Spec Ops: The Line

Spec Ops: The Line הוא משחק ירי בגוף שלישי משנת 2012 שפותח על ידי  והופץ על ידי . זהו המשחק השביעי ב וכן מהווה אתחול לסדרה. במהלך המשחק, השחקן שולט בדמותו של , שנשלח כחלק מכוח דלתא למשימת סיור בעיר דובאי, שהושמדה כליל בעקבות סופות חול קטלניות. עם התקדמות העלילה, שפיותו של ווקר מתדרדרת ובמהלכה הוא סובל מהזיות ולומד על בשרו את זוועות המלחמה. השחקנים יכולים להסתתר מאחורי אובייקטים כדי להגן על עצמם מירי, לנטר מעל אובייקטים ולירות באויבים בעזרת נשקים מגוונים. המשחק עושה שימוש במצב משחק מרובה משתתפים, שפותח בנפרד על ידי Darkside Game Studios, שמאפשר לשחקנים לשחק ברשת האינטרנט, להילחם בשחקנים נוספים ולבצע משימות משותפות יחדיו.

פיתוח המשחק החל בשנת 2007, וההשראה לעלילה הגיעה ממספר מקומות כגון הרומן "לב המאפליה" מאת ג'וזף קונרד וכן הסרט "אפוקליפסה עכשיו". עלילת המשחק תוכננה כך שהיא תגרום לשחקנים להרהר על פעולותיהם והחלטותיהם במהלכה. יציאת המשחק נדחתה מספר פעמים ומפתחי המשחק נעזרו בדחיות אלו כדי לשפר את המשחקיות והעלילה. פסקול המשחק מורכב משירים קיימים וכן משירים שהולחנו במיוחד על ידי . המשחק הוחרם באיחוד האמירויות הערביות בעקבות הצגתה של העיר דובאי כעיר מושמדת.

המשחק הוכרז בדצמבר 2009 והוא הופץ באופן רשמי ביוני 2012 עבור המחשב האישי וקונסולות הפלייסטיישן 3 וה-Xbox 360. המשחק זכה לביקורות חיוביות ששיבחו את סגנון המשחק והעלילה. חלק מהביקורות ביקרו לרעה את מצב האונליין ואספקטים שונים של המשחקיות. המשחק היה מועמד ואף זכה במספר פרסים. בעקבות עלילתו, המשחק קיבל  שנים לאחר הפצתו. למרות הביקורות החיוביות, המשחק נחשב לכישלון קופתי ולאחריו סדרת "Spec Ops" הגיעה לסיומה. המשחק הוסר ממכירה בשנת 2024 בעקבות טענות לזכויות יוצרים על חלק מהשירים בפסקול המשחק.

 משחקיות 
השחקנים יכולים לבחור אחת מתוך ארבע רמות קושי: "הליכה על החוף", "מומחה נשק", "משימת התאבדות" והרמה הקשה מכולם: "FUBAR" (סלנג צבאי שפירושו "נדפק מעבר לכל הבחנה"), רמה שנפתחת לאחר שהשחקן סיים את המשחק על רמת "משימת התאבדות". מספר נשקים חדשים נפתחים עבור השחקן ככל שהעלילה מתקדמת, שחלקם נופלים מהאויבים השונים הכוללים סוגים שונים של רובים, אקדחים ומקלעים. חלקם מגיעים עם האפשרות להתקנת שדרוגים שונים כגון משתיקי קול וכוונת טלסקופית. שחקנים יכולים גם להשיג ולהשתמש במטולי רימונים, רימוני יד ומשגרי טילים. למרות זאת, השחקנים יכולים לסחוב באמתחתם רק שני נשקים בו זמנית. תיבות אספקה יכולות להימצא ברחבי עולם המשחק, בכך השחקנים יכולים לחדש את התחמושת שלהם. בכל פעם שהשחקנים יורים במישהו בראשו, המשחק עובר למצב של הילוך איטי למשך זמן קצר. בנוסף לשימוש בנשק, השחקנים יכולים גם להילחם עם אויביהם בקרבות פנים מול פנים. ניתן להוציא להורג אויבים גוססים, ובכך השחקן מקבל לאמתחתו תחמושת נוספת. הסתתרות מאחורי מכסה עוזרת לשחקנים לשמור על עצמם מפגיעה ובזמן זה, השחקנים יכולים לירות "על עיוור" או לרכון לצד מסוים ולירות באויבים בצורה יותר מבוקרת.

מכיוון שהשחקנים מגלמים את קפטן ווקר ולצידו שניים מחברי כוח דלתא, השחקנים יכולים לחלק פקודות לשני החברים הנוספים ביחידה: סמל לוגו ולוטננט אדמס, שהן דמויות הנשלטות על ידי המחשב. ניתן לפקד על השניים לתקוף אויב ספציפי ולספק סיוע רפואי. אדמס מסוגל להרוג אויבים בעזרת שימוש בגאדג'טים כבדים או בעזרת רימונים, בעוד לוגו מסוגל לירות באויבים מרחוק. מפגעים סביבתיים כגון סופות חול מתרחשים לעיתים קרובות ומשבשים את ראייתם של השחקנים. חול הוא אלמנט ניכר במשחק וניתן להשתמש בו ברגעים מתוסרטים במהלך העלילה. לדוגמה, השחקנים יכולים ברגע מסוימם לגרום למפולת חול שתקבור את הדמויות העוינות. כאשר רימון מתפוצץ בחול, ענני אבק שנוצרים מהפיצוץ יכולים לעוור אויבים. לעיתים, החול פותח דרכים חדשות בהן השחקנים יכולים להתקדם.

במהלך המשחק, על השחקנים לבצע בחירות, כשחלקן קשורות לחייהם של חיילים ואזרחים. בחירות השחקנים משפיעות על מערכת היחסים של ווקר עם לוגו ואדמס, ואלו יגיבו בהתאמה. המשחקיות משתנה ככל שהמשחק מתקדם והוויזואליה של המשחק משתנה בהתאם למצבו הנפשי של ווקר. בנוסף, מדי הקרב שלו נקרעים וגופו סובל מפציעות ככל שהמשחק מתקדם. למרות שבתחילה ווקר מוצג כמפקד מקצועי שמשתמש בסגנון דיבור צבאי, בהמשך המשחק (ובהתאם למצבו הנפשי), ווקר יתקוף בצורה יותר ברוטאלית, כמו כן גם הפקודות שווקר מחלק לאדמס ולוגר משתנות בטון. בדומה לזאת, גם מסכי הטעינה שיוצגו לשחקנים בכל פעם שאלו נפסלו, מוצגים בתחילה עם הנחיות שקשורות למשחק. למרות זאת, בהמשך, מסכי הטעינה נעשים אפלים יותר והכיתוב בהם שופט את פעולותיו של ווקר ואף פונה לשחקנים עצמם ישירות.

במהלך כמעט כל שלב במשחק, השחקנים יכולים למצוא פיסות מידע שמוסיפות נפח לסיפור המשחק ובהדרגה חושפות בפני השחקנים מה באמת התרחש בדובאי טרם הגעת ווקר וצוותו לעיר.

 מצב מרובה משתתפים 
עלילת המשחק המשותף מתרחשת טרם אירועי המשחק הראשי ובמסגרתה, השחקנים מחולקים לשתי קבוצות: הפורשים והארורים. לכל קבוצה יש את היתרונות שלה. במשחק קיימים שישה מקצועות אותם השחקן יכול לבחור: רובאי, חובש, אספן, פורץ, צלף ושוטר. לכל אחד מהמקצועות יש את היתרונות והשדרוגים הבלעדיים לו. מפגעים סביבתיים, כדוגמת סופות חול יכולים להתקיים במהלך המשחק. במשחק קיימים שישה מצבי משחק:
 כאוס: שחקנים נלחמים אחד נגד השני.
 מרד: קרב בין שתי קבוצות.
 נקודת איסוף: על הקבוצה להגן על שטחה עד לסוף המשחק.
 קישור: על הקבוצה להשתלט על מתמחה של הקבוצה היריבה ובמקביל להפיל את מערכות הקשר שלהם עבור ניקוד נוסף.
 שחיקה: השחקנים מחולקים לשלוש קבוצות, כאשר לכל שחקן יש פסילה אחת ויחידה.
 קבור: הקבוצה מקבלת מטרה שנמצאת בבסיס הקבוצה היריבה ועליה להשיגה לפני שהזמן ייגמר.

בהמשך, נוסף מצב חדש בו שני שחקנים משתפים פעולה ביחד על מנת לצלוח אתגרים שונים.

 עלילה 
 רקע 
חצי שנה טרם אירועי המשחק, סופות החול הקטלניות שתועדו אי פעם בהיסטוריה מכות את העיר דובאי. הפוליטיקאים ואנשי העלית בעיר מסתירים את המצב מהתושבים ולאחר מכן מתפנים מהעיר כל עוד נפשם בם, משאירים בה רבבות של אזרחים ותושבים זרים שתקועים ללא יכולת לצאת מכיוון שהעיר נקברה בחול. קולונל ג'ון קונרד (מדובב על ידי ברוס בוקסלייטנר), הוא מפקד מעוטר שסובל מהפרעת דחק פוסט טראומתית ומפקד החיל "ה-33 הארורים" בצבא ארצות הברית. לאחר שחזר מאפגניסטן, סופת החול בדובאי החלה וקונרד נידב את עצמו ואת יחידתו לסייע בפעולות החילוץ וההצלה, בכך הוא מתנגד לפקודות הצבא שדרשו ממנו לפנות את העיר. בעקבות סופות החול, הקשר הלוויני נותק, נוצר קושי בטיס מעל העיר ואין אפשרות להוציא תשדירי רדיו. היחידה מכריזה על ממשל צבאי ולאחר מכן טובחת באזרחי העיר. חלק מחיילי ה-33 שהתנגדו לפקודותיו של קונרד, פותחים נגדו במרד, אך נכשלים ולבסוף מוגלים מהיחידה. אותם חיילים שהוגלו נקראו בשם "הפורשים". ה-CIA שלח חוליה חשאית כדי לחקור מה מתרחש בעיר, כחלק מתוכניתם להמריד את האוכלוסייה נגד ה-33, אך אלו מסכימים להפסקת אש. התשדורת האחרונה שהגיעה מה-33 מציינת שהיחידה ניסתה ללוות משלחת אל מחוץ לעיר, אך המשלחת מעולם לא הגיעה וזמן מה לאחר מכן, דובאי הכריזה על העיר כשטח הפקר. כל הכניסות והיציאות מהעיר נסגרו, ה-33 הואשמו בבגידה ודיווחים על מצבה של העיר פסקו מלהגיע.

שבועיים טרם אירועי המשחק, תשדיר רדיו עובר את סופת החול. התשדיר הוא הודעה אותה הקליט קונרד:

בעקבות ההודעה, צבא ארצות הברית מחליט לשלוח באופן חשאי יחידת סיור לעיר. היחידה מורכבת משלושה אנשים: המפקד מרטין ווקר (מדובב על ידי ) ששירת לצדו של קונרד באפגניסטן, לוטננט אלפונסו אדמס (מדובב על ידי ) וסמל ג'ון לוגו (מדובב על ידי ). מטרת היחידה היא למצוא ניצולים ולאחר מכן לקרוא לחילוץ.

 עלילה 
עלילת המשחק מתחילה מהאמצע, ווקר, אדמס ולוגו נראים מטיסים מסוק מעל שמי העיר דובאי, בעיצומו של קרב מול מסוקים נוספים. לפתע, סופת חול קטלנית פוגעת בעיר והשלושה מאבדים שליטה ומתרסקים. הסיפור לאחר מכן קופץ חזרה להתחלה, וחברי החוליה נראים מסיירים בעיר המושמדת. השלושה פוגשים בקבוצת אזרחים חמושים (שמאמינה שהשלישייה הם חלק מה-33) המונהגים על ידי סוכני CIA, שחידשו את מאבקם נגד החיילים הנותרים ב-33. השלושה מנסים לסייע לסוכנים, אך אלו מתנהגים כלפיהם בעוינות. השלושה גם שומעים תשדירי רדיו המופעלים על ידי "איש הרדיו" (מדובב על ידי ג'ייק ביוסי), עיתונאי לשעבר שהפך למגיש רדיו שהתנגד בעבר ל-33, אך כעת מדבר בעדם. לאחר שהבחין בקבוצת אזרחים מקובצים על ידי ה-33, ווקר מחליט לסרב פקודה ולמצוא את קונרד שעדיין בעיר.

השלושה מקבלים שדר לפיו סוכן CIA בשם דניאלס נחקר על ידי ה-33 והם בוחרים להתערב. לאחר שאיתרו את מקור השדר, הם מגלים שדניאלס כבר מת קודם לכן והשדר היה מלכודת עבור סוכן CIA נוסף בשם ריק גולד. גולד מסייע לשלושה לברוח, אך לאחר מכן נחטף ונהרג במהלך פשיטה על מקום המכונה "השער". השלושה מגיעים לשם ומסייעים בפשיטה. לאחר שהם מגלים שעל המקום שומרים חיילי 33 רבים, הם משתמשים בפצצת זרחן כדי להורגם ולהמשיך. בהגיעם למקום בו נפלה הפצצה, השלושה מגלים שלמעשה הם הרגו קבוצת אזרחים אותם הפורשים מה-33 הובילו למקום בטוח. זועם, ווקר מאשים את קונרד ואת ה-33 במותם של האזרחים.

השלושה מוצאת את חוליית הפיקוד של קונרד שנהרגה. ווקר מוצא מכשיר קשר קטן ומתחיל לתקשר עם קונרד עצמו, שמערער את היושרה והאנושיות של ווקר לאורך העלילה. לאחר מכן, קונרד מכריח את ווקר לבצע בחירה: להרוג אזרח שגנב אוכל או חייל מה-33 שרצח את משפחתו של האזרח. לאחר מכן, השלושה פוגשים את סוכן ה-CIA ג'ף ריגס, שמתכנן לגנוב מהעיר את מאגרי המים שלה. השלושה מסייעים לריגס מתוך תקווה שהפעולה תקשה על חיילי ה-33, אך ריגס הורס את מאגרי המים במקום ומצהיר שתוכניתו הייתה לטשטש את מה שקרה בעיר ואת מעורבות היחידה ה-33, מפחד שאם מעשיהם יתגלו, הדבר יוביל את המדינות השכנות למלחמה נגד ארצות הברית.

עקב פעולותיו של ריגס, האזרחים הנותרים בעיר סובלים מסכנת התייבשות. לאחר שלוגו מוציא להורג את איש הרדיו, ווקר משתמש בתחנת הרדיו כדי ליידע את האזרחים על החילוץ שיגיע בקרוב. אדמס משתלט על מסוק בלק הוק כדי לברוח מהבניין, ווקר הורס את תחנת הרדיו בעודם בורחים והסצנה חוזרת לאותה הנקודה מתחילת המשחק (ווקר אף מוסיף שהוא זוכר שזה כבר קרה קודם לכן). לאחר ההתרסקות, ווקר מתעורר באמצע המדבר ומתאחד עם אדמס, אך לא מצליח לחלץ את לוגו שנרצח על ידי אזרחים. ווקר ואדמס עושים דרכם למגדל "צד החוף" (גרסה בדיונית של הבורג' ח'ליפה) כדי להתעמת עם קונרד, אך מותקפים על ידי אחרוני החיילים מה-33. אדמס מקריב את חייו, דוחף את ווקר ודוחק בו להמשיך למגדל בזמן שהוא מאט את החיילים. ווקר נכנס למגדל וחוזה במספר חיילים מחכים לבואו ומכוונים אותו אל ראש המגדל, היכן שקונרד מצוי.

ווקר מגיע אל הפנטהאוז ומוצא את קונרד. בבואו להאשים את קונרד בפשעי המלחמה שביצע בעיר, ווקר מוצא את גופתו של קונרד במרפסת. ווקר מגלה שקונרד התאבד מיד לאחר ששלח את תשדיר הרדיו מהעיר ושהקונרד איתו הוא תקשר לאורך המשחק הייתה רק אשליה שנוצרה לאחר החשיפה לפצצת הזרחן. כדי להתמודד עם דברים שראה ועשה, ווקר האשים את קונרד ובכך הוריד את האשמה מעצמו. מיד לאחר מכן "קונרד" מכריח את ווקר באמצעות אקדח להחליט את מי הוא מתכוון להאשים בפשעים שהתרחשו בעיר, את עצמו או את קונרד.

 סופים 
המשחק מציע ארבעה סופים אפשריים:
 ווקר מתאבד: בחירה זו מציגה את גופותיהם של ווקר וקונרד אחת מול השנייה וברקע נשמע השדר אותו קונרד שלח בתחילת המשחק.
 "קונרד" יורה בווקר: בחירה זו מציגה את גופותיהם של ווקר וקונרד אחת מול השנייה וברקע נשמע השדר אותו קונרד שלח בתחילת המשחק.
 ווקר חוזר הביתה: ווקר קורא לחילוץ ולאחר מכן נאסף בבטחה על ידי חיילים מצבא ארצות הברית ששואלים אותו כיצד הוא שרד. ווקר בתגובה עונה "מי אמר ששרדתי?" והמשחק מסתיים.
 ווקר נשאר בדובאי: ווקר קורא לחוליית החילוץ, אך מתחיל לירות בהם למוות. לאחר מכן, ווקר מכריז במכשיר הקשר "ברוכים הבאים לדובאי רבותיי" וחוזר אל תוך העיר ההרוסה.
במידה והשחקנים בוחרים לירות בחוליית החילוץ, אך מוצאים את מותם, יוצג קטע קצר בו ווקר הגוסס ישחזר בראשו שיחה שהייתה לו עם קונרד בזמן שירותם באפגניסטן אודות החזרה הביתה לאחר המלחמה.

 תמות 

 המלחמה והשלכותיה 
בניגוד למשחקי צבא ומלחמה אחרים, בהם הקמפיין לרוב מחולק בצורת "טובים נגד רעים", Spec Ops: The Line מציג נרטיב שונה בתכלית: המשחק בוחר לבקר את המלחמה ואת השחקנים עצמם שלוקחים בה חלק. 

כבר בתחילת המשחק, המשימה של ווקר, לוגו ואדמס היא למצוא ניצולים ולקרוא לחילוץ, לא מעבר לכך. למרות זאת, ווקר, שהוא מפקד החוליה, מחליט על דעת עצמו לסרב פקודה וממשיך את המלחמה במטרה אחת: להיות גיבור כמו קונרד, שמהווה השראה עבורו. בתחילת המשחק, ווקר מביט על הסיטואציה בעיניים דיכוטומוית: אנחנו הטובים והם הרעים, למרות שנקודת מבט זאת מופרכת במספר רגעים במשחק. ווקר הוא מפקד "גנרי" ככל מפקד אחר: הוא נחוש, חדור מטרה ולוחץ להמשיך את המשימה עד סופה, למרות שלוגו ואדמס תוהים לעצמם על אופי המשימה בקול לעיתים קרובות (מכיוון שבתכלית, הם רק היו אמורים למצוא ניצולים ולקרוא לחילוץ, לא להסתער על דובאי ולחסל עוינים). בהקשר לדמותו של קונרד, במסמכים שמוצאים במהלך המשחק נרמז על קולונל מוערץ ומכובד, אך המבצעים האחרונים שלו כשלו ותדמיתו הוכתמה. קונרד יודע שלאחר שובו מאפגניסטן, מה שמחכה לו בארצות הברית הוא פנסיה, משהו שבתור איש צבאי שנים רבות הוא לא מוכן אליו. על מנת לצאת מהצבא בצורה מיטבית, קונרד מחליט לנדב את עצמו ואת יחידתו כדי לסייע בפינוי העיר דובאי. למרות זאת, הדברים משתבשים עבורו: סופות החול בדובאי יוצרות אנרכיה שמקשה עליו לשלוט בסיטואציה והוא מחליט להחיל משטר צבאי על העיר. למרות זאת, כמה מחייליו מתמרדים נגדו לאור היחס לאוכלוסייה המקומית ולבסוף, קונרד, שמבין שהוא כשל, אך מסרב לחזור ולעמוד בטעותו, מתאבד.

"קונרד" (אותו ווקר מדמיין לאורך המשחק) מאתגר את ווקר: "אילו החלטות אתה מוכן לקבל במסגרת המלחמה?". תמה זו חוזרת מספר פעמים לאורך המשחק, כאשר ווקר נאלץ לבחור בין היותו מפקד לבין היותו אדם. ווקר שואף להיות כמו קונרד, מכיוון שהאחרון הציל את חייו טרם העלילה ונחוש להיות מפקד מוערך, ובמסגרת זו נאלץ להרגיש על בשרו את האחריות שמגיעה עם התפקיד. 

מסכי הטעינה במשחק הם שונים לעומת מסכי טעינה במשחקים אחרים: בעוד בתחילת המשחק המסכים נותנים מידע לשחקן אודות המכניקות השונות, בהמשך המשחק (ובמיוחד לאחר התרסקות המסוק ופצצת הזרחן) מסכי הטעינה הופכים אפלים יותר ומבקרים את פעולותיו של ווקר ושל השחקנים עצמם: "צבא הארצות הברית מגנה שימוש בנשק על בלתי חמושים, אבל זה לא אמיתי, אז למה שיהיה לכם אכפת?" או "להרוג את עצמך זה רצח, להרוג את הממשלה זה הירואי, להרוג עבור הבידור זה לא מזיק". המשפטים מכוונים ישירות לשחקנים וגורמות להם לתהות לעצמם על מעשיהם. בתחילת המשחק, ניתן לראות בכתוביות שרצות על המסך "אורח מיוחד" ותחתיו את שם השחקן, מה שמאשר שיוצרי המשחק אכן מתייחסים לשחקן עצמו באופן ישיר ושוברים את הקיר הרביעי. במהלך המשחק, השחקנים שועטים לעבר אויביהם, אך יכולים בטעות לירות בחפים מפשע. למרות שבמשחקים אחרים הדבר נחשב לפסול והשלב נפסק, Spec Ops: The Line לא מייחס לכך חשיבות מיוחדת והמשחק ממשיך כרגיל. עדות נוספת לעובדה שהשחקנים הם בעצם ווקר: הם מוכנים להרוג את מי שצריך, העיקר שהמשימה (או המשחק) תושלם.

במהלך השלב בו השלושה יורים את פצצת הזרחן, ווקר ניגש למחשב קרוב כדי לכוון את הטיל. מיד לאחר מכן, המסך מציג את מערכת השיגור הלווינית. למרות זאת, במידה ומתמקדים במסך רואים את ההשתקפות של ווקר, כמשל לזה שהוא (וגם השחקנים) שולטים בפצצה ואחראיים באופן ישיר למותם של חפים מפשע. ניתן בנוסף גם לשמוע צרחות של בני אדם שנפגעו מהפצצה, שלעצמו מעצים את ההרהור אותו ווקר והשחקנים חווים.

קונרד מעיר לווקר לא פעם על "הקו" (The line) אותו ווקר והוא חצו. הקו הוא הגבול בין לירות ולהרוג מטרות ואנשי טרור לבין להיות אדם שיודע להבדיל בין טרוריסטים לחפים מפשע. ווקר וקונרד שניהם חצו את הקו הזה: ווקר הוציא להורג אזרחים לא חמושים עם פצצת זרחן וקונרד הוציא להורג אזרחים במסגרת משטר צבאי אותו הוא הנחיל על העיר טרם מותו. קונרד מתגרה בווקר כיוון שהוא יודע ששניהם הם אותו הדבר בדיוק, אך למרות זאת, ווקר (בניגוד לקונרד) יכול לקחת אחריות על מעשיו ולחזור הביתה (גם אם מדובר באשליה).

בסוף המשחק, לוגו ואדמס משלמים על החלטותיו של ווקר: לוגו מוצא להורג בלינץ' על ידי אזרחים ואדמס מקריב את חיו כדי שווקר יוכל להתקדם אל עבר המגדל "ולפגוש את קונרד".

 הנפש השברירית 
גם ווקר וגם קונרד מדגימים היטב מוטיב זה:

קונרד העדיף למות מאשר לחזור לארצות הברית ולהתייצב בפני כישלונו כקולונל מוערך ומפקד. המשימות האחרונות בהן הוא לקח חלק כשלו, המשימה הנוכחית כשלה ונוצרה אנרכיה בחסות סופות החול וחלק מחייליו מרדו בו. קונרד הבין שמה שמחכה לו בבית היא בושה וידע שנפשו לא תהיה מסוגלת להתמודד עם כך. 

מכיוון שווקר הוא הדמות אותה השחקנים משחקים, הפוקוס עליו יותר גדול. הוא מתחיל את המשחק כמפקד מקצועי, משתמש בשפה צבאית ומכיר את גבולות הצבא. למרות זאת וככל שהמשחק מתקדם, אופיו של ווקר משתנה: הוא נעשה קר יותר, הוא תוקף בצורה יותר ברברית וברוטאלית וכן מפסיק להשתמש בשפה צבאית. בנוסף, מצבו נפשי של ווקר מודגם לצופים באמצעות גופו: סימני פציעות שנשארו על פניו וגופו לאורך זמן וכן מדי הקרב שלו שניזוקו ככל שהמשחק התקדם. 

לאחר שהשלושה שיגרו את פצצת הזרחן וגילו להפתעתם שהם הרגו חפים מפשע, ווקר עומד כפסל למול גופה שרופה של אישה המחבקת את בנה. בזמן שלוגו זועם על ווקר ("הוא הפך אותנו למכונות הרג!"), ווקר "בוחר" להאשים את קונרד וה-33 בהרג, מבלי שהוא, כמפקד שנתן את הפקודה לירות בנשק לוקח אחריות.

הרגע בו ווקר מוצא את גופתו של קונרד הוא הרגע בו ווקר נאלץ להחליט: האם לקחת אחריות על פשעיו, לברוח מהם (כמו קונרד) או להמשיך להאשים את קונרד, שבבירור מת טרם האירועים. הבחירה לא מכוונת רק כלפי ווקר, אלא כלפי השחקנים: הגעתם לסוף המשחק, האם תיקחו אחריות על האנשים שהרגתם או שתעדיפו "לדפדף את זה הלאה" כיוון שמדובר במשחק וידאו? 

הזעם והקיבעון אותם חש ווקר כלפי קונרד לא מתבטאים רק בצורה מילולית, אלא גם בסביבה. השחקנים רואים את מה שווקר רואה, וגם את הזיותיו. ניתן למצוא את פניו של קונרד על שלטי חוצות בדובאי (למרות זאת, כשהשחקן יסתובב ויחזור להסתכל עליהם שוב, קונרד לא יופיע עליהם), "קונרד" מאלץ את ווקר לבחור להוציא להורג אזרח או חיל, למרות שבמקרה הזה שני האנשים המוצגים הם גופות (ואפילו לוגו ואדמס מעירים על כך ותוהים על מה ווקר מסתכל) וניכר שווקר הזה את כל התרחיש. 

סביבת המשחק מצביעה על השיגעון שווקר חווה: חלק מהחיילים אותם השחקנים הורגים נראים כמו לוגו ואדמס בחלק מהמקרים, ווקר מגיע לעץ שכולו עלים, אך בפועל העץ מת וכן ווקר הוזה שקונרד מצייר את גופת האישה ובנה (באחד הרגעים כשהשחקן מת, ניתן לראות את צילה של האישה ולשמוע שיר ערש ברקע, עדות לכך שווקר מרגיש אשם על מותה).

כאשר ווקר מגיע למגדל בסוף המשחק, הוא שואל את שאר ה-33 היכן קונרד והם עונים לו "למעלה, היכן שהוא תמיד היה". זהו משחק מילים: גופתו של קונרד נמצאת בפנטהאוז (מה שמונע ממנו לעשות את כל הדברים הנוראיים שווקר חשב שהוא ביצע, מעין רמז מטרים לסוף המשחק) בזמן ש"קונרד" נמצא גם "למעלה", במוחו של ווקר.

 גן עדן, גיהנום ומה שביניהם 
במהלך המשחק ניתן למצוא מספר רמזים שלפיהם, ווקר, לוגו ואדמס לא שרדו את התרסקות המסוק ושרוב הפרקים המוצגים במשחק מתקיימים בראשו של ווקר או בחיים שלאחר המוות.

עלילת המשחק מתחילה מהאמצע ומציגה לנו את שלושת הגיבורים באמצע קרב מסוקים הירואי. לאחר מכן, כשהשחקנים משחקים שוב את אותו הקטע, ווקר מספר שהדבר מוכר לו כי הם עשו זאת כבר קודם לכן. בנוסף, ניתן למצוא באחד השלבים לוח ועליו שמות של חיילים אותם ה-33 חיסלו, שברשימה ניתן למצוא את שמם של אדמס ולוגו. לאחר שווקר מתעורר מהתרסקות המסוק, הוא מבחין במגדל הכי גבוה בדובאי הנראה כמעין עמוד אש כמו בגיהנום. 

חלק מהמעברים במשחק מוצגים עם אור לבן וחלקם עם אור שחור. כותב המשחק, וולט ויליאמס סיפר שבחירת הצבעים היא מכוונת: כאשר הסצנה משתנה עם אור לבן ברקע, פירושו שמה שקרה היה רק בראשו של ווקר. לעומת זאת, במידה והסצנה משתנה עם אור שחור, האירוע קרה באמת. בסוף המשחק, רק שניים מהסופים האפשריים מוצגים באור שחור: ווקר מתאבד במגדל והסוף שבו ווקר יורה על חוליית החילוץ. מכאן ניתן להבין שווקר מעולם לא חזר הביתה, ושהחילוץ המתואר "בסוף הטוב" התקיים רק בראש שלו (בנוסף, כאשר חוליית החילוץ הורגת את ווקר, ניתן לשמוע אותו ואת "קונרד" מנהלים שיחה בראשו אודות הבית). 

מכך, ניתן להסיק כי אירועי המשחק היו כולם אשליה שווקר חווה או מעין "גיהנום פרטי" אותו עליו לעבור שוב ושוב, אם כי הדבר לא אושר על ידי היוצרים. 

 ווקר וקונרד 
כבר במהלך קריינות הפתיחה ובמהלך תחילת המשחק (עד לפרק עם פצצת הזרחן), ווקר מאדיר את קונרד. למרות שבמהלך המשחק ניתן למצוא קטעי מידע שנותנים לשחקן הצצה לנפשו המעורערת של קונרד (ואפילו רמזים שחושפים מה עלה בגורלו), השחקנים לא מקבלים יותר מידי רקע עבור דמותו של ווקר. מהבחינה הזאת אנו לומדים שכבר מתחילת המשחק, ההערצה של ווקר כלפי קונרד היא שטחית: מבחינתו הוא גיבור מלחמה שהציל אותו קודם לכן בקאבול. למרות זאת, לא מוצגת הוכחה במהלך המשחק לקשר קרוב ביניהם. המידע שיש לווקר ולשחקנים על קונרד הוא מאוד מינימלי: הוא גיבור מלחמה מעוטר והוא הציל אותו בעבר. מהזווית הזאת, השחקנים מבינים שווקר מנסה להיות כמו קונרד בצורה נואשת: הוא מנסה להיות "הגיבור" שמציל את האזרחים של דובאי בדיוק כמו קונרד, הוא מחליט "להגדיל ראש" ולסטות ממשימתו בדיוק כמו קונרד ושאדמס ולוגו שואלים את ווקר למה הוא חושב שקונרד הוא באמת בחור טוב, ווקר פשוט עונה "כי אני מכיר את האיש" (בהנחה שהשחקנים נעזרים במידע שהמשחק נותן להם, ישנו ספק כמה ווקר באמת מכיר את קונרד).

למרות זאת, לאחר הקטע עם פצצת הזרחן, ההערצה של ווקר לקונרד מתחלפת בשנאה. מכיוון שווקר לא מסוגל להתמודד עם ההשלכות של מעשיו (הוא ציווה על אדמס ולוגו לירות פצצת זרחן ובכך הרג 47 אזרחים ומספר חיילים אמריקאים שניסו לסייע להם) הוא בוחר להאשים את קונרד. נפשו השברירית של ווקר מעין "מתרגלת" לסיטואציה: ווקר, שרוצה נואשות להיות הגיבור כמו קונרד, מסיק שהאחראי לפעולה הוא קונרד עצמו ואם יסגיר אותו מפאת פשעיו, הוא יקבל את ההכרה לה הוא זקוק. 

באחד הרגעים במשחק, המתברר להיות אשליה גם הוא, "קונרד" מנסה לבחון את כושר הפיקוד של ווקר ומציע לו בחירה: להרוג אזרח שגנב מים או חייל שהרג את כל משפחתו של האזרח. השחקנים יכולים לבחור להתעלם ולהמשיך בדרכם, אך התוצאה היא זהה: אזרחים עוינים יפתחו עליהם באש ושני האנשים ימצאו את מותם. בידיעה שווקר רוצה להיות כמו קונרד, מוחו של ווקר מהתל בו, ככל הנראה כדי "לתדלק" את זעמו של ווקר כלפי קונרד וכדי שווקר לא יבחין לפתע במעשיו ויקרוס נפשית.

בהגעתו של ווקר למגדל, "החיילים הנותרים" (שהם עצמם אשליה) מה-33 מצדיעים בפני ווקר, נכנעים ומעניקים לו שליטה מוחלטת על דובאי. ווקר הגיע לסטטוס של קונרד: הוא הגיבור שהכניע את ה-33 ושחרר את דובאי. כאשר ווקר מטפס במגדל, "קונרד", שעדיין נשמע ברקע, מתגרה בו ומיד לאחר מכן מוצג הניגוד: קונרד מסביר לווקר שהוא בדיוק כמוהו, דבר שווקר איחל לו בתחילת המשחק, אך ווקר מתנגד ובעצם ממשיך להאשים אותו בכאוס ששרר בדובאי. המשחק בוחר להתגרות גם בשחקנים באופן ישיר ברגעים שקונרד מטיף לווקר מוסר ומסביר שהוא יכל בכל רגע לחזור אחורנית ולהשלים את המשימה שהוא היה אמור לבצע בפועל. קונרד מסביר לווקר שהייתה לו בחירה לאורך הדרך (הוא אף אומר לווקר "שום דבר מזה לא היה קורה אם היית עוצר, אבל בחרת לשעוט") בדיוק כמו לקונרד עצמו, אבל האגו שלהם (וכמובן המטרה של השחקנים לסיים את המשחק) הכריחו אותם להמשיך במסלול שנועד מראש לכישלון.

קישורים חיצוניים



 הערות שוליים 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2012
קטגוריה:משחקי Xbox 360
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 3
קטגוריה:משחקי Windows