רוברט אייזנמן

רוברט אייזנמן (באנגלית: Robert Eisenman; נולד באוגוסט 1937) הוא ארכאולוג, חוקר דתות, היסטוריון ומשורר יהודי אמריקאי. אייזנמן הוא פרופסור לדתות מזרח תיכוניות, ארכאולוגיה ומשפט איסלמי, באוניברסיטת קליפורניה לונג ביץ' וכן מנהל את המכון לחקר שורשי הנצרות היהדות והאסלאם הפועל באוניברסיטה זו. הוא גם מרצה אורח בכיר בלינקייר קולג' הפועל במסגרת אוניברסיטת אוקספורד,

בצעירותו היה אייזנמן חלק מדור הביט, והנציח את חוויותיו ממסע במזרח התיכון, כולל התנדבות בקיבוץ בישראל, בהודו ובפריס, התנדבותו בחיל השלום כמו גם התנסויותיו בסצנת התרבות בסן פרנסיסקו ביומן שהוכתר "ירושלים החדשה" ("The New Jerusalem") ויצא לאור בשנת 2007.

אייזנמן הנהיג את מסע יחסי הציבור למתן גישה מחקרית אל המגילות הגנוזות בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20, שהביא גם להתדיינות משפטית בינו (ויחד עמו החוקרים הרשל שנקס וג'יימס רובינסון ובין החוקר הישראלי אלישע קימרון בנוגע להפרת הזכויות על תרגום מגילת מקצת מעשי התורה, אותו פרסמו חוקרים אלו בספר ללא קבלת רשותו של קימרון, הליך שתוצאתו פסק דין אייזנמן נגד קימרון בו נקבע כי אייזנמן ואחרים הפרו את זכות היוצרים של קימרון בתרגום.

אייזנמן מזוהה עם התיאוריה שמגילות ים המלח לא נכתבו על ידי האיסיים אלא על ידי אנשי כת המונהגת על ידי יעקב הצדיק. תיאוריה זו אינה תואמת את הקונצנזוס המדעי באשר לכתיבת המגילות.

חייו והקריירה שלו
אייזנמן נולד בניו ג'רזי למשפחה יהודית, שהתרחקה מהדת. אחיו הוא האדריכל פיטר אייזנמן, מתכנן האנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו בברלין.

השכלה והכשרה

אייזנמן למד לתואר ראשון בפילוסופיה ובפיזיקה באוניברסיטת קורנל מתוך מגמה להמשיך ללימודי פיזיקה גרעינית. הוא סיים את התואר הראשון בשנת 1958. בין השנים 1958 ל-1963 יצא אייזנמן למסע נדודים והתנסות בעולם, אותו הנציח בספרו "ירושלים החדשה" ("The New Jerusalem") שיצא לאור ב-2007. הוא טייל במקומות שונים באירופה, והשהה את חזרתו ללימודים. בשנת 1959 שב לאוניברסיטת קורנל שם התקבל ללימודי התואר השני בספרות, אך לא התחיל בלימודים, וחזר לאירופה. הוא חי בפריס במשך שנה, ואז נסע לירושלים. מוצאה של משפחתו מארץ ישראל וסבו היגר לארצות הברית בסוף המאה ה-19. אייזנמן קיווה למצוא קרובים רחוקים. זמן מה בילה כמתנדב בקיבוצים בגליל. ב-1960 שב לארצות הברית והיה מעורב במסע הבחירות של ג'ון קנדי. לאחר מכן הצטרף לחיל השלום, אך כאשר הקבוצה אליה השתייך יצאה לאפריקה, החליט לנסוע בעצמו להודו. במסע זה שב לפריס, ושוב לקיבוצי הגליל, ומשם דרך טורקיה, איראן, בלוצ'יסטאן ופקיסטן באוטובוסים וברכבות נסע להודו. הוא שב לפריס במסע ימי דרך ים סוף והים התיכון, ומשם שב לארצות הברית והחל ללמוד לתואר שני באוניברסיטת ניו יורק.

בשנת 1966 סיים את לימודי התואר השני בעברית ובלימודי המזרח התיכון באוניברסיטת ניו יורק. את תואר דוקטור סיים באוניברסיטת קולומביה בלימודי המזרח התיכון, יהדות ומשפט אסלאמי ב-1971. נושא עבודת הדוקטורט שלו היה ניתוח מפורט של חוק המשפחה העות'מאני שנחקק ב-1917, ושימש בסיס לפקודת חוק המשפחה המושלמי שנחקקה על ידי שלטונות המנדט הבריטי בארץ ישראל, והיא הדין החל לגבי מוסלמים בישראל גם כיום. עבודה זו היא אחד המקורות היחידים לניתוח החוק וההשתלשלות ההיסטורית שהביאה לחקיקתו. בשנת 1978 פרסם אייזנמן את עבודת הדוקטורט שלו כספר בשם "Islamic Law in Palestine and Israel" שיצא לאור בהוצאת בריל בליידן שבהולנד.

בין השנים 1985–1986 היה אייזנמן עמית מחקר של הקרן הלאומית למדעי הרוח, ובמסגרת זו ביצע מחקר במכון אולברייט למחקר ארכאולוגי המופעל בירושלים על ידי האיגוד האמריקאי למחקר מעבר לים.

פולמוס המגילות

החל בשנת 1987 היה אייזנמן ממובילי המאבק למתן גישה חופשית למחקר ולפרסום ברבים של מגילות מדבר יהודה. כאשר היו המגילות בשליטת ממלכת ירדן, קיבלו אליהן גישה רק צוות מצומצם של חוקרים, שקיבלו את אישור ממלכת ירדן. המגילות עצמן הוחזקו במוזיאון רוקפלר בירושלים. לאחר מלחמת ששת הימים כאשר נפלו המגילות בידי ישראל, שמרה ישראל על גישה זו. רשות העתיקות התירה רק לחברי צוות מצומצם, שכלל מעתה גם חוקרים ישראלים, גישה למגילות. הדבר הביא לכך שהמגילות המפוענחות והמפורסמות ברבים היו רק מקטע קטן מכלל המגילות, ולקבוצה קטנה של חוקרים ניתן למעשה מונופול על משאב מחקרי חשוב זה.

בשנת 1989 יצא הרשל שנקס עורך כתב העת הארכאולוגי רב ההשפעה Biblical Archaeology Review במסע ציבורי לשחרור הגישה למגילות. אייזנמן התראיין לכתב העת וטען כי המגילות מוסתרות אם בגלל שפיענוחן יביא לסתירות בדוקטרינה הנוצרית המקובלת, או בגלל שהן כוללות "חומר על היהדות שיכול להביך את מדינת ישראל". בתגובה אמר מגן ברושי האוצר הראשי של היכל הספר כי "אייזנמן הוא חוקר סוג ז' ובנוסף לכך גם שקרן, אבל אפילו הוא לא אידיוט עד כדי כך שאינו יודע את מה שכל העולם יודע, שלאף אחד בממשלה לא אכפת מהמגילות הגנוזות."

בתחילת שנות ה-90 עמד החוקר הישראלי אלישע קימרון לפרסם את התרגום המלא של מגילת מקצת מעשי התורה, אותו ערך על בסיס חומר שקיבל מהחוקר ג'ון סטרגנל שהיה בעל גישה למגילות עוד מהתקופה בה היו בידי ירדן. תוצאת עבודתו של קימרון הייתה טקסט בן 121 שורות, שחלקן הגדול היו חסרות וקימרון השלים אותן על פי מיטב ידיעתו האקדמית בבלשנות ובהיסטוריה. בדרך לא ידועה הגיע הטקסט המתורגם לפולין ופורסם בכתב עת בקראקוב. אמיר דרורי מנהל רשות העתיקות, הצליח לגרום לכך שהפצת כתב העת תיעצר, בשל הפגיעה בזכויות היוצרים של קימרון וסטרגנל. אך בינתיים הגיע התרגום לידיהם של הרשל שנקס ואייזנמן. אלו, ביחד עם ג'יימס רובינסון פרסמו ספר בשם "Facsimile Edition of the Dead Sea Scrolls" שכלל את הטקסט של קימרון, מבלי לתת לקימרון את ההכרה בעבודתו. לטקסט פורסמה הקדמה בה ביטא שנקס את דעתו על צמצום הגישה המחקרית למגילות במילים בוטות.

התנהלות זו הביאה להתדיינות משפטית בין קימרון לבין שנקס, אייזנמן ורובינסון, והירחון Biblical Archaeology Review, בטענה שהם הפרו את זכויות היוצרים של קימרון בטקסט. השופטת דליה דורנר מבית המשפט המחוזי בירושלים פסקה לטובת קימרון, ופסק דינה אושר בערעור שהגישו הנתבעים בעליון, בו ניתח השופט יעקב טירקל את דיני זכויות היוצרים, וקבע כי קימרון השקיע בתרגום יצירתיות וידע, ובשל כך זכות היוצרים על תרגומו מוגנת.

פרסום הספר, והתפתחויות נוספות, כגון חשיפת אלפי תצלומים של קרעי המגילות על ידי ספריית הנטינגטון בסן מרינו שבקליפורניה שאייזנמן היה אחד המעורבים העיקריים בקידומה הביאו לשינוי בגישתה של רשות העתיקות, ובסופו של דבר, הואץ הפרסום של המגילות הגנוזות, ביזמת פרופסור עמנואל טוב ועד שנת 2001 פורסמו רוב המגילות במהדורות רשמיות, וקטעי המגילות נמסרו ל-100 חוקרים ברחבי העולם.

חפירות ומחקרי שדה
מאז 1988 מוביל אייזנמן פרויקט מחקר תחת חסות המכון לחקר שורשי היהדות והנצרות באוניברסיטת קליפורניה לונג ביץ' שבהנהלתו. חפירות אלו כללו סטודנטים מאוניברסיטת קליפורניה ומוסדות אחרים, ומטרתם הייתה לחפש אחר מערות נוספות שבהן ישנן מגילות. המשלחת הראשונה בין 1988 ל-1989 הייתה למערה הנמצאת במרחק של כשני קילומטר דרומית לקומראן ובה נמצאו שרידים מתקופת הברונזה, לרבות חץ שנורה אל תוך המערה, ועדיין היה מצופה בלכה וניתן היה להבחין בנוצות, כד שמן, ושרידי עץ של חפץ שייתכן ששימש כמחרשה.

בין 1989 ל-1992 אייזנמן ותלמידיו ביצעו סקר לאורך חופי ים המלח משבעה קילומטר צפונית לקומראן, עד שלושים וחמישה קילומטר דרומית לו, לאורך ואדי מורבעת, וגבולותיה הצפוניים של עין גדי ומיפו את האזור. בסקר זה נכנסו ל-485 מערות.

ב-1991 בעזרת הסופר מייקל בייג'נט (כותב הספרים "דם קדוש, גביע קדוש" ו-The Dead Sea Scrolls Deception) ומומחה הרדאר טוני ווד, הוא ביצע את סקר הקרקע הראשון באמצעות רדאר של מישור קומראן, החורבות בו, ובמיוחד שכבת החוואר לרבות מערות 4 - 6 בהן חש שיש את הסיכוי הטוב ביותר למצוא כיסים נסתרים. סקר הקרקע ברדאר של מערה 4 הצביע על קיומם של כיסים כאלו מתחת לשכבת החוואר.

ב-2001–2003 תלמידיו הצטרפו למשלחת של חנן אשל ומגן ברושי וחפרו בניין קטן בקצה המערבי של בית הקברות בקומראן. בשנה שלאחר מכן המשיכו תלמידי אייזנמן לחפור במקום ויצרו מפה מקיפה של ההתיישבות במקום ובית הקברות ששימש אותה. ב-2004 שב אייזנמן לחקור את האזורים הריקים שמצא בסקר הרדאר בשכבת החוואר של מערה 4, אך ללא תוצאות משמעותיות.

הטענות כנגד גלוסקמת יעקב אחי ישו

בשנת 2002 היה אייזנמן הראשון להטיל ספק באותנטיות של הכתובת על גבי גלוסקמת יעקב אחי ישו. הוא התראיין במספר מקומות, לרבות ערוץ דיסקברי, השיקגו טריביון וה-לוס אנג'לס טיימס וטען כנגד הגלוסקמה כי הכתובת 'מושלמת מדי' וכי יש בה מאפיינים שאדם מודרני היה מצפה למצוא, אך לא בן התקופה, כגון ההתייחסות אל יעקב כ'בן יוסף' ולא כ'בן קלופאס'. באותה התקופה, טען אייזנמן, היה יעקב האישיות המפורסמת, ואחיו היה ידוע פחות. לכן הכתובת 'אחי ישו' אינה הגיונית. כן טען באשר לאחידות שכבת הפטינה שעל הגלוסקמה. הגלוסקמה עמדה לאחר מכן במרכזה של מחלוקת אקדמית חריפה בה טענו מקצת החוקרים כי הכתובת שעל גביה אותנטית, ואחרים טענו כי המדובר בזיוף. בהליך משפטי כנגד עודד גולן שהתנהל בבית המשפט המחוזי בירושלים ב-2004 אימצה רשות העתיקות את הטענה כי הכתובת אינה אותנטית. לאחר שמיעתם של מספר רב של עדים מומחים, הסיק בית המשפט כי אין בידו לקבוע כי הכתובת זויפה, וזיכה את גולן מאשמת הזיוף.

דעותיו

אייזנמן סבור כי כותבי המגילות בקומראן לא היו האיסיים אלא כת פורשת שהונהגה על ידי יעקב הצדיק הוא "מורה הצדק" המוזכר במגילות. הוא מאחר את כתיבת המגילות מתקופת המכבים לתקופת ישו. הכוהן הרשע המוזכר במגילות הוא, לדעת אייזנמן, השליח פאולוס. דעה זו נסמכת בין היתר על פירושו של אייזנמן למגילת פשר חבקוק. הוויכוח שהוביל את כותבי המגילות אל המדבר היה לדעת אייזנמן ויכוח פנימי בין ראשוני הנצרות הקדומה.

ספריו
 Islamic Law in Palestine and Israel E.J. Brill, Leiden (1976)
 Maccabees, Zadokites, Christians and Qumran: A New Hypothesis of Qumran Origins E.J. Brill, Leiden (1984)
 James the Just in the Habakkuk Pesher E.J. Brill, Leiden (1986)
 A Facsimile Edition of the Dead Sea Scrolls (with James Robinson), Biblical Archaeology Society (1991)
 The Dead Sea Scrolls Uncovered (with Michael Wise), Penguin (1992) 
 James the Brother of Jesus: The Key to Unlocking the Secrets of early Christianity and the Dead Sea Scrolls (1997) 
 The Dead Sea Scrolls and the First Christians (1996) 
 The New Testament Code: The Cup of the Lord, the Damascus Covenant, and the Blood of Christ (2006) 
 The New Jerusalem: A Millennium Poetic/Prophetic Travel Diario 1959–1962 (2007) 
 James the Brother of Jesus and the Dead Sea Scrolls I, Grave Distractions Pub. (2012) 
 James the Brother of Jesus and the Dead Sea Scrolls II, Grave Distractions Pub. (2012) 

קישורים חיצוניים


הערות שוליים

קטגוריה:ארכאולוגים אמריקאים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:חוקרי דתות
קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1937