אנטון אברל

אנטון פרנץ יוזף אברל או בשמו המלא אנטון דה פדואה פרנץ דה פאולה יוזף וינצנץ פרריוס אברל (בגרמנית: Anton Franz Josef Eberl או בהתאמה, Anton de Padua Franz de Paula Josef Vincenz Ferrerius Eberl;  13 ביוני 1765 – 11 במרץ 1807) היה מלחין, פסנתרן, וקפלמייסטר אוסטרי.

קורות חייו
ילדות וצעירות
אנטון אברל נולד ברוסאו באוסטריה ב-1765 כבנו של יוזף אברל, פקיד של המנהל הקיסרי הבסבורגי ושל אנה כריסטינה לבית דרוסינה. כבר כילד הצטיין אברל בהישגיו בנגינה בפסנתר, ובגיל שמונה ניגן לראשונה ברסיטל פומבי בעיר.
ייתכן שקיבל שיעורי מוזיקה אצל גאורג כריסטוף ואגנזייל, אנטון שטפאן או לאופולד קוז'לוך.
בלחץ אביו החל אברל בנעוריו ללמוד משפטים, אך עד מהרה נאלץ לנטוש את אותם עקב פשיטת הרגל של אביו. מאחר שלא ויתר על הלימודי מוזיקה ונגינה בפסנתר במהלך לימודיו, הקדיש את עצמו כולו למוזיקה.
אחרי שנת 1781, שנת הגעתו של מוצרט לווינה, הפך אברל ככל הנראה לתלמידו וגם לידידו של מוצרט והופיע שוב הופעה פומבית כפסנתר בווינה בשנת 1784. יצירותיו של אברל הגיעו במהרה לרמה כה גבוהה עד שפורסמו לעיתים קרובות תחת שמו של מוצרט. ששה ימים אחרי מותו של מוצרט בדצמבר 1791, הלחין אברל את הקנטטה להלוויה "Bei Mozarts Grab". ("בקבר של מוצרט")

המשך הקריירה המוזיקלית
גם לאחר מותו של מוצרט, הקשר ההדוק עם משפחתו נשמר. ב-1794 קונסטנצה מוצרט ארגן הופעה שבה ניגן אברל את קונצרטו לפסנתר של בעלה המנוח. בחורף 1795–1796, ליווה אברל את קונסטנצה ואת אחותה אלואיזיה לאנגה בסיור הופעות בהמבורג ולייפציג. אברל הקדיש את הסונאטה מס. 16 שלו לפסנתר לאחת מתלמידותיו של מוצרט, יוזפה אאוארנהאמר. מאוחר יותר ב-25 במרץ 1803 היא ביצעה אחד הקונצ'רטים לפסנתר של אברל, ייתכן האופוס 32 בדו מז'ור וב-2 במרץ 1804 ניגנה את הקונצ'רטו שלו במי במול, אופוס 40. באותה הזדמנות בוצעה השלישייה אופוס 43 מאת אדלברט גירובץ בהשתתפותו של הקלרניתן אנטון שטדלר שנמנה גם הוא עם ידידיו של מוצרט.

בשובו מהסיור בגרמניה, ב-19 במאי 1796,נשא אברל לאישה את מריה אנה שפלר (ילידת 1771). הטקס התקיים בקתדרלת סטפנוס הקדוש בווינהף. באותה שנה הוא עזב לסנקט פטרבורג, שם עבד בחצר הצאר פאבל הראשון כקפלמייסטר, מלחין, ופסנתרן וירטואוז ומורה למוזיקה עבור משפחת הצאר. הוא נשאר ברוסיה עד 1799 ושמו הלך שם לפניו. זכה להערצת בני האצולה הרוסית הגבוהה. גם אחרי חזרתו לווינה שם, ההופעות של אברל משכו אצילים, חובבי מוזיקה, מוזיקאים ומצ'נטים מן העיר. איתם נמנה גם אנטוניו סליירי שהעניק לאברל שיעורי השתלמות. בשלהי 1799 חזר אברל לרוסיה לתקופה קצרה. בשנת 1801 הוא ניצח על הבכורה ברוסיה של אורטוריית "הבריאה" של יוזף היידן.
אברל הלחין גם שתי אופרות "ארווינה פון שטיינהיים" ו"מלכת האיים השחורים" שלא זכו להצלחה רבה. עם זאת היידן שיבח את הפתיחה לאופרה האחרונה.
אחרי 1802 הקדיש את עצמו להלחנת סימפוניות, קונצ'רטי ומוזיקה קאמרית ונהנה מהערכת המבקרים.
הקונצ'רטו לפסנתר שלו בדו מז'ור, אופוס 32, בוצע בבכורה על ידי אברל עצמו. הסימפוניה שלו במי במול מז'ור, אופוס 33, המבשרת את הסימפוניות של שוברט, בוצעה לראשונה ב-7 באפריל 1805 לצד הסימפוניה מס' 3 של בטהובן ("ארויקה") והמבקרים והקהל שנכחו נטו להעדיף אותה על פני היצירה של בטהובן.
אברל היה גם ידיד טוב של בטהובן. שוברט ניגן יצירות שלו במסגרת ה"שוברטיאדה".
במחצית הראשונה של 1806 ערך אברל סיור קונצרטים גדול האחרון בחייו. הוא כלל את פראג, דרזדן, ברלין, לייפציג, ויימאר, גותה, פרנקפורט ומנהיים.
באותה שנה היה אברל בשיא פרסומו, עמד להשלים סימפוניה מוקדשת לצאר אלכסנדר הראשון אולם במרץ 1807 הוא חלה בקדחת השנית ונפטר מאלח דם בדירתו באייסגרובל חודשים ספורים לאחר שובו לווינה. אנטון אברל נקבר ב-13 במרץ 1807. "וינר צייטונג" ו"אלגמיינה מוזיקלישה צייטונה" פרסמו מאמרי הספד.
בעיתון האחרון כתבו:
"אף על פי שלא היה גבוה, אברל היה אדם בנוי היטב ונאה... הוא היה טוב לב וכנה באופן יוצא מן הכלל ובעל מוסר אצילי; נימוסיו היו מלוטשים, אך לא מאולצים. אם היה בו פגם ראוי לבקורת הרי שהיו אלה עודפי הטוב לב והתמימות שלו, שהובילו אותו תמיד לחשוב רק טוב על אנשים. ... הוא היה בעל למופת, חבר יציב והתקבל בברכה בכל התכנסות של קהל. לעיתים רחוקות מותו בטרם עת של אמן עורר כל כך הרבה צער."

על אף חייו הקצרים, אברל הלחין סונאטות רבות, ארבעה קונצ'רטי לפסנתר, חמש סימפוניות, שירים, פנטזיות, ריקודים ונושא ווריאציות לפסנתר, שמונה יצירות בימתיות ועוד. מבחינה סגנונית, המוזיקה שלו מבוססת על הקלאסיציזם הווינאי, אך לעיתים קרובות כבר הראה מאפיינים רומנטיים, ושל המעבר מקלאסיציזם לרומנטיקה.

חייו הפרטיים
אחיו המבוגר ממנו בשלוש שנים, פרדיננד אברל (1762–1805) היה משורר, מחזאי ושחקן תיאטרון.

יצירות
אף על פי שנשכח לתקופה ארוכה (עד לגילויו מחדש בשלהי המאה ה-20 ובמאה ה-21) אברל נחשב למלחין מוכשר, בזמן חייו היו הקהל והמבקרים העמידו אותו בשורה עם היידן, מוצרט ובטהובן ואף יותר מכך. גלוק והיידן העריכו את כישרונו כמלחין. בנוסף יצירות רבות שלו (כמו הסונאטה לפסנתר מס.1) יוחסו בטעות למוצרט. הווריאציות לפסנתר בנשוא Zu Steffen sprach im Traume פורסמו 14 פעמים תחת שמו של מוצרט ואף פעם תחת שמו האמיתי.

 מוזיקה קולית 
'אופרות'
 1781 – Die Zigeuner הצוענים, אופרה קומית בשלוש מערכות w.o.n. 22 (1781), אבדה
 1785 Graf Balduin, הרוזן בלדובין – אופרה קומית בשתי מערכות w.o.n. 20 (1785), אבדה
 1787 – Die Marchande des Modes, סוחרת הקישוטים
(Die Modehändlerin) זינגשפיל בשלוש מערכות – w.o.n. 19, הלברית – נשמרה
זכתה לשבחים מצד גלוק
 Die Hexe Megäre, w.o.n. 21 1790 – המכשפה מגארה, אבדה
 1794 Pyramus und Thisbe, פירמוס ותיסבה מלודרמה במערכה אחת kt w.o.n. 23, הלברית נשמרה
 1799 Der Tempel der Unsterblichkeit, מקדש האלמוות – פרולוג אלגורי – w.o.n. 24, אבד
 1801 Die Königin der schwarzen Inseln – מלכת האיים השחורים, אופרת קסם לפי אגדה מאת כריסטוף ויליבלד וילנד בשתי מערכות w.o.n. 1
 1801 Erwine von Steinheim, ארווינה פון שטיינהיים – פרודיה בשלוש מערכות w.o.n. 25 – (1801) ;Libretto erhalten

'קנטטות ולידר'
 1791 Bey Mozart’s Grabe – בקבר של מוצרט – קנטטה לסולנים, מקהלה וצ'מבלו – w.o.n. 8 (1791)
 1796 (פרסום) – שישה לידר גרמנים לקול סופרן ופסנתר אופוס 4
 1799 La gloria d’Imeneo – תהילת אידומנאו ,קנטטה לסולנים, מקהלה ותזמורת אופוס 11
 1804 (פרסום).שישה שירים (Gesänge) לקול סופרן ופסנתר אופוס
 1807 (פרסום) In questa tomba oscura – בקבר האפל הזה, w.o.n. 10, ארייטה לקול ופסנתר

 מוזיקה כלית 
'סימפוניות'
 D-Dur w.o.n. 5 1783 רה מג'ור
 G-Dur w.o.n. 6 1784 סול מג'ור
 C-Dur w.o.n. 7 1785 דו מג'ור
 Es-Dur op. 33 1803 סי במול מג'ור
 d-Moll op. 34 1804 דו מינור

'קונצ'רטי'
 1793 לפסנתר ולתזמורת בדו מז'ור w.o.n. 9
 1803 או מוקדם יותר – לפסנתר ולתזמורת בדו מז'ור אופוס 32
 בסביבות 1803 – לפסנתר ולתזמורת בסי במול מז'ור אופוס 40
 בסביבות 1803 – לשני פסנתרים סי מז'ור אופוס 45

 מוזיקה קאמרית 
 1796 – שישייה בסי במול מז'ור לפסנתר, כינור, ויולה, קלרנית וקרן אופוס 47
 1801 – חמישייה בסול מינור לפסנתר וקלרנית או כינורQuintett g-Moll für Klavier, Klarinette oder Violine רביעייה בסול מז'ור לפסנתר, קלרנית או כינור ושתי ויולות וצ'לו אופוס 41
 1805 חמישייה בלה מז'ור לפסנתר, אבוב, כינור, ויולה וצ'לו אופוס 48
 1802 – רביעייה בדו מז'ור לפסנתר, כינור, ויולה וצ'לו אופוס 18
 1804 – רביעייה בסול מז'ור לפסנתר, כינור, ויולה וצ'לו
 1801 – רביעיית מיתרים בסי במול מז'ור, סי מז'ור, סול מז'ור לשני כינורות, ויולה וצ'לו אופוס 13
 1797 – שלישיות לפסנתר, כינור וצ'לו בסי במול מז'ור, סי מז'ור, דו מינור אופוס 8
 1803 – פוטפורי לפסנתר, קלרנית וצ'לו אופוס 44
 1806 – שלישייה בסי במול מגג'ור לפסנתר, קלרנית (או כינור) וצ'לו אופוס 36
 5 סונאטות לפסנתר וכינור:
 1792 – אופוס 49, בפה מג'ור
 1795 – אופוס 50, בסי מג'ור
 אופוס 14 1801, בסי מינור
 אופוס 20 1803 סי מז'ור, מוקדש לדורותיאה פון ארטמן
 B-Dur אופוס 35 1805 בסי מג'ור
 1799 (פרסום) שתי סונאטות לפסנתר, קלרנית או כינור וקנטרבס אד ליביטום – בלה מינור, סי מז'ור אופוס 10
 1804 סונאטה לפסנתר וחליל בסול מינור אופוס 29
 1804 – גראנד דואו בלה מז'ור לפסנתר וצ'לו או כינור אופוס 26
 1802 – וריאציות על נושא רוסי בדו מינור לפסנתר וצ'לו אופוס 17, מוקדשות לפלטון זובוב

 מוזיקה לפסנתר (ללא תזמורת) 
 1804 פרלוד ואחריו שמונה וריאציות בסול מז'ור לשני פסנתרים אופוס 31
 6 סונאטות לפסנתר – בדו מינור אופוס 1 (1792), בפה מינור אופוס 12 (פורסם ב-1801), דו מז'ור אופוס 16 (1802 פרסום), סול מינור אופוס 27 (1805 פרסום), דו מז'ור אופוס 43 (1806), סול מינור אופוס 39 (1806)
 3 סונאטינות – בדו מז'ור אופוס 5 (פורס בסביבות 1796), בדו מז'ור, פה מז'ור לפסנתר בארבע ידיים אופוס 7 (1797 פרסום)
 כמה קטעים לפסנתר סולו: פנטזיה ורונדו בסי מז'ור אופוס 15 (1802 פרסום), קפריצ'ו ורונדו בסי במול מז'ור אופוס 21 (או 38) (1803 פרסום), קפריצ'ו ורונדו בדו מז'ור לפסנתר לארבע ידיים אופוס 42 (1803), פולונז ברה מז'ור לפסנתר לארבע ידיים אופוס 24 (או 26) (פורסם ב-1804) Amusement בסי במול מז'ור אופוס 30 (1805)
טוקטה בדו מינור אופוס 46 (1806)
 כמה קטעי וריאציות – בנושא Zu Steffen sprach im Traume(w.o.n. 2);
בנושא (Bey Männern, welche Liebe fühlen (w.o.n.3 ;
בנושא  Freundin sanfter Herzenstriebe (w.o.n. 4)

דיסקוגרפיה
הרבה מ-200 יצירותיו של אברל אבדו. המוזיקה הקאמרית שלו עורר עיניין מאוחר יותר והוקלטה. שלוש סימפוניות שלו הוקלטו על ידי קונצרטו קלן ב-1999.שנ קונצ'רטי לפסנתר אופוס 32 ו-40 הוקלטו ב-2011 על ידי די קלנר אקדמיה (Die Kölner Akademie
בניצוחו של מיכאל אלכסנדר וילנס עם פאולו ג'קומטי וריקו פוקודה כסולנים. הם הקליטו ב-2018 גם את הקונצ'רטו שלו לשני פסנתרים.

קישורים חיצוניים



הלקסיקון למוזיקה של הוגו רימן - בתרגום לרוסית 2008
Oesterreichisches Musiklexikon online
Andrea Harrandt/Christian Fastl, Art. „Eberl, Brüder“, in: Oesterreichisches Musiklexikon online, begr. von Rudolf Flotzinger, hg. von Barbara Boisits (letzte inhaltliche Änderung: 23.11.2022, abgerufen am 22.7.2025
בלקסיקון הביוגרפי של האימפריה האוסטרית - ויקיטקסט
online Federhofer, Hellmut, "Eberl, Anton" in Neue Deutsche Biographie 4 (1959), S. 242-243e

הערות שוליים

קטגוריה:פסנתרנים אוסטרים
קטגוריה:מלחינים אוסטרים
קטגוריה:מלחיני אופרה גרמנים
קטגוריה:מנצחים אוסטרים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:וינה: אישים