ס"מ ורוחבו 92.5 ס"מ, והוא נעשה בצבעי שמן על בד. היצירה מוצגת בהשאלת קבע במוזיאון ישראל, ירושלים, מאת האפוטרופוס הכללי של מדינת ישראל, כתרומת עיזבון רובר ומרגריט כאהן-סרייבר לזכר , שנפל במלחמת יום הכיפורים.

תיאור היצירה
הציור מתאר מראה נטורליסטי של פנים האי היווה אואה כפי שנשקף מביתו של גוגן, אשר בתקופה זו היה מרותק למקום בשל החמרת מחלתו. מבעד לגדר האבן שחצצה בין חלקתו לכביש נראית חנותו של בן ורניי הצבועה בטורקיז, ומאחוריה מתחם המיסיון הקתולי. בתוך חלקתו נראים ענף של עץ בננות וערמה של עלי צמח הפנדנוס, המסודרים באופן המזכיר מבנה בישול מקומי. הקומפוזיציה מאורגנת במבנה קלאסי: מישורים מקבילים ולצידם קווים אלכסוניים המעמיקים את התחושה המרחבית. הגבול האלכסוני שבין האזורים הסגול והוורוד נענה על ידי אלכסונים בגגות, בעצים, בגבעה ובערמת העלים.

האמן שילב בציור אלמנטים ריאליסטיים ודמיוניים: בעוד ההרים והגבעות הרחוקות מתוארים בגוונים טבעיים, החלקה שלו צבועה בגוני ורוד וסגול דמיוניים, שהודגשו גם באדמה שסביב החנות. באמצעות הצבעים הללו יצר גוגן הבחנה בין המציאות לבין הטריטוריה האישית שלו, שהוצגה כמסתורית ונפרדת. האזורים המציאותיים בציור מצוירים באור הבוקר ומשרים אווירה רגועה, אף על פי שמדובר בנוף וולקני סלעי.

מוטיבים סמליים: הכלב והתרנגולת
במרכז החלקה מופיע כלב שחור-לבן, העומד מול תרנגולת שמנפחת את נוצותיה. אף שמדובר ככל הנראה בעימות שנצפה במציאות, לחיות שבציור יש גם משמעות סמלית. הכלב, ששמו היה "פגו" (כראשי תיבות חתימת האמן), שימש דימוי עצמי של גוגן כ"אני-האחר" הפראי. בתקופה זו נהג האמן לתאר את הכלב בדמות מסוגננת, ולעיתים גם כטורף ציפור, כסמל לתוקפנותו. תרנגולת זו עשויה לסמל את יריביו הפוליטיים, הכנסייה, מבקרי האמנות, החברה או רשויות האי, שגוגן תקף בכתיבתו באותה תקופה. מכתבים וכתבים שפרסם – ובהם L'Esprit moderne et le catholicisme, Racontars du Rapin ו-Avant et Après – עוררו תגובות נזעמות והובילו להליכים משפטיים נגדו.

רקע ליצירה נוספת: "התחינה"
ציור זה שימש לאחר מכן רקע ליצירה אלגורית קטנה יותר, התחינה, שצוירה ככל הנראה במרס 1903. ביצירה זו בוטלו הבתים והוחלפו הדמויות בחמש נשים שהובאו מציורים קודמים של גוגן: אחת פונה בתחינה לאל, שתיים מנסות להימלט מן הקומפוזיציה, ושתיים יושבות מהורהרות סמוך לצלב קבורה לבן. באמצעות הצבת הדמויות על חלקת אדמתו, ביקש האמן לבטא את תחושת המועקה שפקדה אותו ואת שאיפתו להיחלץ מן העונש שנגזר עליו. בניגוד ל"נוף עם כלב", המתאפיין באיזון צורני ואווירה שקטה, הציור התחינה נושא עמו סמליות רגשית עזה ותחושת חרדה גוברת לקראת מותו הקרב.

הערות שוליים

קטגוריה:פול גוגן
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:כלבים באמנות
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ציורים