אנדרה שיק

אַנְדְרֶה שִׁיק (בהונגרית: Sík Endre; ) היה היסטוריון ופוליטיקאי הונגרי ממוצא יהודי (הוריו, מצאצאי הרב משה שיק, התנצרו), שר החוץ בין השנים 1958 ו-1961. הוא היה אחיו הצעיר של הכומר שנדור שיק שגם היה משורר ומורה ממסדר הפיאריסטים.

היה חניך כמורה קתולי. במהלך מלחמת העולם הראשונה נשבה על ידי הרוסים. לאחר מכן חי בברית המועצות. בשנת 1920, הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בטיהורים הגדולים של סטלין גורש מהמפלגה. בשנת 1945, שב להונגריה, והפך לפוליטיקאי קומוניסטי. הוא שימש כסגן שר החוץ (1954–1958), ובמסגרת זו ביקר בישראל ב-1954. ולאחר מכן כיהן כשר החוץ (1958–1961).

בעבודתו המדעית, חקר את ההיסטוריה של קבוצות אתניות אפריקאיות. ופרסם ספר בנושא בארבעה כרכים, "Fekete Afrika története I–IV" (ההיסטוריה של אפריקה השחורה, 1973–1961), שתורגם לאנגלית ולצרפתית. הוא קיבל תואר דוקטור למדעים מהאקדמיה ההונגרית למדעים בשנת 1962.

ספרו "Vihar a levelet" ("עלה ברוח סופה", 1971), שהכיל את זיכרונותיו מתקופת הטיהורים הגדולים בברית המועצות בשנות ה-30 של המאה ה-20, נאסר והוצא מיד מהמחזור לאחר הופעתו.

במותו נערכה לו הלוויה ממלכתית.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:קומוניסטים הונגרים
קטגוריה:היסטוריונים הונגרים
קטגוריה:שרי החוץ של הונגריה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:זוכי פרס לנין לשלום
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1891
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1978