שלוש הנסיכות הבכירות

שלוש הנסיכות הבכירות: שארלוט, הנסיכה המלכותית, אוגוסטה ואליזבת (באנגלית: The Three Eldest Princesses: Charlotte, Princess Royal, Augusta and Elizabeth) הוא ציור שמן מאת האמן הבריטי תומאס גיינסבורו, שנוצר בין השנים 1783–1784. היצירה מתארת את שלוש מבנותיו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, ונחשבת לאחת מיצירות המופת המאוחרות של גיינסבורו בתחום ציור הדיוקן.

 תיאור היצירה 
בציור נראות שלוש נסיכות לבושות בשמלות ערב אלגנטיות מתקופת הרוקוקו המאוחרת, עטויות בבדים רכים בהירים בצבעי פנינה, תכלת וזהב. שארלוט, הנסיכה המלכותית, הבכורה, עומדת במרכז ומביטה קדימה בביטחון; הנסיכה אוגוסטה ניצבת משמאלה, ידה משולבת בזרועה של שארלוט; מימין יושבת אליזבת, הנסיכה הצעירה בתנוחה רגועה, מבטה פונה כלפי הצופה.

מאחורי הדמויות נפרש נוף טבעי – סגנון טיפוסי לגיינסבורו – שבו ניתן להבחין בעצים, שמיים רכים ועננים מתמזגים בגוני חום-אפרפר וכחול עמוק. התאורה בציור רכה ואחידה, מדגישה את פני הנסיכות ואת הקשר הרגשי ביניהן, מבלי להטיל צללים דרמטיים. גופן מוצג באופן אלגנטי אך טבעי, ומחוות הידיים ביניהן מבטאות אינטימיות ואחווה.

הקומפוזיציה מאוזנת היטב: שארלוט המרכזית יוצרת ציר אנכי ברור, בעוד התנועה והזרימה של הידיים והגופים מציגים קשת קומפוזיציונית הרמונית. בניגוד לרבים מציורי הדיוקן המלכותיים של התקופה, הציור מבטא חמלה ורוך, ופחות רשמיות או עמידה על טקס.

 רקע והזמנה 
הציור הוזמן על ידי ג'ורג' הרביעי (בעת ההיא נסיך ויילס) לצורך תלייתו בסלון של בית קרלטון שבלונדון, עבור תשלום של 300 גיניאות. בציור מופיעות הנסיכה אוגוסטה (1768) משמאל, הנסיכה שארלוט (1766–1820) עומדת במרכז, והנסיכה אליזבת (1770–1840) יושבת מימין. שלוש האחיות מוצגות כשהן שוזרות את זרועותיהן זו בזו - מחווה המאזכרת את הדימוי הקלאסי של שלוש הגראציות, ומדגישה את הקשר הרגשי ביניהן.

 סגנון אמנותי וביקורת 
הציור מאופיין בסגנונו המאוחר של גיינסבורו – עדין, רב-שכבות, רווי צבעים רכים ואור טבעי מרומז. גיינסבורו דרש כי הציור יוצג בגובה שאינו עולה על חמישה וחצי רגל (כ-167 ס"מ), בטענה כי הוא צויר ב"אור עדין" - מונח שמייצג את הרכות והמעבריות של האור והצבע בציור, בניגוד ל"אפקטים חזקים" שנהגו בז'אנר הפורטרטים של אותה תקופה.

ועדת התלייה של האקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1784 התעקשה לתלות את היצירה "מעל הקו" – כלומר, מעל גובה העיניים, בהתאם לגודלה. גיינסבורו סירב לכך, משך את היצירה מהתערוכה, הציג אותה בסטודיו הפרטי שלו בשומברג האוס, והפסיק לשלוח יצירות נוספות לאקדמיה.

 שינויים מאוחרים וגרסאות נוספות 
בראשית תקופתה המלכה ויקטוריה, דווח האמן אדווין לנדסייר כי פקח מטעם הארמון בשם סונדרס חתך את הקנבס, כדי להתאימו לתלייה מעל פתח דלת. על פי מקורות מאוחרים, החלק התחתון של הציור קוצץ באופן ניכר, נגרע גם חלק מהחלק העליון, ולשוליים השמאליים נוספו כ-11 ס"מ. מבנה הציור המקורי נשמר בהדפס תקופתי וכן בעותק שמן של האמן גיינסבורו דופון, השמור כיום במוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון.

 מיקום נוכחי והיסטוריית בעלות 
הציור הוזמן עבור בית קרלטון ונרשם ברשומות האחסון של הארמון בשנים 1816 ו-1819. כיום הוא חלק מהאוסף המלכותי הבריטי, ומספר הקטלוג שלו הוא RCIN 400206.

 חשיבות היסטורית ואמנותית 
הציור מהווה תיעוד ויזואלי חשוב של בני משפחת המלוכה הבריטית בשלהי המאה ה-18, והוא מדגים את המתח שבין האמן למוסדות האמנות של זמנו. בנוסף, הוא מדגיש את המעבר הסגנוני שחל ביצירתו של גיינסבורו לקראת סוף חייו - ממסורת פורטרטים רשמית לסגנון רגשי, כמעט אינטימי.

 הערות שוליים 

קטגוריה:דיוקנאות של משפחת המלוכה הבריטית
קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:ציורים באוסף המלכותי של הממלכה המאוחדת
קטגוריה:ציורי שמן