נערה ישנה

נערה ישנה (בהולנדית: Slapend meisje), המכונה גם A Maid Asleep או A Girl Asleep, הוא ציור שמן על בד מאת הצייר ההולנדי יאן ורמיר, המתוארך לשנים 1656–1657. היצירה מוצגת באוסף הקבוע של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.

תיאור היצירה
הציור מציג אישה צעירה היושבת לצדו של שולחן ונראית שקועה בתנומה או במצב של עייפות. לצידה מונחת כוס יין, ועל השולחן פרוש שטיח מזרחי מקומט. נושאים הקשורים להתנהגות בלתי נאותה של משרתות ללא השגחה היו נפוצים בציור ההולנדי של המאה ה-17, אולם ורמיר בחר לחרוג מהגישה המוסרנית ולהתמקד בחקירה חזותית של אור, צבע ומרקם. הכוס ההפוכה בצד שמאל של הקומפוזיציה, שנשחקה עם הזמן, וכן השולחן המבולגן, עשויים להעיד על נוכחות קודמת של אורח שזה עתה עזב. צילום רנטגן חשף שוורמיר כלל בתחילה דמות גברית שעמדה בפתח, אך בחר להסירה ובכך העמיק את התחושה המסתורית של הסצנה.

קומפוזיציה ומבנה
בציור מופיעים שטיח מסוג "לוטו"  המכסה את השולחן, כיסא עם מסמרי פליז, מסגרת ציור תלויה על הקיר ואור טבעי החודר מהצד השמאלי. בדיקות טכניות גילו שוורמיר כלל בתחילה גם קערת פירות, גביע נוסף, כלב ודמות גבר, אך כולם נמחקו במהלך תהליך הציור. ההסרה המכוונת של פריטים אלה מעידה על מעבר מקומפוזיציה נרטיבית לעיצוב מרוכז ומופנם של רגע סטטי ומעורפל.

סגנון ופרשנות
ורמיר מציג ביצירה זו את ראשית דרכו בז'אנר של סצנות פנים אינטימיות. ניכרת השפעה של ניקולאס מאס, במיוחד בפלטת צבעים אדמדמה־חומה ובחלל הדחוס. בניגוד למאס, אשר נטה להדגיש מסר מוסרי, ורמיר נמנע מהצגת סיפור ברור ומעדיף ליצור אווירה פתוחה לפרשנות. זוהי גישה שהופכת את הדמות הנשית לדמות סגורה, המנותקת ממה שמתרחש מחוץ לתחום הציור. בנוסף, החוקרים מצביעים על כך שייתכן והאישה אינה משרתת, אלא גברת הבית עצמה, זאת בשל בגדיה היוקרתיים והריהוט שסביבה.

בציור מציג יאן ורמיר אישה צעירה הישובה בחדר פנימי, ראשה שעון על ידה, ועיניה עצומות. המרחב החזותי, הנדמה תחילה כשקט ושליו, מגלה בהעמקה שכבת משמעות נוספת המרמזת על סערת רגשות פנימית ועל "מחלת האהבה". סמלים שונים – בהם כוס יין כמעט ריקה, עגילים שהוסרו, קנקן ומשקה על השולחן – מצביעים על ביקור קודם של גבר ועל תחושת היעדר. על הקיר תלויה תמונה ובה מופיע קופידון, אל האהבה, ולצידה נראית מסכה, סמל לשקר או להסתרה. שילוב סמלים אלה, יחד עם מבטה העצום והחלל הפתוח מבעד לדלת, משמש כרמז להרהוריה של הדמות אודות אהבה נעדרת, פיתוי או רגש לא ממומש. ורמיר יוצר מתח בין פני הדמות הבלתי מביעות לבין הרמזים החזותיים המרובים, כאשר התמונה שבתוך התמונה ממקדת את פרשנות הצופה ומבליטה את הממד הנסתר והפסיכולוגי של הסצנה.

השוואות ליצירות אחרות
חוקרים מציינים הקבלה סגנונית בין נערה ישנה לבין יצירותיהם של ניקולאס מאס, חבריאל מטסו ופיטר דה הוך, שפעלו גם הם בז'אנר של סצנות פנים. אולם ורמיר בולט בגישתו הלא־נרטיבית, המדגישה אווירה ומצב נפשי על פני מסר מוסרי. כן מודגשת הקבלה ליצירתו של ורמיר נערה קוראת מכתב ליד חלון פתוח, שגם בה עלתה לראשונה ההנחה כי הדמות היא משרתת, אך פרשנויות מאוחרות הצביעו על כך שמדובר באישה מן המעמד הגבוה - תהליך מקביל לזה שנעשה בניתוח ציור זה. בנוסף, לפי האלמנטים שהוסרו במהלך העבודה, הוצע כי בתחילה נועדה הקומפוזיציה לכלול מספר דמויות וחפצים סימבוליים, בדומה ליצירתו האבודה של ורמיר המשתה בכנא. עם זאת, ורמיר בחר לבסוף לצמצם את ההתרחשות לדמות אחת בלבד ולפרטים מעטים, ובכך למקד את הציור בתחושת הרגע ובמצב הנפשי של הדמות.

היסטוריית הבעלות
הציור זוהה כיצירה שהופיעה ברשימת מכירת האוסף של יאקוב דיסיוס באמסטרדם בשנת 1696. לאחר מכן עבר בין אספנים בפריז ובלונדון. בשנת 1908 נרכש על ידי בנג'מין אלטמן, שהוריש אותו למוזיאון המטרופוליטן בשנת 1913.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:יאן ורמיר
קטגוריה:ציורי מזון ומשקאות
קטגוריה:נשים בציור