המתקפה הכימית בסרדשת

ב-28 ביוני 1987 עיראק הפילה פצצות גז חרדל על העיר סרדשת, במחוז מערב אזרבייג'ן שבאיראן. ההפצצה, שבוצעה בשתי גיחות נפרדות על ארבעה אזורים מגורים בעיר, הביאה למותם של כ-130 בני אדם ולפציעתם של כ-8,000 נוספים. המתקפה התרחשה במהלך מלחמת איראן–עיראק, ובמסגרתה השתמש צבא עיראק רבות בנשק כימי נגד אזרחים וחיילים איראנים.

נכון לשנת 2006, כרבע מתושבי סרדשת, שמספרם עמד אז על כ-20,000 נפש, עדיין סבלו ממחלות קשות כתוצאה מחשיפה לחומרים הכימיים שהופצו בהפצצה. הסרט האיראני "עץ האגוז" משנת 2020 נכתב בהשראת האירועים שהתרחשו בסרדשת.

 רקע 
בשנת 1986, נשיא מועצת הביטחון של האומות המאוחדות הצהיר כי חברי המועצה "מודאגים מאוד ממסקנותיהם של מומחים, לפיהן נעשה שימוש חוזר ונשנה בנשק כימי על ידי כוחות עיראקיים נגד חיילים איראנים... [ו] שחברי המועצה מגנים בחריפות את השימוש המתמשך בנשק כימי, בניגוד ברור לפרוטוקול ז'נבה משנת 1925, האוסר על שימוש בנשק כזה במלחמה". ארצות הברית הצביעה נגד פרסום ההצהרה.

גז חרדל נחשב לחומר משתק ולא לחומר קטלני, עם שיעור תמותה מוערך של 3–5% בלבד.

 השפעות מיידיות 
ממוזער|תערוכה על נפגעי ההתקפה הכימית בסרדשת של הארגון למניעת הפצת נשק כימי
מכיוון שסרדשת לא נחשבה למטרה צבאית, האוכלוסייה האזרחית הייתה בלתי מוגנת ובלתי מוכנה למתקפה בנשק כימי. תושבי העיר, שחיו סמוך לחזית המלחמה, התרגלו להפצצות עיראקיות בנשק קונבנציונלי. עם זאת, לפי עדויות מאוחרות, התושבים סיפרו לרופאים כי לא ידעו שהפצצות שנזרקו עליהם מכילות חומרים כימיים, ואף חשבו בתחילה שמדובר בפצצות סרק מכיוון שלא התפוצצו.

בשל כיוון הרוח, בית החולים ומרכז השיקום המקומי זוהמו, והצוות הרפואי המצומצם שהיה במקום נאלץ לנטוש אותו. שני בתי מרחץ ציבוריים הוסבו לשימוש לצורכי חיטוי נפגעים, ואצטדיון קטן הוסב למתקן רפואי ובו 150 מיטות. כ-30 בני אדם, רובם ילדים וקשישים, מתו בתוך שעות ספורות מהמתקפה כתוצאה מבעיות נשימה חריפות.

 השלכות 
על פי דיווחים רשמיים, מתוך כ-12,000 תושבי העיר, כ-8,000 נחשפו לגז. מתוך 4,500 שנזקקו לטיפול רפואי, 1,500 אושפזו – מהם 600 הועברו לטיפול בבתי חולים בטהראן. 3,000 הנפגעים הנותרים טופלו במרפאות שדה ושוחררו. חלק גדול מהם עזבו את העיר לכפרים הסמוכים וניסו לטפל בעצמם ברפואה מסורתית, מבלי שתיעדו את מצבם – מה שגרם לקשיים בזכאות להכרה ממשלתית ולקבלת סיוע.

בין 4,500 הפצועים שנזקקו לטיפול רפואי נכללו גם חלק מהמצילים שחשו לעזרת הנפגעים.
ממוזער|חלק מנפגעי המתקפה הכימית בסרדשת
נכון לשנת 2007, 130 בני אדם מתו כתוצאה מהמתקפה (109 אזרחים ו-21 חיילים). מתוך האזרחים שנהרגו, 39 היו מתחת לגיל 18, כולל 11 מתחת לגיל 5, ו-34 מההרוגים היו נשים וילדות.

כ-95% מהשורדים סבלו מהשלכות ארוכות טווח חמורות, כולל בעיות נשימה, פגיעות בעיניים, בעיות עור, ופגיעה במערכת החיסון.

 תגובות 
איראן גינתה את המתקפה הכימית על סרדשת כהתקפה לא אנושית, והכריזה על העיר כקורבן הראשון לנשק כימי מאז הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי.

באפריל 2004, בית המשפט הציבורי בטהראן קבע כי הממשל הפדרלי של ארצות הברית נושאת באחריות למתקפה בשל תמיכתה בשלטון סדאם חוסיין, וחייב אותה לשלם פיצויים בגובה 600 מיליון דולר לנפגעים.

ב-28 ביוני 2004, לציון יום השנה למתקפה, נקראה אחת מרחובות סרדשת בשם "הירושימה". בטקס השתתפה משלחת מיפן שכללה נציגים מהירושימה ומנגסאקי, ושוחררו 111 יוני שלום לבנים מעל אתר ההפצצה. בעיר הירושימה ישנו רחוב על שם סרדשת, וראש העיר שולח מדי שנה מסר ביום זה. נציגים מארגוני חברה אזרחית איראנים הקשורים לפירוק נשק כימי משתתפים בטקסי יום השנה ביפן. בנוסף, נערכות תערוכות קבועות על ידי איראנים בהאג, הולנד, בשיתוף פעולה עם ארגונים בינלאומיים לפירוק נשק, כולל מוזיאון שלום ייעודי והצטרפות לרשת הבינלאומית של מוזיאוני שלום.

 ראו גם 
 הטבח בחלבג'ה

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:תקיפות בנשק כימי
קטגוריה:מלחמת איראן–עיראק
קטגוריה:1987
קטגוריה:איראן: בריאות ורפואה