דיוקן של איש זקן

דיוקן של איש זקן (ייתכן שרב) (באנגלית: Portrait of an Old Man (Possibly a Rabbi''')) הוא ציור שמן מאת הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין, שנוצר בסביבות שנת 1645. היצירה, שצוירה בטכניקת רישום שמן חופשית על לוח עץ קטן, מתארת גבר זקן הלבוש פרווה, יושב בפרופיל כשהוא אוחז בספר. לאורך השנים השתנה ייחוס הציור, אך כיום מיוחסת היצירה לרמברנדט ונמצאת באוסף ליידן, ומוצגת במוזיאון H'ART באמסטרדם.

 תיאור היצירה 
הציור "דיוקן של איש זקן (ייתכן שרב)" הוא רישום שמן חופשי בחצי גוף, המתאר גבר מזוקן וקשיש היושב בפרופיל, מבטו מושפל לעבר ספר שאוחז בידיו. פניו, זקנו וחולצתו בולטים על רקע טונליות מונוכרומטית של חום וזהוב המאפיינת את מעילו המרופד בפרווה ואת כובעו העשוי פרווה. גוף הדמות צויר באופן חופשי ודליל, עד כי ניתן להבחין בגרעין האנכי של לוח העץ מבעד לצבע החום-אדמדם. הידיים והזרועות מסומנות בקווים גסים בלבד, דבר התורם למראה הלא־גמור של היצירה.

 סגנון ואיקונוגרפיה 
הציור ידוע בתשעה עותקים נוספים, וייחוסו שונה לאורך השנים. בשנת 1883 פרסם וילהלם פון בודה את היצירה כעבודה מקורית של רמברנדט. הורסט גרסון, בהתבסס על רישום מהמוזיאון טיילרס, ייחס את הציור ואת הרישום לחרבראנד ואן דן אקהאוט, תלמידו של רמברנדט. לאורך המאה העשרים לא היה ידוע מקום הימצאו של הציור, אך כאשר הופיע במכירה בשנת 2004 יוחס לסמואל ואן הוכסטרטן. בשנת 2006 הוצג במוזיאון להיסטוריה יהודית באמסטרדם כיצירה של ואן דן אקהאוט. שלוש שנים לאחר מכן טען ארנסט ואן דה וטרינג כי מדובר ביצירה של רמברנדט עצמו, וכי זו הגרסה הראשונית של הקומפוזיציה.

250px|ממוזער|שמאל|אישה בוכייה
תיארוך והשוואות
קביעת תאריכן של סקיצות שמן היא משימה מורכבת. אנליזה דנדרוכרונולוגית קבעה שהעץ מתאים לשימוש החל מ־1631. ואן דה וטרינג תיארך את הציור בקירוב לשנים 1645–1655,. ציור דומה של רמברנדט, "אישה בוכייה", שגודלו קרוב (21.3 × 16.8 ס"מ לעומת 22.3 × 18.6 ס"מ), מספק הקבלה סגנונית: בשניהם הפנים מתוארות בפירוט רב יותר מהגוף ומהרקע. אישה בוכה" מתוארך לשנת 1644, ולכן ניתן לשייך גם את הדיוקן הנוכחי לאותה תקופה, אף שאין ראיות לכך ששימש כסקיצה מוקדמת לציור גדול יותר.

מקורות השראה והשפעה
קומפוזיציה דומה הופיעה כבר בתחילת דרכו של רמברנדט, ברישום משנת 1628 המתאר זקן יושב. סביר שהרישום נשמר והמשיך לשמש בסטודיו, שכן רמברנדט חזר אל הנושא בסביבות 1639 ברישום מורכב בדיו שבאוסף פריז, המתאר ככל הנראה את אותו מודל בלבוש דומה, כולל כובעו הייחודי.

זהות הדמות
הזיהוי של הדמות כרב, שהוצע כבר במאה ה־19 בידי אמיל מישל, אינו ודאי. הוא מתבסס בעיקר על הברט השטוח שלראש הדמות, כיסוי ראש שהיה נפוץ בקרב יהודים אשכנזים במאה ה־17. עם זאת, גם ציירים כמו סלומון קונינק – שפעל בסביבת רמברנדט בשנות ה־40 של המאה – נהגו לשלב מאפיינים אקזוטיים ויהודיים בציורי דמויות של זקנים מלומדים. ייתכן שגם רמברנדט ביקש להשאיר את פרשנות הדמות פתוחה.

תולדות הבעלות
מיקומו של הציור לא היה ידוע לאורך המאה ה־20. בשנת 2004 הופיע למכירה, וב־2006 הוצג במוזיאון ההיסטוריה היהודית באמסטרדם. כיום הוא שייך לאוסף ליידן ומוצג במוזיאון H'ART באמסטרדם.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:ציורים באוסף ליידן
קטגוריה:רמברנדט: ציורים
קטגוריה:גברים בציור