שביבית מלחות

שְׁבִיבִית מְלֵחוֹת (שם מדעי: Lestes macrostigma) היא מין של שפרירית ממשפחת השביביתיים, הנפוצה על פני רוב דרום אירופה, ומזרחה עד למונגוליה. בישראל היא נדירה ביותר עם שני תיעודים היסטוריים בלבד: ב-22/05/1921 בסביבות עתלית, וב-20/04/1974 בשפך נחל נעמן.

 תיאור 
מידות: אורך כולל 39–48 מ"מ (מתוכם הבטן 31–38 מ"מ), מוטת הכנפיים 50–55 מ"מ ואורך הכנף האחורית 24–27 מ"מ.

זוהי שביבית גדולה יחסית המחזיקה את כנפיה פרושות במנוחה. אצל הבוגרים הצבע הירוק המטאלי המאפיין רבות מהשביביות חסר ברוב הגוף למעט במקטעים האמצעיים של הבטן, ובמקומו היא מכוסה באבקתיות () כחולה-סגלגלה המעניקה לה מראה כהה. הפטרוסטיגמטות גדולות וכהות, אורכן לפחות 3 תאים בכנף. פרטים צעירים בעלי פטרוסטיגמות בהירות והם עשויים להיות ירוקים, אך הם מפתחים את הצבע הכחול מהר למדי.

 אקולוגיה 
עונת התעופה של הבוגרים מתחילה ממרץ (בדרום התפוצה) או ממאי (בצפון התפוצה) ונמשכת עד סוף אוגוסט.

 תפוצה 
למין זה תפוצה רחבה המשתרעת מחופי אירופה המערביים מזרחה דרך המזרח התיכון ומרכז אסיה עד למונגוליה. התפוצה מקוטעת עם אוכלוסיות מקומיות חזקות הפזורות בתוך אזורים נרחבים בהם המין נדיר או נעדר לגמרי. הוא מצוי יותר בחלקים המזרחיים של אזור התפוצה שלו, אך השפע משתנה בהתאם לאקלים ולמזג האוויר. המין ידוע בהימצאותו הלא סדירה, כאשר בשנים מסוימות נצפים אלפי פרטים באתר מסוים שלאחריהן תקופות שהמין כמעט נעלם משם.

 בית גידול ורבייה 
שביבית המלחות קשורה למדי לבתי גידול של מים מליחים, כמו שפכי נהרות בחוף ואגמים מלוחים בפנים הארץ המכילים צמחיית מים עשירה, כמו אגמון ימי (Bolboschoenus maritimus), סמר ימי (Juncus maritimus) ואגמון האגם.

לאחר ההזדווגות, הנקבה בדרך כלל מחפשת אתרי הטלת ביצים כאשר הזכר עדיין מחובר אליה בגלגל זיווג. לאחר מכן היא מטילה שורת ביצים בסיבי צמחים. לאיבר ההטלה יש זיזי חיתוך ואיברי חישה.
ממוזער|זוג בהזדווגות
ממוזער|זוגות מזדווגים בבית גידול אופייני

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:שפריריות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1863