יעקב גרומר

יעקב גרומר (10 באוגוסט 1879 – 11 באפריל 1933) היה מתמטיקאי יהודי-רוסי, שהיה מעוזריו של אלברט איינשטיין.

קורות חייו
יעקב גרומר נולד ב־10 באוגוסט 1879 בעיר ברסט ליטובסק, במשפחה דתית מאוד. מילדותו ועד שנת 1905 למד בישיבה. נחשב לעילוי ומתמיד ייעדו אותו להיות רב. כתלמידו המצטיין של רב ברסט, ר' חיים מבריסק, היה אמור לרשת את מקומו ולפי המסורת אף לשאת לאישה את בתו. אולם החתונה לא התקיימה – הכלה ברחה, נבהלת ממראהו של חתנה המיועד. גרומר סבל מאקרומגליה, שגרמה לו סבל רבאלברט איינשטיין, מכתב לנחום_חיניץ. גנזים, ארכיון נחום חיניץ (124).

בשנת 1905, אף על פי שלא היה בידו תעודת בגרות, התקבל לעבודה תחילה באוניברסיטת ברן ולאחר מכן באוניברסיטת מרבורג. בשנים 1907–1913 למד באוניברסיטת גטינגן מתמטיקה, פיזיקה ופילוסופיה. את הדוקטורט, שכותרתו "פונקציות טרנסצנדנטיות שלמות עם אפסים ממשיים בלבד" השלים בהדרכתו של דוד הילברט ב-1914. הילברט מצוטט כמי שאמר: "אם אצליח להשיג תואר דוקטור לבחור הזה, שאין לו אפילו תעודת גימנסיה, אפשר יהיה לומר שבאמת עשיתי משהו! רוב עבודות הדוקטורט מכילות חצי רעיון. עבודות טובות מכילות רעיון אחד. העבודה של גרומר מכילה שני רעיונות טובים!״

ב-1917 הוא כבר מוזכר במאמר של איינשטיין. שיתוף הפעולה ביניהם נמשך שלוש עשרה שנים. העבודה של גרומר הניעה שינוי במשוואות הכבידה של איינשטיין כך שיתאימו לעולם סגור במרחב, והוכיחה את שימור האנרגיה הכוללת שלו. בהמשך השתתף גרומר בכל עבודותיו של איינשטיין לפיתוח תורת היחסות הכללית בכיוון איחוד שדות הכבידה והאלקטרומגנטיות, וכן בחקר תורת החומר והכללת תורת הקוונטים.

בכל שנותיו בגרמניה המשיך להיות בקשר עם הקהילה היהודית והשתתף באירועים יהודים וציוניים.

בשנת 1928, לפי המלצתו של איינשטיין, מונה לפרופסור בפקולטה הפדגוגית של האוניברסיטה הממלכתית של בלארוס. במקביל, משנת 1931, היה חוקר בכיר במכון הפיזיקלי־טכני של האקדמיה הבלארוסית למדעים. הוא עבד בתחומי האנליזה המרוכבת, פיזיקה מתמטית ותורת המספרים האנליטית, ובפרט על השערת רימן.

הוא נפטר עקב מחלתו ב-1933, במינסק. זלמן שזר כתב עליו הספד ב"דבר".

קישורים חיצוניים


הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאים יהודים
קטגוריה:מתמטיקאים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1879
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1933