המשבר הפוליטי בצרפת (2024)

הרפובליקה הצרפתית החמישית נכנסה לתקופה של חוסר יציבות פוליטית לאחר הבחירות לפרלמנט הצרפתי ב-2024 שאורגנו על ידי הנשיא עמנואל מקרון ביוני 2024, והסתיימו בפרלמנט תלוי ובו מפלגת השמאל החזית העממית החדשה (NFP) היא המפלגה הגדולה. ממשלת צרפת הגישה את התפטרותה ב-15 ביולי 2024, אך הנשיא הותיר אותה בתפקידה עד לסיום המשא ומתן למינוי ראש ממשלה חדש והרכבת ממשלה חדשה.

ב-26 באוגוסט הודיע מקרון על סירובו למנות את מועמד ה-NFP לראשות הממשלה, על אף היותו מנהיג המפלגה הגדולה באספה הלאומית. מקרון רצה להקים קואליציית מרכז וקרא לסבב התייעצויות נוסף עם המפלגות. מפלגת האקולוגים ופלג של המפלגה הסוציאליסטית (PS), שניהם קבוצות מיעוט מתוך ה-NFP, הודיעו על סירובם להשתתף בדיונים נוספים. החלטה זו הכניסה את צרפת למשבר פוליטי ובעקבותיה צרפת בלתי כנועה, המפלגה המרכזית ב-NFP, פתחה בהליכי הדחה נגד הנשיא ב-31 באוגוסט.

הממשלה הזמנית נותרה בתפקידה במשך 51 יום, משך זמן חסר תקדים מאז נפילת ממשלת פומפידו ב-1962. אם לא הייתה ממונה ממשלה עד 16 בספטמבר, זו הייתה התקופה הארוכה ביותר תחת ממשלת מעבר בהיסטוריה המודרנית של צרפת.

ב-5 בספטמבר, מינה מקרון את מישל ברנייה לכהן כראש הממשלה. ברנייה הציג את ממשלת המיעוט שלו שהורכבה מ, הרפובליקנים,  ו. שלושה חודשים לאחר מכן, בעקבות השימוש בסעיף בחוקה הצרפתית כדי לקדם חוק מימון שירותים חברתיים ללא הצבעה בפרלמנט, הופלה הממשלה בהצעת אי אמון בתמיכה משותפת של מפלגת השמאל NFP ומפלגת הימין האיחוד הלאומי (RN); זו הייתה הממשלה הראשונה שנפלה באופן כזה מאז 1962 והיא רשמה את הכהונה הקצרה ביותר בהיסטוריה של הרפובליקה החמישית.

ב-2025, לאחר הקמתה של ממשלה בראשות פרנסואה ביירו, האספה הלאומית דחתה שוב ושוב הצעות אי-אמון בממשלתו בהפרש גדול, ובכך הביאה לסיומו של המשבר הפוליטי, אך ב-8 בספטמבר 2025 הודח ביירו בהצבעת אי-אמון באספה הלאומית. מקרון בחר בסבסטיאן לקורני והניסיון להקמת ממשלה בראשותו הסתיים בהתפטרותו.

 רקע 
ב השיגה מפלגת הימין האיחוד הלאומי את המקום הראשון עם שלושים מושבים מתוך 81. בתגובה, מקרון פיזר את האספה הלאומית והכריז על עריכת בחירות בזק לפרלמנט ב-30 ביוני וב-7 ביולי. הבחירות הסתיימו בפרלמנט תלוי, כאשר קואליציית מפלגות השמאל החזית העממית החדשה (NFP) ומפלגות נספחות השיגה 193 חברי פרלמנט, קואליציית מפלגות המרכז אנסמבל בהובלת מפלגת רנסאנס של מקרון סיימה במקום השני עם 166 חברי פרלמנט, וקואליציית הימין בהובלת האיחוד הלאומי (RN) סיימה במקום השלישי עם 142 חברים.

ממשלתו של גבריאל אטאל הגישה את התפטרותה ב-15 ביולי 2024. במקביל, היא התמודדה עם הפרות הסדר בקלדוניה החדשה, בעקבות הניסיון ליישם רפורמה שנויה במחלוקת בזכויות ההצבעה באי במאי 2024.

 אירועים 
ממוזער|מישל ברנייה
 הקמת ממשלת ברנייה 
מקרון עיכב את מינויו של ראש ממשלה חדש עד לאחר אולימפיאדת פריז (2024), והודיע כי יש לכבד את "הפסקת האש האולימפית". באמצע אוגוסט הוא עדיין לא מינה ראש ממשלה, ורק הודיע על כוונתו להתייעץ עם המפלגות השונות, מה שנעשה ב-23 באוגוסט.

ב-26 באוגוסט, לאחר שנפגש עם מנהיגי המפלגה הלאומית, מארין לה פן וז'ורדן ברדלה, הודיע מקרון כי בניגוד לנוהג המקובל הוא לא ימנה את , המועמדת שנבחרה על ידי ה-NFP לראשות הממשלה. החלטה זו החריפה את המשבר, ו-LFI, המפלגה המרכזית ב-NFP, הודיעה על כוונתה לפתוח בהליכי הדחה נגדו. בעוד מקרון ניסה שוב לגבש קואליציית מרכז וקרא לסבב התייעצויות נוסף, הירוקים וסיעה של המפלגה הסוציאליסטית (PS), שתי קבוצות מיעוט ב-NFP, הודיעו על סירובם להשתתף בדיונים נוספים. ארגונים שונים קראו לקיים הפגנות ושביתות ב-7 בספטמבר.

ב-28 באוגוסט כינה הנשיא לשעבר פרנסואה הולנד, בעצמו חבר ב-NFP, את המשבר "תקלה מוסדית". באותו יום הודיע מקרון כי ייפגש עם נציגי ראשי המחוזות הצרפתיים. באוגוסט פתחה המפלגה הסוציאליסטית את כנס הקיץ שלה, שם היו צפויים להתנגש שני פלגים מנוגדים: אלה המזוהים עם עמדתו הפוליטית של נשיא המפלגה, , ותומכים במועמדותה של לוסי קסטה, מול המתנגדים, כמו  וברנאר קזנב שתמכו בברית עם מפלגתו של מקרון. מקרון שוחח במיוחד עם דלגה בבוקר ה-29 בחודש.

בינתיים,  (CGT), האיגוד המקצועי הגדול ביותר בצרפת, גינתה את התנהלותו ה"כוחנית" של מקרון וקראה ליום של שביתות ומחאות ב-1 באוקטובר נגד התקציב שעליו הכריזה ממשלת המעבר, תוך שהיא מסרבת להשתתף בהפגנות המתוכננות ב-7 בספטמבר, והודיעה כי היא מעדיפה להתמקד בנושאים חברתיים וכלכליים ולא בנושאים פוליטיים. באותו ערב הודיעה סגולן רויאל, מועמדת המפלגה הסוציאליסטית לשעבר בבחירות לנשיאות ב-2007, שעזבה את המפלגה ב-2017 כשמונתה לשגרירה על ידי מקרון, כי היא "זמינה" לתפקיד.

ב-30 באוגוסט קרא הנשיא לשעבר ניקולא סרקוזי למנות ראש ממשלה ימני.

ב-31 באוגוסט פתחה מפלגת NFP באופן רשמי בהליכים להדחתו של עמנואל מקרון, תוך שימוש בסעיף 68 לחוקה הצרפתית, הקובע כי הנשיא "יכול להיות מועבר מתפקידו רק במקרה של הפרת חובות שאינה עולה בקנה אחד עם מימוש המנדט שלו".
ממוזער|פרנסואה ביירו

ב-5 בספטמבר מינה מקרון את מישל ברנייה כראש הממשלה. ברנייה הרכיב את ממשלת המיעוט שלו, בעיקר ממפלגות האנסמבל והרפובליקנים. ה-NFP הכריזה על התנגדותה לממשלה החדשה וקראה להצבעת אי אמון, שנכשלה עקב הימנעותה של ה-RN.

 קריסת ממשלת ברנייה 
ב-4 בדצמבר הודח ברנייה בהצבעת אי אמון מוצלחת ראשונה מאז 1962, בעקבות מחלוקות תקציביות. גם ה-NFP וגם ה-RN הצביעו בעד הדחתו. ברנייה התפטר רשמית מתפקידו ב-5 בדצמבר, מה שהפך אותו לראש הממשלה שכיהן הכי מעט זמן ברפובליקה החמישית, 91 יום.

 הקמת ממשלת ביירו 
ב-13 בדצמבר מינה מקרון את מנהיג  פרנסואה ביירו לתפקיד ראש הממשלה. לפי לה מונד, מינויו של ביירו הוחלט ברגע האחרון, לאחר שמקרון אמר לביירו בתחילה שהוא לא ימונה לראשות הממשלה, רק כדי למנות אותו זמן קצר לאחר מכן, כאשר ביירו איים למשוך את תמיכתו ממקרון. בעקבות מינוי ביירו, מודי'ס הורידה את דירוג האשראי של צרפת.

ב-8 בספטמבר 2025 קרסה ממשלת ביירו בהצבעת אי-אמון באספה הלאומית.

 הערות שוליים 

קטגוריה:משברים פוליטיים
קטגוריה:ממשלות צרפת
קטגוריה:צרפת: פוליטיקה
קטגוריה:הרפובליקה הצרפתית החמישית
קטגוריה:2024 בצרפת