נגד המתודה

נגד המתודה: סקיצה לתיאוריה אנרכיסטית של הידע (באנגלית: Against Method: Outline of an Anarchistic Theory of Knowledge) הוא ספר מאת הפילוסוף האוסטרי פול פייראבנד, שיצא לאור בשנת 1975. הספר מהווה מתקפה רדיקלית על הרעיון של שיטה מדעית אחת ואחידה, וטוען כי המדע התקדם היסטורית דווקא דרך חריגות מהכללים ולא באמצעותם.

"נגד המתודה" כולל קטעים שלמים שנלקחו מילה במילה ממאמרים קודמים של פייראבנד, בהם: "Explanation, Reduction, and Empiricism" (הסבר, רדוקציה ואמפיריציזם), "How to be a Good Empiricist: A Plea for Tolerance in Matters Epistemological" (כיצד להיות אמפיריציסט טוב: קריאה לסובלנות בעניינים אפיסטמולוגיים), ו־"Problems of Empiricism, Part I" (בעיות באמפיריציזם, חלק א'). בשל כך טוען פייראבנד כי "נגד המתודה איננו ספר – הוא קולאז'."

מהדורות מאוחרות יותר של "נגד המתודה" כללו גם קטעים מתוך Science in a Free Society (המדע בחברה חופשית).

 תוכן הספר 
במרכזו של הספר עומדת הטענה, הנגזרת מניתוח היסטורי ומושגי, שאין מתודה מדעית אחידה, וכי פריצות דרך במדע התרחשו תכופות דווקא תוך חריגה מהכללים ולא באמצעותם. פייראבנד מציג סקירה היסטורית של מקרים במדע – כגון עבודותיהם של קופרניקוס, גלילאו, ניוטון ואיינשטיין – שבהם ההתקדמות הושגה דווקא תוך חריגה מהשיטות המקובלות או אף הפרה של כללים מדעיים.

הוא מציע, במעין פרובוקציה, את הסיסמה "הכול הולך" (anything goes) כעיקרון אפיסטמולוגי, המבטא את עמדתו האנרכיסטית לגבי הידע. לטענתו, כללים נוקשים לשיפוט מדעי מגבילים את החדשנות והיצירתיות, וראוי לוותר עליהם כדי לאפשר גיוון אפיסטמי.

בספרו, פייראבנד מביע הכרה עמוקה בחשיבותו של הפיזיקאי והפילוסוף ההונגרי אימרה לקטוש, שהיה גם חברו הקרוב. הספר נכתב בחלקו כתכתובת מתמשכת עם לקטוש, שהתכוון לפרסם חיבור פילוסופי בשם "בעד המתודה", אולם נפטר לפני שהספיק, ואילו מפיירבאנד ביקש לקטוש להציג את הצד "האנרכיסטי" בדיון המשותף על אופייה של התקדמות מדעית.

לקטוש, שפיתח את תורת "תוכניות המחקר המדעיות" ("research programmes"), ביקש לנסח מודל מתוחכם יותר להתקדמות המדע בהשוואה לפופר. בניגוד אליו, פייראבנד טען שגם מודלים כאלה מגבילים מדי ואינם משקפים את אופייה הדינאמי והכאוטי של הפעולה המדעית בפועל.

הספר מוקדש לזכרו של לקטוש, שמת בשנת 1974, זמן קצר לפני פרסומו.

 טענות מרכזיות 
 אין שיטה מדעית אחידה - המדע מתקדם בדרכים מגוונות ולא לפי מתודה אחת קבועה.
 "הכול הולך" - אין חוקים כלליים תקפים תמיד; חריגה מהכללים לעיתים נחוצה כדי לייצר פריצת דרך.
 התנגדות לריאליזם מדעי - פייראבנד דוחה את הרעיון שהמדע מתקדם לקראת אמת אחת אובייקטיבית.
 גיוון אפיסטמי - קריאה להכיר בלגיטימיות של מסגרות ידע אלטרנטיביות, כולל מסורות לא-מערביות.
 הפרדה בין נורמטיביות והיסטוריה - אין להסיק מההיסטוריה כיצד המדע צריך להתנהל.

 חשיבות והשפעה 
הספר עורר עניין רב בקרב פילוסופים של המדע ויחד עם שתי דוגמות לאמפיריציזם הפך לטקסט מכונן בשיח הפוסט-פוזיטיביסטי. רבים ראו בו תגובת נגד לעמדות של קרל פופר ותומאס קון, שגם כלפיהם מפנה פייראבנד חיצי ביקורת. גישתו של פייראבנד נתפשה כחתרנית, ואף מסוכנת בעיני מבקריו, בטענה שהיא מובילה לרלטיביזם קיצוני או לאי-רציונליות. מנגד, תומכיו הדגישו את תרומתו לשחרור החשיבה הביקורתית ולעידוד פלורליזם במדע. בין המבקרים הבולטים של הספר היו פילוסופים כמו הילרי פטנם, פול גרייס ו־פ.פ. סטרוסון, שתקפו את רעיונותיו או ניסו להציע תחליפים לגישתו. פייראבנד עצמו הבהיר כי "נגד המתודה" לא נועד להציע תורה סדורה, אלא נכתב במכוון בסגנון פרובוקטיבי שנועד "להרגיז את הממסד". הסיסמה "הכול הולך" שזוהתה עם הספר, עוררה דיון ציבורי נרחב, ולעיתים פורשה באופן קיצוני או פשטני יותר מהכוונה המקורית של המחבר.

הספר עורר פולמוס רחב גם בזכות הוויכוח הפומבי בין פייראבנד לבין עמיתו וחברו אימרה לקטוש. השניים חלקו השקפות שונות על מהות המתודה המדעית, ובמקור תכננו לפרסם ספר תגובה משותף. עם מותו של לקטוש, נוספו חלקים מחילופי הדברים כנספחים למהדורות מאוחרות של הספר. לאורך השנים, "נגד המתודה" השפיע רבות על תחומים כמו סוציולוגיה של המדע, תיאוריה ביקורתית והיסטוריה של המדע, ונחשב כיום לאבן דרך בדיון על יחסי כוח, סמכות ומתודולוגיה במדע.

 ראו גם 
 פול פייראבנד
 פילוסופיה של המדע
 אימרה לקטוש
 קרל פופר
 עקרון ההפרכה
 תומאס קון
 המבנה של מהפכות מדעיות

 קישורים חיצוניים 
 מהדורת הספר המלאה בארכיון האינטרנט 


 הערות שוליים 

קטגוריה:חיבורים פילוסופיים
קטגוריה:פילוסופיה של המדע