המשמר הלאומי של הצבא

המשמר הלאומי של הצבא (באנגלית: Army National Guard) הוא כוח מיליציה  מדינתי מאורגן וכוח מילואים צבאי פדרלי של צבא ארצות הברית. הוא מהווה בו זמנית משני ארגונים שונים: מיליציית ארצות הברית (המורכבת מהמשמר הלאומי של הצבא של כל מדינה, רוב הטריטוריות ומחוז קולומביה), וכן מהמשמר הלאומי הפדרלי המהווה אחד ממרכיבי המילואים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, כחלק המשמר הלאומי של ארצות הברית (הכולל את המשמר הלאומי האווירי). הוא מחולק ליחידות מדינתיות הכפופות למושלי המדינות בזמן שלום. בעת הכרזה על מצב חירום על ידי מושל מדינה נתונה, הוא רשאי לגייס את יחידות המשמר הלאומי של הצבא שבמדינתו, ובעת הכרזה על מצב חירום על ידי נשיא ארצות הברית, היחידות מגויסות וכפופות לממשל הפדרלי. מקורותיו של המשמר הלאומי של הצבא בדרך כלל נעוצים לגדוד של מיליציה בעיר סיילם, במדינת מסצ'וסטס, שהתאמן לראשונה בשנת 1636 כדי להגן על אזור בתוך מה שהוא כיום ארצות הברית.

היסטוריה
חוק הביטחון הלאומי של 1947 יצר את תפקיד מזכיר ההגנה ואת מחלקת ההגנה של ארצות הברית. בנוסף, הוא החליף את מזכיר המלחמה בתפקיד במזכיר הצבא. הוא גם הסיר את מזכיר הצבא ומזכיר הצי מהקבינט והציב את מחלקותיהם בתוך משרד ההגנה.Jerold E. Brown, Historical Dictionary of the United States Army, 2001, page 333

חוק הביטחון הלאומי של 1947 יצר גם את חיל האוויר של ארצות הברית כשירות צבאי נפרד מצבא ארצות הברית, שממנו היה חלק עד אותה עת.Richard I. Wolf, Office of Air Force History, The United States Air Force: Basic Documents on Roles and Missions, 1987, page 61 כתוצאה מהקמת חיל האוויר, הוקם המשמר הלאומי האווירי.Sydney Morning Herald, National Air Guard: New U.S. Reserve, 6 May 1946The Southeast Missourian, New Air Reserve Draws AAF Vets, 20 August 1946 הקמת המשמר הלאומי האווירי גרמה גם ליצירת שני תפקידים חדשים בתוך לשכת המשמר הלאומי, ראש המשמר הלאומי של הצבא וראש המשמר הלאומי האווירי, שכל אחד מהם דיווח לראש לשכת המשמר הלאומי.W.A.R. Robertson, The Air National Guard, Flying Magazine, August 1948, page 18Americana Corporation, Yearbook of the Encyclopedia Americana, 1949, page xxvi

ארגון מחדש של המשמר הלאומי לאחר מלחמת העולם השנייה התמקד ביצירת מספר רב של דיוויזיות חיל רגלים ושריון, תוך התחשבות בתרחיש של המלחמה הקרה, שהניח כי יידרש מספר רב של חיילים וטנקים כדי לעצור פלישה אפשרית של ברית המועצות למערב אירופה.Hanson W. Baldwin, New York Times, NATION'S ARMED FORCES FACING WIDE EXPANSION, 27 June 1948

בשנת 1958 החליטו מפקדי הצבא ומחלקת ההגנה ליישר מחדש את חטיבות המשמר הלאומי והמילואים של הצבא תחת המבנה הפנטומי. מחלוקת התעוררה כאשר הצבא הסדיר ניסה להפחית את מספר האוגדות של המשמר הלאומי ל-21, דבר שנפתר כאשר מזכיר ההגנה ניל ה. מקלרוי החליט על לשמור על 27 אוגדות המשמר הלאומי של הצבא. עד ספטמבר 1959 המשמר הלאומי של הצבא התארג מחדש לעשרים ואחת חטיבות חיל רגלים ושש חטיבות שריון. צוותי קרב רגימנטליים לא-חטיבותיים הוחלפו בחטיבות נשק משולבות נפרדות; הוואי, פוארטו ריקו ואריזונה ארגנו את חטיבות חיל הרגלים ה-29, ה-92 וה-258.

בארגון מחדש של חטיבות צבא ארצות הברית בשנים 1962–1963, חטיבות חיל הרגלים ה-34, ה-35, ה-43 וה-51, תצורות רב-מדינתיות של המשמר הלאומי, הוצאו מהסד"כ.John B. Wilson, Center of Military History, United States Army, Maneuver and Firepower: The Evolution of Divisions and Separate Brigades, 1998, pages 312, 314 הם הוחלפו בחלקם על ידי חטיבות חיל הרגלים ה-67 (נברסקה ואיווה), ה-69 (קנזס ומיזורי), ה-86 (ורמונט וקונטיקט) וה-53 (פלורידה ודרום קרוליינה). כל חטיבה הציבה חמישה גדודי תמרון או טייסות. בשנה שלאחר מכן, כדי להגביר את הגמישות, חטיבות חיל הרגלים ה-53 וה-86 הוסבו לחטיבות שריון (חטיבות שריון 53 ו-86), וחטיבה חיל הרגלים ה-67 אורגנה מחדש כחיל רגלים ממוכן. החטיבות ה-53 וה-67 שמרו על חמשת גדודי התמרון שלהן, אך ה-86 איבדה אחד.

במבחן הגדול הראשון של מדיניות הכוח הכולל, מספר יחידות של המשמר הלאומי של הצבא הופעלו עבור מלחמת המפרץ של 1991, בעיקר ארגוני תמיכה קרבית ותמיכה בשירות קרבי. למרות שהייתה מחלוקת לגבי החלטת הצבא לא לפרוס את "חטיבות העיגול" של שלוש דיוויזיות (חטיבת חיל הרגלים ה-48, חטיבת השריון ה-155 וחטיבת חיל הרגלים ה-256) לאחר שסיימו את אימון הגיוס שלהן, יחידות אחרות של המשמר הלאומי של הצבא הופעלו, שירתו בדרום מערב אסיה, וביצעו ביצועים טובים. כ-60,000 חיילי המשמר הלאומי של הצבא הופעלו במהלך מלחמת המפרץ, כולל חטיבת ארטילריה שדה ה-142 וחטיבת ארטילריה שדה ה-196.

בסוף שנות ה-90, המשמר הלאומי של הצבא הסתמך יותר ויותר על משימות מעבר לים, כולל פריסות בבוסניה והרצגובינה, מקדוניה וקוסובו למשימות ייצוב ושמירה על שלום לאחר מלחמת בוסניה ומלחמת קוסובו.

המאה ה-21
בינואר 2013, הנשיא ברק אובמה חתם על הצעת חוק 1339 של בית הנבחרים, אשר הגדירה את סיילם, במדינת מסצ'וסטס, כמקום הולדתו הרשמי של המשמר הלאומי. המשמר הלאומי של הצבא המשיך לבצע מגוון משימות בשנת 2014, הן בארצות הברית והן בחו"ל, כולל פעילויות למאבק במגפת האבולה באפריקה בסוף 2014. בשנת 2015, המשמר הלאומי של הצבא ביצע מגוון פעילויות, כולל פריסת חיילים למחנה המעצר במפרץ גואנטנמו ואפגניסטן.

באפריל ובמאי 2015 נקראו אנשי המשמר הלאומי של הצבא להגיב להפגנות בבולטימור, מרילנד, שהתקיימו במחאה על מותו של פרדי גריי .

חברי המשמר הלאומי של הצבא בטקסס, לואיזיאנה ואוקלהומה גויסו בסוף מאי ותחילת יוני 2015 לשיטפונות האביב שנגרמו עקב גשמים חזקים מהרגיל. כמו כן, בשנת 2015, חברי המשמר הלאומי של הצבא הגיבו לשריפות יער במספר מדינות, כולל דקוטה הצפונית, מינסוטה, ואלסקה.

חלקו של המשמר הלאומי בתקציב הפדרלי לשנת הכספים 2018 הוא כ-16.2 מיליארד דולר לתמיכה בכוח סופי של 343,000 איש, כולל הקצבות לשכר ותשלומי כוח אדם, תחזוקת מתקנים, בנייה, תחזוקת ציוד ופעילויות אחרות.

פעילות
המשמר הלאומי של הצבא של מחוז קולומביה  פועל תחת כותרת 10 של חוקי ארצות הברית כאשר והוא יוצא דופן בכך שהוא נמצא באופן קבוע תחת שליטה פדרלית ונשלט על ידי נשיא ארצות הברית עם סמכות שהוענקה למזכיר ההגנה, ודרכו למזכיר הצבא. שאר כוחות המשמר הלאומי של הצבא פועלים על בסיס כותרת 32 של חוקי ארצות הברית וחוקי המדינה הרלוונטיים כאשר הם נמצאים תחת שליטה מדינתית. המשמר הלאומי של הצבא עשוי להיקרא לשירות פעיל על ידי מושלי המדינה או הטריטוריאליים כדי לסייע בתגובה למקרי חירום ואסונות מקומיים, כגון אלה הנגרמים על ידי הוריקנים, שיטפונות ורעידות אדמה, כמו גם הפרות סדר אזרחיות.

חברים או יחידות של המשמר הלאומי של הצבא עשויים לקבל הוראה, באופן זמני או ללא הגבלת זמן, לשירות ארצות הברית. אם מגויסים לשירות פדרלי, החבר או היחידה הופכים לחלק מהמשמר הלאומי של הצבא, שהוא אחד ממרכיבי המילואים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. אנשים המתנדבים לשירות פדרלי פעיל רשאים לעשות זאת בכפוף להסכמת מושלי הצבא שלהם. במידה רבה על סמך החלטת בית המשפט העליון של ארצות הברית משנת 1990, מושלים בדרך כלל אינם יכולים להטיל וטו על הפעלה לא רצונית של יחידים או יחידות לשירות פדרלי, בין אם לצורך אימונים ובין אם לצורך חירום לאומי.

הנשיא רשאי גם לזמן חברים ויחידות של המשמר הלאומי האווירי, במעמדו כמיליציה של מספר מדינות, כדי להדוף פלישה, לדכא מרד או לאכוף חוקים פדרליים. המשמר הלאומי של הצבא הוא אחד משני ארגונים המנוהלים על ידי לשכת המשמר הלאומי, השני הוא המשמר הלאומי האווירי. מנהל המשמר הלאומי של הצבא עומד בראש הארגון, וכפוף לראש לשכת המשמר הלאומי. מכיוון שהמשמר הלאומי של הצבא הוא גם המיליציה של מספר מדינות (במיוחד המדינות שאין להן כוח הגנת המדינה) וגם מרכיב של כוחות המילואים הפדרליים של הצבא, לא ראש לשכת המשמר הלאומי ולא מנהל המשמר הלאומי של הצבא "מפקדים" עליו. סמכות פיקוד מבצעית זו מבוצעת בכל מדינה או טריטוריה על ידי השליש הכללי של המדינה, ובוושינגטון די. סי. על ידי המפקד הכללי של המשמר הלאומי של הצבא של מחוז קולומביה כאשר יחידה נמצאת במעמד מיליציה. בזמן שהמשמר הלאומי נמצא תחת הפעלה פדרלית, סמכות הפיקוד המבצעי מועברת למפקדי הפיקודים הקרביים המאוחדים, אשר מפקדים על כל הכוחות האמריקאים בתחום אחריותם. ראש לשכת המשמר הלאומי ומנהל המשמר הלאומי משמשים כערוץ התקשורת בין מחלקת הצבא לבין המשמר הלאומי בכל מדינה וטריטוריה, וכגורמים מקצועיים המנהלים תוכניות, מדיניות ומשאבים פדרליים עבור המשמר הלאומי.

ראו גם
 המילואים של צבא ארצות הברית

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:הכוחות המזוינים של ארצות הברית
קטגוריה:משמר לאומי
קטגוריה:מילואים בארצות הברית