חברת השקעות

חברת השקעות היא מוסד פיננסי העוסק בעיקר בהחזקת ניירות ערך, בניהולם ובהשקעתם. חברות אלו משקיעות את כספי לקוחותיהן, אשר משתתפים ברווחים ובהפסדים בהתאם.

הן שונות מחברת ברוקראז', חברת ביטוח או בנק, שאינם נחשבים לחברות השקעה.

 רגולציה בארצות הברית 
בארצות הברית, חברות השקעות מפוקחות על ידי הוועדה לניירות ערך ובורסות של ארצות הברית (SEC), וחייבות להירשם לפי חוק חברות ההשקעה של 1940 (Investment Company Act of 1940). ברוב המקרים עליהן לעמוד גם בדרישות חוק ניירות הערך של 1933. ישנם מספר סוגים עיקריים של חברות השקעה:
 קרן נאמנות פתוחה (Open-End Management Investment Company)
 חברת תעודת ערך נומינלית (Face-Amount Certificate Company) – נדירה במיוחד
 קרן סגורה (Closed-End Management Investment Company)
 תעודת השתתפות (UITs): מנפיקות רק יחידות הניתנות לפדיון
 קרן סל (ETF)

חברת השקעות רשומה (regulated fund) כפופה לפיקוח רגולטורי, ונהנית מתנאים המגנים על המשקיעים, לרבות הגבלות על שיעור השקעה בניירות ערך בודדים ועל סוגי ניירות הערך.

 הבחנה מפלטפורמות השקעה 
יש להבחין בין חברות השקעה לבין פלטפורמות השקעה דיגיטליות כגון eToro, רובין הוד, פידלטי ו־E-Trade, אשר מהוות כלים לניהול והשקעה עצמאית במגוון נכסים, כגון מניות, אג"ח, קרנות נאמנות, קרנות סל, אופציות, מטבעות קריפטוגרפיים ונדל"ן.

 חברות השקעה פרטיות 
סוג שאינו כפוף לחוק חברות ההשקעה של 1940 הוא חברות השקעה פרטיות (Private Investment Companies), שהן ישויות סגורות המנהלות השקעות במניות ואג"ח, לרוב עבור מספר מוגבל של משקיעים (פחות מ־250), ולרוב בעלי הון גבוה. חברות אלו אינן מפוקחות על ידי ה־SEC.

 סטטיסטיקה 
רוב חברות ההשקעה הרשומות הן קרנות נאמנות, הן במספרן והן בסך הנכסים המנוהלים (AUM) שבהן.

 קרנות מפוקחות 
קרנות מפוקחות הן קרנות השקעה קולקטיביות פתוחות (open-end) הכפופות לפיקוח מהותי, כפי שמוגדר על ידי האיגוד הבין-לאומי לקרנות השקעה (International Investment Funds Association). קרנות פתוחות מאפשרות למשקיעים לרכוש יחידות חדשות או לפדות את יחידותיהם הקיימות בכל עת.

בארצות הברית, קרנות מפוקחות כוללות לא רק קרנות נאמנות פתוחות וקרנות סל, אלא גם תעודות השתתפות (UITs) וקרנות סגורות.

באירופה, קרנות מפוקחות כוללות את מסגרת UCITS (ראשי תיבות של Undertakings for Collective Investment in Transferable Securities), בה כלולות קרנות נאמנות, קרנות כספיות וקרנות סל, וכן קרנות השקעה אלטרנטיביות (AIFs).

במדינות רבות, ההגדרה כוללת גם קרנות מוסדיות המיועדות למשקיעים לא קמעונאיים, קרנות עם הבטחת קרן, וקרנות נדל"ן פתוחות המשקיעות ישירות בנכסי מקרקעין.

 היסטוריה 
ראשית רעיון ההשקעה הקולקטיבית מיוחסת למאה ה-18 באירופה, אז הקים סוחר הולנדי מנגנון שאפשר למשקיעים קטנים לאחד כספים ולפזר סיכונים, רעיון שהיה הבסיס להיווצרות חברות השקעות.

במאה ה-19 באנגליה הופיעו "קרנות נאמנות" ראשוניות, ובהן Foreign and Colonial Government Trust שהוקמה בלונדון בשנת 1868, והעניקה למשקיעים קטנים את יתרונות הפיזור שהיו שמורים עד אז לעשירים בלבד.

קרן ההשקעות הסקוטית-אמריקאית שהוקמה בשנת 1873 הייתה בין הקרנות הראשונות שהשקיעו בשוק האמריקאי וסייעו למימון כלכלת ארצות הברית לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית. קשר זה בין מודל ההשקעה הבריטי לשוק האמריקאי הניח את הבסיס להמשך ההתפתחות.

קרן הנאמנות הפתוחה הראשונה בארצות הברית נוסדה בבוסטון בשנת 1924 בשם Massachusetts Investors Trust. הקרן חידשה בתחומים כמו הנפקה שוטפת של יחידות, אפשרות לפדיון, וגיבוש מדיניות השקעה ברורה.

בעקבות השפל הגדול של 1929 חלה ירידה בפעילות הקרנות, אך חקיקות חדשות בשנים שלאחר מכן, כמו חוק ניירות הערך של 1933, חוק ניירות הערך של 1934, חוק יועצי השקעות 1940 וחוק חברות השקעות 1940 שיקמו את אמון הציבור. בהמשך, חידושים רגולטוריים וטכנולוגיים הביאו לצמיחה משמעותית בשוק קרנות ההשקעה ובמספר המשקיעים בו.

 ראו גם 
 חברת החזקות

 קישורים חיצוניים 
 הסבר, באתר SEC
 דו"ח עובדות על חברות השקעה – 2023 (באנגלית, PDF)

 הערות שוליים 

קטגוריה:בתי השקעות
קטגוריה:שוק ההון