אפוסטמוס

אפוסטומוספוסטמוס, אפוסטמוס, אפוסטומוס הוא שם המופיע במסורת התלמודית.

 הסיפור התלמודי 
המשנהתענית ד ו כוללת את "שריפת התורה על ידי אפוסטומוס" בין חמישה אסונות שאומרים שפקדו את היהודים ביום שבעה עשר בתמוז.

בשל אזכור מעורפל זה, קיימות דעות שונות רבות לגבי זהותו של אפוסטומוס. במבט ראשון הוא עשוי להיות קשור לאחד משני האירועים הבאים:

יוסף בן מתתיהו מספרקדמוניות היהודים, ספר כ׳, פרק ה׳, פסקה ד׳, מלחמת היהודים, ספר ב׳, פרק י״ב, פסקה ב׳. שבסביבות שנת 50, חייל רומי תפס ספר תורה, ושרף אותו בפומבי, תוך שימוש בשפה גסה ולעגנית. אירוע זה כמעט והביא למהפכה; אך הנציב הרומי ונטידיוס קומאנוס פייס את האוכלוסייה היהודית על ידי עריפת ראשו של העבריין.

האירוע השני של שריפת התורה, שהתרחש בזמן רדיפות אדריאנוס, מסופר בספרי. רבי חנניה בן תרדיון, נעטף בספר תורה ונשרףספרי דברים, פרשת האזינו, פיסקא ש"ז.

בהקשר לכך, "פילוסוף" מסוים מוזכר כמי שהיה התליין של חנניה. נסיבות מסוימות מעניקות סבירות לרעיון שהשם הוא שיבוש. על פי התלמוד הירושלמיירושלמי תענית, פרק ד', עמוד 68 טור ג' ואילך, אפוסטומוס שרף את התורה במעבר הצר של לוד (או, כפי שדיווח אחר מספר, בטרלוסה, שכנראה לא הייתה רחוקה מלוד); וידוע שחנניה היה אחד מ"קדושי לוד". יתר על כן, מסורת מאוחרת יותרתוספות שנוספו למסכת מגילת תענית במהדורת נויבאואר, בתוך הספר Medieval Jewish Chronicles, כרך ב', עמוד 24. נותנת את תאריך מותו של חנניה בכ"ז בתמוז - הפרש של כמה ימים בלבד מהתאריך שיועד לפשע של אפוסטומוס.

המשנה המוזכרת מוסיפה את האמירה הבאה לתיאורה על שריפת התורה: "והעמיד צלם בהיכל". כאן יש לקבוע תחילה שהגרסה "העמיד" נכונה, בשונה מן הגרסה המופיעה בספרים "הועמד", כפי שהתלמוד הירושלמיתלמוד ירושלמי, מסכת תענית, פרק ד', דף 68 טור ד' נותן כגרסה בטקסט המקובל, ומפרש את האירוע המוזכר במשנה כמתייחס לאלילים שהציב מנשה בקודשמלכים ב', פרק כ״א, פסוק ז׳ - "וַיָּשֶׂם אֶת פֶּסֶל הָאֲשֵׁרָה אֲשֶׁר עָשָׂה בַּבַּיִת...", שכן הקטע במשנה על חמשת האסונות של שבעה עשר בתמוז מונה אותם בסדר כרונולוגי מדויק; כך שלא סביר שהתייחסות לחילול המקדש על ידי מנשה תירשם לאחר שריפת התורה על ידי אפוסטומוס. התלמוד הבבלי מכיר רק את הגרסה "העמיד" במשנה, כפי שמוכיחה הערת הגמראתענית כח עמוד ב, לפיה "השיקוץ המשומם", שעליו מדבר דניאלדניאל, פרק יב פסוק יא, נקשר לפסל שהועמד בבית המקדש. בביטוי זה ניתן להתייחס רק לפסל של זאוס אולימפיוס שהקים אנטיוכוס אפיפנסנמצא במאמר של היינריך גרץ בשם "Dauer der Hellenisirung" – "משך ההתייוונות", שבו גרץ דן בהתפשטות התרבות ההלניסטית והשפעתה על היהודים. בתוך Jahresbericht of the Breslau Seminary, 1864 – הדו"ח השנתי של הסמינר התאולוגי בברסלאו, שנת 1864..

 שם נוסף לאנטיוכוס אפיפנס 
הקריאה המצויה ברש"ירש"י תענית כו: ד"ה "והועמד צלם בהיכל": שהעמידו מנשה... כדמפורש בתרגום ירושלמי בפרשת השמים כסאי וגו' (ישעיהו סו). ובכתב היד של מינכן נלקחה בפשטות מהתלמוד הירושלמי. אך האמירה בתלמוד הבבלי, שמקור המשנה בנוגע לאפוסטומוס הוא גמרא (מסורת), מראה שלפי המסורות הבבליות, לא ניתן למקם את תאריך אפוסטומוס מאוחר יותר מתקופת המכבים, שכן "גמרא" היא מונח טכני המשמש בתלמוד לציון אמרות תנאיות הקשורות לאירועים או חוקים מקראיים שאינם מוזכרים ולא נרמזים בכתובים, בניגוד לאלה הנגזרים מהטקסט המקראי. אם כן, קשה להניח שמדובר בצלם שעמיד מנשה, שהעמדתו מפורשת בפסוקיםמלכים ב כא ז: "וישם את פסל האשרה אשר עשה בבית אשר אמר יהוה אל דוד ואל שלמה בנו בבית הזה ובירושלם אשר בחרתי מכל שבטי ישראל אשים את שמי לעולם", או לאירוע שהתרחש קרוב לזמן כתיבת המשנה - עליו לא היה נאמר המונח "גמרא".

לפיכך נטען כי אפוסטומוס חייב להשתייך לתקופה שאליה היו קיימים גם מקורות כתובים שהיו ידועים למוסרי התלמוד, כאשר הגבול המאוחר ביותר הוא התקופה המכבית; וכיוון שהוכח כי יש להוציא את התקופה שלפני המכבית ואת התקופה המקראית, נובע מכך שאפוסטומוס לא היה אחר מאשר אנטיוכוס אפיפנס, עליו ידוע, יתר על כן, גם ממקורות אחרים, שהוא הציב פסל בבית המקדש.

יש אם כן להתייחס לאפוסטומוס ככינוי לאנטיוכוס אפיפנס. למעשה, שמו שונה אפילו על ידי סופרים פגאניים ל"אפימנס" = "המשוגע". כפי שסופר במקבים א'פרק א', פסוק נ"ו, ספרי תורה נשרפו במהלך הרדיפות של אנטיוכוס אפיפנס.

 משמעות השם 
משמעות השם "אפוסטומוס" אינה ברורה. אוואלד (בספרו "היסטוריה"), בהתייחסו לקטעים מסוימים בתנ"ך ובספרים החיצונייםדניאל פרק ז׳, פסוק ח׳, שם פסוק כ', שם פרק ח׳, פסוק כ״ג, שם פרק י״א, פסוק ל״ו, מקבים א', פרק א', פסוק כ״ד, בהם ישנה התייחסות לפיו המתרברב של אנטיוכוס אפיפנס, גוזר את "אפוסטומוס" מהמילים αἰπύς ("גדול") ו-στόμα ("פה"). הכינוי "פה גדול" בהחלט מתאים, אך αἰπυς היא מילה נדירה, המשמשת רק בשירה.

סביר יותר אולי שגיזרתו של יסטרוב היא הגרסה של "אפוסטומוס" מ-ἐπιστομίζω (לסתום, או לסתום את הפה) ו-ἐπιστίμος ("כל מה שסותם את הפה"), אשר עשויה להיות קשורה לביטוי התלמודי ("עפרא לפומיה"), הנאמר בתלמוד על אדם שדיבר בצורה בוטה נגד האלוהותתלמוד בבלי מסכת בבא בתרא דף טז עמוד א.

 זיהויים נוספים 
מרקוס יסטרוב מציעMarcus Jastrow, Dictionary of the Targumim, Talmud Babli, Yerushalmi, and Midrashic Literature. המילון פורסם בפילדלפיה בשלהי המאה ה־19, ומהווה כלי יסוד בחקר לשון חז"ל. אפשר לעיין במילון דרך Jastrow Dictionary on Sefaria או דרך Tyndale Archive. שמדובר בשיבוש של ἀπόστολος ("שגריר"), ומתייחס לשליח עליו מדובר לפי הצעה זו, השם מתייחס לשליח שמוזכר בספר מקבים ב'פרק ו', פסוקים 1–2, כמי שחילל את המקדש.

הוכשטדטר רואה ב"אפוסטומוס" צורה פגומה של ἀποστάτης ("כופר") ומזהה אותו עם הכהן הגדול אלקימוס.

שוורץ ודרנבורג רואים ב"אפוסטומוס" את שמו של החייל הרומי אליו התייחס יוספוס. שמו של החייל ששרף את ספר התורה היה סטפנוס, אשר, מכיוון שנכתב בעברית, ייתכן שהשתבש.

בריל מקשר אותו עם קורנליוס פאוסטוס, אשר תחת פומפיוס היה הראשון שטיפס על חומת ירושלים.

הלברשטאם סבור כי "אפוסטומוס" הוא התעתיק העברי של השם הלטיני "פאוסטינוס", וכי השם, יתר על כן, קשור ליוליוס סוורוס, ששמו היה פאוסטינוס, אשר ביצע את הפשע המתואר במשנה כאשר נשלח על ידי אדריאנוס לדכא את מרד בר כוכבא, ובמקרה כזה, הצבת פסל במקדש תצטרך להתפרש כמתייחסת לחנוכת מקדש של זאוס על הקרקע המקודשת של המקדש.

 הערות שוליים 

קטגוריה:אישים בתלמוד