אישה קוראת מכתב (ורמיר)

אישה קוראת מכתב (בהולנדית: Brieflezende vrouw in het blauw) הוא ציור שמן מאת הצייר ההולנדי יאן ורמיר, המתוארך לשנים 1663–1664 לערך. היצירה נחשבת לאחת מהביטויים המורכבים והמעודנים ביותר של ורמיר לעולם הפרטי הנשי בתקופת תור הזהב ההולנדי.

 תיאור היצירה 
בציור מתוארת אישה צעירה העומדת סמוך לשולחן וקוראת מכתב באור הבוקר. היא לבושה במקטורן לילה כחול מרופד (beddejak), עם סרטים צהובים, וחצאית כבדה. דף נוסף מהמכתב מונח על השולחן ומכסה חלקית שרשרת פנינים הקשורה בסרט כחול. האור נופל בעדינות על מצחה ועל הבד הדק של החלוק, בעוד אזורים אחרים נותרו מוצלים - בהם הסרט שבשערה וחלקה האחורי של הדמות.

האלמנט המרכזי בציור הוא אישה בלבוש כחול העומדת מול חלון (שאינו מתואר) וקוראת מכתב. האישה נראית כהרה, אם כי רבים טענו כי גזרתה המעוגלת נובעת פשוט ממאפייני האופנה של התקופה. אף שלבושה הרפוי של האישה עשוי לעורר רמז לכך, הריון תואר באמנות באותה תקופה לעיתים נדירות בלבד.

בעוד שתוכן המכתב אינו נראה, קומפוזיציית הציור עצמה חושפת פרטים משמעותיים. המפה של מחוז הולנד ופריזלנד שבקיר מאחורי האישה פורשה כרמז לכך שהמכתב נשלח על ידי בעל הנמצא בנסיעות. לחלופין, קופסת הפנינים שנראית בקושי על השולחן שלפני האישה עשויה לרמוז על מאהב, שכן פנינים נחשבות לעיתים לסמל של גאווה או הבלים. עצם פעולת קריאת המכתב משקפת דפוס נושאי חוזר ביצירותיו של ורמיר, שבו רגע פרטי הופך לחשיפה של מצבו הקיומי של האדם. הציור ייחודי בין סצנות הפנים של ורמיר בכך שלא ניתן לראות בו אף חלק מפינת החדר, מהרצפה או מהתקרה.James A. Welu, 1975, "Vermeer: His Cartographic Sources", The Art Bulletin 57: 529-547 
 קומפוזיציה וסגנון 
ורמיר יצר קומפוזיציה מאוזנת ומהודקת שבה כל פרט מחזק את האווירה הפנימית של הדמות. הצללים על הקיר נוצרים מהכיסאות וממסגרת המפה, אך לא מהאישה עצמה - אפקט המנתק אותה כביכול ממסגרת הזמן הפיזית. מפת הולנד ופריזלנד המופיעה על הקיר צוירה בצבעים מושתקים של כחול, טאוף ואוכר, מה שמרמז על מצב רגשי מהורהר.

הקומפוזיציה ודמות האישה בציור דומות לאלה שביצירתו של ורמיר נערה קוראת מכתב ליד חלון פתוח משנת 1657–1659. לציור זה קיימים קווי דמיון גם ליצירותיו האחרות מאותה תקופה: אישה עם מחרוזת פנינים ו-אישה אוחזת מאזניים. המפה המתוארת בציור, שצוירה על ידי בלתזר פלוריסזון ואן ברקרנרודה, פורסמה בשנת 1620 והודפסה מחדש על ידי וילם בלאו בשנת 1621; היא מופיעה גם ביצירה קצין ונערה צוחקת. אולם, בעוד ששם מופיעה גרסה פוליכרומטית של המפה, ב-"אישה קוראת מכתב" מדובר בהדפס מונוכרומטי. עצם קיומה של מפה כזו מוכח באמצעות עותק מונוכרומטי השמור באוסף מוזיאון וסטפריז שבהורן.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:יאן ורמיר
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי שמן