אנטישמיות באוסטרליה

אנטישמיות באוסטרליה היא ביטוי של עוינות, אלימות, דעות קדומות או אפליה נגד העם היהודי או היהדות כקבוצה דתית, אתנית או גזעית. צורה זו של גזענות השפיעה על יהודים מאז הקמת הקהילה היהודית באוסטרליה במאה ה-18, התבטאה יותר בסוף המאה ה-19, והתגברה עוד יותר במאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21. ישנם מספר ארגונים העוקבים אחר פעילויות אנטישמיות, כולל המועצה המבצעת של יהדות אוסטרליה, המפרסמת רשימה שנתית של כל הפעילויות האנטישמיות המדווחות. על פי סקר Global100 של הליגה נגד השמצה משנת 2014, כ-14% מהאוסטרלים מחזיקים בדעות אנטישמיות. בשנת 2025, אחוז זה עלה ל-20%. אנטישמיות באוסטרליה מתבצעת על ידי מגוון קבוצות, והיא באה לידי ביטוי בהתקפות על יהודי אוסטרליה ומוסדותיהם הדתיים והקהילתיים, בפרסומים אנטישמיים ובמאמצים למנוע הגירה יהודית. עליות עלייה אחרונות, במיוחד לאחר טבח שבעה באוקטובר, מדגישות את נוכחותה המתמשכת. פעילות הסברה מצד ארגונים יהודיים, צעדים חקיקתיים וגינוי מצד מנהיגים פוליטיים ממחישים את המאמצים להילחם בסוגיות אלו, אך אנטישמיות נותרה דאגה חברתית מתמשכת.

 סקירה כללית 
 לפני מלחמת העולם השנייה 
ממוזער|בית ישראל, בית הכנסת טוומבה, היה אתר ההתקפה המוקדם ביותר הידוע על בית כנסת באוסטרליה
על פי Sol Encel, דעות קדומות אנטישמיות באוסטרליה מתוארכות עוד להגעתם של אסירים בריטים הראשונים, שמונה מהם היו יהודים. אף על פי כן, התקופה הקולוניאלית התאפיינה בהיעדר אנטישמיות ממוסדת שנמצאה באירופה. יהודים באוסטרליה מעולם לא נאסרו רשמית להיכנס למקצועות, מדעים, אקדמיה ואמנויות. למרות היותם נתינים בריטיים, יהודים הורשו להתמודד על תפקידים פוליטיים בפרלמנטים האוסטרליים עוד לפני שהיה חוקי ליהודים לעשות זאת בממלכה המאוחדת. במקרה של משפחת סולומון, שחבריה הגיעו בתחילת המאה ה-19 וסייעו ביצירת רשת מסחרית המורכבת מחברים יהודים ולא יהודים, התכתבויות הנוגעות למאמצי היזמות שלהם מכילות מדי פעם תלונות על אנטישמיות שחוו באוסטרליה.

סוזן רוטלנד טוענת כי אנטישמיות החלה להתפשט במדינה בשנות ה-80 של המאה ה-19, לצד עליית הלאומיות האוסטרלית והקמפיין להקמת הפדרציה של אוסטרליה. איגודי עובדים, פוליטיקאים והתקשורת גילו התנגדות למספר הקטן של יהודים רוסים שהגיעו למדינה. בשנת 1915, פרסם הפוליטיקאי ממפלגת הלייבור, פרנק אנסטי, חוברת בשם "ממלכת שיילוק", שכללה אלמנטים אנטישמיים, שחלקם הסיר בפרסום מחודש מאוחר יותר. בשל תוכנו האנטישמי, תפוצת החוברת המקורית דוכאה. במהלך גל ההגירה היהודית בשנים 1938–1939, פרנק קלארק, נשיא המועצה המחוקקת של ויקטוריה, הציג תיאורים גרפיים של פליטים כ"גברים בעלי פני חולדה". אירועים נוספים בתקופה זו כוללים הצתה בשנת 1920 של בית הכנסת בטאוומבה, קווינסלנד (ראה § התקפות על בתי כנסת.

במהלך תקופה זו, ארתור קלוול, שר ההגירה, נקט צעדים כדי להבטיח שיהודים לא יהוו יותר מ-0.5% מאוכלוסיית המדינה. קלוול גם עצר את כל הגירת יהודים ממוצא מזרח תיכוני. הייתה מגבלה של 25% על נוסעים יהודים שנסעו באוניות ובמטוסים לאוסטרליה. בסוף שנות ה-40, האנטישמיות באוסטרליה המשיכה להתמקד במניעת הגירה יהודית. בשנת 1959, סם גולדבלום, פעיל בולט ומועמד פדרלי מטעם מפלגת הלייבור, הותקף במיוחד בפרסום והפצת חוברות אנטישמיות. כמו כן, בשנת 1959, דיווח הקונגרס היהודי העולמי כי ספרות אנטישמית שהופקה באוסטרליה התגלתה בטורקיה. בינואר 1960 דווח על סדרה של כתובות גרפיטי אנטישמיות במלבורן, כולל במרכז קהילתי יהודי. התקרית גינתה על ידי שני הארכיבישופים של מלבורן. כמו כן, בינואר 1960, כתובות גרפיטי אנטישמיות בקנברה התמקדו במאפייה יהודית ובבניינים אחרים. ומאוחר יותר, בית הכנסת המרכזי בסידני ספג ביקורת גרפיטי אנטישמית. ומאוחר יותר, הופיעו כתובות גרפיטי אנטישמיות בקווינביאן. עד סוף ינואר, קבוצות קהילתיות יהודיות דיווחו כי התרחשו 20 עד 30 מעשים אנטישמיים. תקופה זו ראתה אירועים דומים במקומות אחרים ברחבי העולם ונודעה כמגפת צלב הקרס של 1959–1960.

משנת 1960, הליגה האוסטרלית לזכויות אדם, תנועת ימין קיצונית ואנטישמית של אריק באטלר, הפכה לתנועה לאומית. הארגון קידם את הפרוטוקולים של זקני ציון ועלילות אנטישמיות אחרות. הליגה סייעה למכחיש השואה דייוויד אירווינג בביקוריו באוסטרליה. ו-Veritas, חברת ההוצאה לאור של הליגה, פרסמה את עבודתו של אירווינג באוסטרליה. היו גם רגשות אנטישמיים חזקים מצד כמה פליטים לא יהודים ממזרח אירופה שהתיישבו באוסטרליה. הם הקימו סניפים אוסטרליים של תנועות פשיסטיות ואנטישמיות כמו האוסטאשה מקרואטיה וצלב החץ ההונגרי.

אירועים אחרים באמצע שנות ה-60 כללו תצוגות פומביות הקשורות לנאצים. בשנת 1965, ראש הממשלה רוברט מנזיס נכח בחנוכת בית כנסת חדש בעיר קיו, פרבר של מלבורן, שם הניח את אבן הפינה. ראוי לציין כי חודשיים לאחר מכן, באוקטובר, בית הכנסת הותקף על ידי ונדליזם אנטישמי. ביום ראשון במאי 1966, אנשים שטענו להשתייכות למפלגה הנאצית של אוסטרליה ערכו צעדה פומבית לבושים במדים נאציים ונשאו דגל נאצי ליד נהר יארה במלבורן. הקבוצה הותקפה על ידי קבוצה גדולה של תושבים מקומיים. ביוני 1966, מרכז יהודי במזרח סנט קילדה, הקשור לתנועת הנוער השומר הצעיר, הותקף באמצעות צלבי קרס וסיסמאות נאציות.

לאחר מלחמת ששת הימים, כמה פעילי שמאל קיצוני קידמו סדר יום אנטי-ישראלי שהושפע מתעמולה אנטי-ציונית מברית המועצות, אשר השפיעה על כמה קמפוסים של אוניברסיטאות באוסטרליה. בשנות ה-70, איגוד הסטודנטים האוסטרלי היה תחת השפעה טרוצקיסטית ומאואיסטית והציע החלטות אנטי-ישראליות, וסטודנטים יהודים שהתנגדו להחלטות אלו הותקפו פיזית. התקפות על רכוש ומוסדות יהודיים גברו עם המתיחות במזרח התיכון, עם עלייה מקבילה באמצעי הזהירות הביטחוניים. בשנת 1975, מסמכי ASIO חשפו כי טרוריסטים פלסטינים תכננו לרצוח אישים יהודים בכירים, כולל השגריר הישראלי מיכאל אליצור ומנהיגת הקהילה היהודית איזי ליבלר והעיתונאי סם ליפסקי. ראש הממשלה לשעבר בוב הוק, שנחשב לתומך קולני של ישראל, נחשב גם הוא לתקיפה. בשנת 1978 הושחת בית כנסת במלבורן בצלבי קרס. הקהילה המקומית דיווחה כי נקטה באמצעי אבטחה חדשים כדי למנוע אירועים נוספים. בסקירתו משנת 1989 על ההיסטוריה המוקדמת של האנטישמיות באוסטרליה (מהתקופה הקולוניאלית ועד לתקופה שלאחר המלחמה), ציין סול אנצ'ל כי מלבד השפעתה על מדיניות ההגירה, ניתן לראות את האנטישמיות באוסטרליה בתקופה זו כבעיה חברתית קטנה יחסית.

סקר משנת 1969 מצא כי כ-20% מהפליטים היהודים לאוסטרליה ו-30% מהיהודים האוסטרלים שאינם פליטים דיווחו שחוו אנטישמיות במדינה. הצורה הנפוצה ביותר של אנטישמיות שדווחה כללה עלבונות או איומים אנטישמיים, ומיעוט המקרים כללו אפליה כלכלית, אפליה חברתית ותקיפות פיזיות.

 שנות ה-90 
ממוזער|לוח ציבורי לזכר מועדון הכוח בבונדי, אשר היה מטרה לפיצוץ בשנת 1982
ממוזער|פיגועי בית הכנסת בסידני בשנת 1991
בשנת 1982 התרחשו פיגועים בקונסוליה הישראלית בסידני ובמועדון הכח. באירוע זה, מטען חבלה הופעל בתוך רכב שחנה מחוץ למרכז יהודי בבונדי, ניו סאות' ויילס. חקירות ראשוניות של המשטרה הובילו למעצרו של גבר בן 31 שהואשם בקשר לפיצוץ במועדון הכח. התיק הוגש לבית המשפט, אולם מאוחר יותר בוטל האישום על ידי התובע הכללי של ניו סאות' ויילס. איומים נוספים על מוסדות הקהילה היהודית, שמקורם בקבוצות טרור ערביות, צצו בסוף שנות ה-80.

בשנת 1988, נאום של טאג' אל-דין הילאלי, איש דת מוסלמי בולט, באוניברסיטת סידני התייחס על ידי הקהילה היהודית האוסטרלית כאל התקפה משמעותית נגד יהודים. בהרצאה בפני קבוצת סטודנטים מוסלמים באוניברסיטה, הילאלי השמיע הצהרות שתואמות את הגישות האנטישמיות העיקריות בנוגע ליהודים. למרות הסיקור הביקורתי שספג לאחר מכן את התקרית, הילאלי סירב להתנצל או לחזור בו מדבריו. בשנה שלאחר מכן, המועצה המבצעת של יהדות אוסטרליה החלה לעקוב אחר אירועים אנטישמיים ברחבי המדינה. בנובמבר 1989, שלושה בתי כנסת במלבורן הושחתו בסיסמאות וגידופים אנטישמיים שונים. בשנת 1995 חוללו למעלה מ-60 קברים ומצבות בחלק היהודי של בית הקברות ווסט טראס באדלייד, מה שהוביל לגינויים מצד ראש ממשלת ישראל, יצחק רבין, וראש ממשלת אוסטרליה, פול קיטינג. בסוף שנות ה-80 ושנות ה-90 התרחשו מספר התקפות משמעותיות על בתי כנסת באוסטרליה (ראה § התקפות על בתי כנסת).

 שנות ה-2000–2020 
לאחר פיגועי הטרור בארצות הברית בשנת 2001, הקהילה היהודית באוסטרליה הפכה למטרה מרכזית של תאי טרור של אל-קאעידה. לפני כן, טרור באוסטרליה השפיע על הקהילה היהודית באוסטרליה בצורה של הפיגוע במרכז יהודי בסידני בשנת 1982. בשנות ה-2000, נראה כי איומי טרור אסלאמיים סוכלו על ידי הרשויות האוסטרליות. דוגמאות לכך כוללות מזימה של אל-קאעידה לתקוף את אולימפיאדת הקיץ 2000, את שגרירות ישראל בקנברה, וכן מטרות של הקהילה היהודית. המזימה התגלתה לאחר פשיטה על ביתו של ג'ק רוש, אשר הורשע ב-2004. בשנת 2003, בילאל ח'זאל, לבנוני אוסטרלי, לשעבר מטפל במזוודות של קוואנטס בנמל התעופה של סידני, ודמות בולטת בתנועת הנוער האסלאמית, שלוחה של אגודת אהלוס סונה וול ג'מעה של אוסטרליה (ASWJA), נעצר באשמת טרור, כולל הפקת תעמולה המעודדת פיגועים נגד הקהילה היהודית באוסטרליה.

מכירה והפצה של ספרות אנטישמית היא תחום שמדאיג את הקהילה היהודית באוסטרליה. בשנת 2000, קבעה הוועדה האוסטרלית לזכויות אדם ושוויון הזדמנויות (HREOC) כי פרדריק טובן ביצע התנהגות בלתי חוקית בניגוד לחוק האפליה הגזעית (1975) בכך שפרסם חומר שהשמיץ יהודים באופן גזעני באתר האינטרנט של מכון אדלייד. טובן נדרש להסיר את תוכן אתר האינטרנט של מכון אדלייד מהאינטרנט ולא לפרסם מחדש את תוכן האתר בפומבי במקומות אחרים. הוא גם נדרש למסור הצהרת התנצלות. בשנים שלאחר מכן, טובן לא הצליח בניסיונותיו לערער על הפסיקה. בשנת 2009, לאחר שאתר האינטרנט של טובן המשיך להכיל חומר אנטישמי, טובן נידון לשלושה חודשי מאסר בגין ביזיון בית המשפט. בשנת 2011, במהלך אירוע יום פתוח במסגד לקמבה, גילה מבקר, על פי הדיווחים, כי עותקים של הפרוטוקולים האנטישמיים של זקני ציון היו זמינים למכירה במסגד. באותה שנה דווח על ספרות אנטישמית נרחבת שנשמרה על ידי הליגה האוסטרלית לזכויות אדם.

נראה כי התקפות על יהודים קשורות גם לסכסוכים מעבר לים, כמו מבצע צוק איתן. התקריות כללו מגוון מעשי אלימות והטרדות של יהודים ברחוב, באוניברסיטאות, שימוש בקריקטורות בעיתונים המבוססות על סטריאוטיפים יהודיים, ושימוש בשיח אנטי-ישראלי כדי להפחיד יהודים.

אנטישמיות אוסטרלית נקשרה לאידאולוגיה קיצונית בנוגע למגפת הקורונה.

מקרה בולט של אנטישמיות המופנית כלפי סטודנטים יהודים קשור לטענות שהעלו סטודנטים יהודים במכללה התיכונית ברייטון. תלמידים יהודים טענו כי סבלו מבריונות והטרדות אנטישמיות נרחבות וכי הנהלת בית הספר קיבלה הודעה מספר פעמים אך לא נקטה פעולה. חברי הפרלמנט מוויקטוריה, דייוויד סאות'וויק וג'יימס ניוברי, קראו לחקירה של תגובת בית הספר. לאחר מכן, תלמידים לשעבר הגישו תביעה נגד בית הספר וטענו כי מנהל בית הספר, ריצ'רד מינאק, התייחס ליהודים בשפה פוגענית, ודיבר בצורה חיובית על אביו ששירת בצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה. בתי ספר נוספים שצוינו בשל טענותיהם על תגובה אדמיניסטרטיבית לא מספקת לאנטישמיות כוללים את כפר הלמידה לינדפילד בצפון סידני.

 פּוֹלִיטִיקָה 
אנטישמיות וצורות אחרות של עוינות כלפי אינטרסים יהודיים המצויות בפוליטיקה האוסטרלית בת זמננו נקבעות בחלקן על ידי ארגוני סנגור יהודיים. במקרים מסוימים, חשש מפני מפלגות פוליטיות המוצגות כעוינות ליהודים וחששות יהודיים נתפסים כנובעים מקצוות שונים של הספקטרום הפוליטי, כגון הירוקים האוסטרליים, מפלגה שמאלנית, ו"אומה אחת", מפלגה ימנית. המקרה של הירוקים כרוך בטענות לפיהן המפלגה טיפחה אנטישמיות. נראה כי חלק מההאשמות נגד הירוקים תלויות בין היתר בהערכת אירועים אלה לאור הגדרות מתחרות של אנטישמיות. באותו חודש, ראש ממשלת אוסטרליה, אנתוני אלבנז, מתח ביקורת על מפלגת הירוקים על כך שלא גינתה מספיק את עליית האנטישמיות באוסטרליה בעקבות מתקפות 7 באוקטובר. חברים יהודים במפלגה הירוקה טענו כי ראשי המפלגה מתעלמים ממאמצים פנימיים להבטיח שתגובה לאנטישמיות תשולב בתגובת המפלגה נגד גזענות, ולהבטיח שההתנגדות למדיניות ממשלת ישראל לא תספק כיסוי לרגשות אנטישמיים. בעקבות הוונדליזם וניסיון הפצצת התבערה של בית הכנסת ניוטאון במערב האינר של סידני בינואר 2025, האשים ראש העיר המקומי את הירוקים בליבוי להבות האנטישמיות.

 התוצאות של פיגועי ה-7 באוקטובר 
מאז טבח שבעה באוקטובר, חלה עלייה במספר התקפות אנטישמיות ואירועים אחרים באוסטרליה. האירועים התמקדו בסידני ובמלבורן, כמו גם באזורים אחרים כמו סאנשיין קוסט ופרת'. בסבב זה של תקריות אנטישמיות נכללו איומי מוות כלפי יהודים בולטים באוסטרליה, איומי פצצות כלפי בתי כנסת וונדליזם של חנויות בבעלות יהודית. בנובמבר 2023, מאות אוסטרלים בולטים חתמו על מכתב המגנה את העלייה באנטישמיות. בין החותמים היו דניאל אנדרוז, גלדיס ברז'יקליאן, לינדזי פוקס ואנתוני פראט.

באחד האירועים, ב-9 באוקטובר, התקיימה עצרת פרו-פלסטינית בסידני שאורגנה על ידי קבוצת הפעולה הפלסטינית מול בית האופרה של סידני, כאשר חברי העצרת קראו הצהרות אנטי-יהודיות. האירוע הוביל לביקורת נרחבת על העצרת. עצרת זו זכתה לסיקור נרחב, תוך תשומת לב מיוחדת לשימוש לכאורה בקריאה "להרוג את היהודים בגז". חודשים לאחר מכן, בדיקה משטרתית לא מצאה ראיות לכך שהביטוי הושר, מה שהעלה את האפשרות שהביטוי שהושר היה "איפה היהודים". המשטרה מסרה כי ישנן עדויות לקריאות נוספות בהן נעשה שימוש בעצרת אשר נחשבו פוגעניות ובלתי מקובלות חברתית. ב-10 באוקטובר, מספר אנשים במלבורן איימו על יהודים ברצח, קבוצה אחת הטרידה רב ובנו, וקבוצה נוספת שאלה היכן למצוא יהודים, בטענה שהם "צדים יהודים". ב-11 באוקטובר, גבר בבלוויו היל, ניו סאות' ויילס, איים להרוג ארבעה בני נוער יהודים במכונית שעליה התנוסס דגל ישראל. מאוחר יותר הוא נעצר והוגש נגדו כתב אישום.

בתקרית נוספת, חברת פרלמנט מניו סאות' ויילס גונתה על שימושה בשפה אנטישמית. בפורום של תנועת הצדק הפלסטינית בסוף 2023, ג'ני ליונג, חברת הירוקים מטעם מחוז הבוחרים של ניוטאון באספה המחוקקת של ניו סאות' ויילס, השיקה את ההאשמה כי " הלובי היהודי והלובי הציוני חודרים לכל היבט של קבוצות קהילתיות אתניות... הם מגיעים והם חלק מהקמפיין ומציעים תמיכה בדברים כמו הקמפיין נגד חוקי האפליה הגזעית של המאה ה-18, הם מציעים סולידריות, הם מגיעים לכל אירוע ופגישה קהילתית כדי להציע את הקשר הזה כי זרועותיהם מגיעות לאזורים שמנסים להשפיע על השלטון. אנחנו צריכים לקרוא לזה ולחשוף את זה". לאחר גינוי ההערות, ליונג התנצלה על דבריה. עיתונות יהודית אוסטרלית ומנהיגי קהילה תיארו את התקרית כחשיפת השימוש של ליאנג ב"קללה אנטישמית נתעבת" וביקרו את ניסיונה למזער את האירוע. דווח כי המונח המגנה קשור היסטורית לתעמולה נאצית. דבריו של ליונג גינו את דבריו על ידי ראש ממשלת אוסטרליה, אנתוני אלבניזי. חברי הקהילה היהודית מחו לאחר מכן מול משרדו של ליאנג, כאשר חלק מהמפגינים היו מחופשים לדיוונים מתנפחים.

בנובמבר 2023, בית ספר יהודי בסידני לא קיבל שירותים מעסק מקומי של מתנפחים לילדים. בתגובה לבקשת הזמנה בדוא"ל ממכללת מצדה בסנט אייבס, כתב בעל העסק כי "אין סיכוי שאני מקבל הזמנה ציונית, אני לא רוצה את כסף הדם שלכם. שחררו את פלסטין". לא הוגשה תלונה רשמית מצד בית הספר. התקרית גרמה לכריס מינס, ראש ממשלת ניו סאות' ויילס, לגנות את מעשיו של בעל העסק. לאחר חקירה, משטרת ניו סאות' ויילס לא נקטה פעולה נגד בעל העסק.

בפברואר 2024, יותר מ-600 יהודים אוסטרלים שעבדו באקדמיה ובתעשיות היצירתיות היו מטרה לתקרית דוקסינג המונית. קבוצה של פעילים אנטי-ציונים שיתפה תמליל שהודלף של קבוצת וואטסאפ פרטית של למעלה מ-600 איש בשם "יוצרים אקדמאים יהודים", ובה הדליפה את שמותיהם, תמונותיהם, מקצועותיהם וחשבונותיהם ברשתות החברתיות. המדליפים התייחסו לכך כ"צ'אט קבוצתי ציוני דלף" ותיארו את ההדלפה כמעשה של אקטיביזם פרו-פלסטיני, וטענו כי המידע דלף מקבוצת הוואטסאפ על ידי יהודים פרו-פלסטינים אנטי-ציונים. הפרטים שדלפו לא כללו כתובות מגורים, כתובות דוא"ל או מספרי טלפון. המדליפים התייחסו לרשימה כ-'Zio600'. דייוויד סלוקי, מנהל המרכז האוסטרלי לציוויליזציה יהודית ופרופסור חבר לחיים ותרבות יהודית עכשווית באוניברסיטת מונש, אמר כי המונח "זיו" הוא "שריקת כלבים אנטישמית שהפכה לפופולרית על ידי הגזענות הלבנה האמריקאית דייוויד דיוק". חלק מחברי הקבוצה דנו בעבר בקמפיינים המכוונים נגד דמויות פרו-פלסטיניות, כולל הסופרת קלמנטין פורד, שהייתה מעורבת בטקסט הדוקסינג; מנהיגי הקהילה היהודית באוסטרליה גינו את התקרית, כולל אלכס ריבצ'ין, המנכ"ל המשותף של הגוף העליון של יהודי אוסטרליה, המועצה המבצעת של יהדות אוסטרליה, מועצת הנציגים היהודית של ניו סאות' ויילס וחבר הפרלמנט ג'וש ברנס, שציין שחברי הקבוצה שדלפה התמודדו עם איומי מוות, כולל ילד בן חמש ומשפחה אחת נאלצה להסתתר. מספר יהודים אוסטרלים שפרטיהם נכללו בדליפה דיווחו על המחיר האישי והמקצועי שגבתה מהם ההדליפה, כולל סגירת עסקיהם וראו בהדליפה חלק מהפחדה אנטישמית גוברת שלא הייתה קיימת בעבר באוסטרליה. ממשלת אלבניה מתחה ביקורת חריפה על פרסום הרשימה, וזמן קצר לאחר מכן הכריזה על חוקים חדשים למאבק בדוקסינג, שחרור זדוני של מידע אישי. בספטמבר 2024, עצרה משטרת ויקטוריה אישה בקשר למקרה.

אנטישמיות באוניברסיטאות באוסטרליה הייתה מוקד משיכה לאחר טבח 7 באוקטובר. הדאגה העיקרית הייתה ההאשמות נגד אוניברסיטת סידני. ביוני 2024, האופוזיציה האוסטרלית קראה לחקירת הסנאט בנושא האנטישמיות בקמפוסים. בספטמבר 2024, ג'יליאן סגל, שליחת הממשלה המיוחדת למאבק באנטישמיות, הצהירה כי אנטישמיות באוניברסיטאות הפכה ל"מערכתית". ב-20 בספטמבר 2024, בחקירת הסנאט בנושא האנטישמיות בקמפוסים, הודה מארק סקוט, סגן נשיא אוניברסיטת סידני, כי האוניברסיטה נכשלה בסטודנטים היהודים שלה.

על פי דיווח של בית הספר התיכון יסודי התורה במלבורן, בספטמבר 2024 הותקף תלמיד בבית הספר בתקיפה לא מוצדקת, שבה אחד התוקפים לכאורה הכה את התלמיד בפניו ואחר, על פי הדיווחים, צילם את האירוע. אביו של הקורבן אמר שהקורבן ביקש סיוע מעוברי אורח אך התעלם ממנו. באוקטובר 2024, מאפייה פופולרית בבעלות יהודית בסידני הושחתה בגרפיטי אנטישמי.

אנטישמיות הופיעה במסגרות דתיות, כאשר דיווחים על רטוריקה אנטישמית נכללו בדרשות שנישאו מטיפים אסלאמיים בסידני.

גל התקריות האנטישמיות שלאחר 7 באוקטובר 2023 נמשך גם בשנת 2025. ב-10 וב-11 בינואר, שני בתי כנסת בסידני היו מטרה לתקיפה של ונדליסטים (ראה § שנות ה-2000–2020). ב-17 בינואר 2025, ארבעה כלי רכב וביתו של מנהיג קהילה יהודית לשעבר הושחתו בסידני. שניים מהרכבים הוצתו, כאשר אחד מהם סומן בסיסמה אנטישמית. ב-19 בינואר, משטרת ניו סאות' ויילס גילתה קרוואן מלא בחומרי נפץ, עם ראיות המצביעות על כך שבית כנסת בסידני היה המטרה המיועדת. חומרי הנפץ הספיקו כדי ליצור פיצוץ המסוגל להרוס עד 40 מטרים (130 רגל). הודעה על התקרית דלפה לציבור ב-29 בינואר. מאוחר יותר דווח כי חומרי הנפץ בקרוואן היו בני 40 שנה ולא היה במקום נפץ. מקורות אנונימיים אמרו כי הקרוואן הוקם על ידי פושעים שביקשו להשיג הפחתת עונשם בתמורה לדיווח למשטרה על חומרי הנפץ.

ב-21 בינואר 2025, מרכז טיפול בילדים במארוברה, סידני, הותקף בהצתה. המרכז, הממוקם בסמוך לבית כנסת ובית ספר יהודי, הוצת, מה שגרם נזק משמעותי לרכוש וסיסמאות אנטישמיות נכתבו על קיר המרכז. ההתקפה גונתה על ידי ראש הממשלה, ראש ממשלת ניו סאות' ויילס, ומועצת הנציגים היהודית של ניו סאות' ויילס. שוב הועלו קריאות לראש הממשלה אנתוני אלבנז לכנס את הקבינט הלאומי כדי לטפל בנושא האנטישמיות באוסטרליה, דבר שהתרחש מאוחר יותר באותו יום. בנוסף, משטרת ניו סאות' ויילס הוסיפה 20 חוקרים נוספים לכוח המשימה של המדינה למלחמה באנטישמיות, ובכך הכפילה את גודל הצוות. אלבניז והנציב הראשי של AFP הצהירו כי ה-AFP חוקרת האם מבצעי חלק מהאירועים היו "פושעים בתשלום" ששולמו עבור ביצוע הפשעים, ולא אנשים בעלי מוטיבציה אידאולוגית. בעקבות זאת, המשטרה הפדרלית פתחה בחקירה האם "גורמים או יחידים מחו"ל" משלמים לפושעים כדי לבצע מעשים אנטישמיים.

ב-12 בפברואר 2025, נשמעה גינוי נרחב לאחר שיוצר טיקטוק ישראלי פרסם סרטון של שני עובדי בריאות בניו סאות' ויילס בבית החולים בנקסטאון לידקומב, כשהם מתפארים בסירובם לטפל בחולים ישראלים ובכך שהם מודים שהרגו מטופלים ישראלים בעבר. שני עובדי הבריאות הושעו באופן מיידי עד לחקירה.

ב-14 בדצמבר 2025, בסידני שבאוסטרליה, ירו 2 מחבלים לעבר חוגגים במסיבת חנוכה שערך בית חב"ד בבונדיי ביץ' שבסידני, ורצחו 15, בהם קשיש בן 87, ילדה בת 10 ושליח חב"ד במקום. הקהילה היהודית באוסטרליה האשימה את ממשלת אנתוני אלבניזי בפיגוע, אחרי שהתריעו בפניה פעמים רבות על התגברות האנטישמיות ונענו בהתעלמות וחוסר מעש מצד הממשלה, שלא פעלה נגד האנטישמיות אלא אף חיזקה אותה. לדבריהם "הכתובת הייתה על הקיר" ולממשלת אלבניזי יש "דם על הידיים".

ב-25 בדצמבר מכונית עם שלט "חנוכה שמח" הוצתה בעיר מלבורן.

 התקפות על בתי כנסת 
ממוזער|הצתה בבית הכנסת טוומבה (1920)
באוסטרליה, התרחשו התקפות על בתי כנסת כבר משנת 1920 (והשפיעו על בית הכנסת בטאוומבה, קווינסלנד). התקפות על בתי כנסת התרחשו בתדירות גבוהה יותר משנות ה-90 ואילך.

 אירועים מוקדמים 
 פיגוע בבית הכנסת בטוומבה בשנת 1920 – בשנת 1920, דווח כי אירעה הצתה בבית הכנסת בית ישראל בטאוומבה, קווינסלנד. בית הכנסת שנפגע מההצתה הוקם במקור בשנת 1875. על פי הדיווחים, התוקפים נכנסו לשטח בית הכנסת, פרצו אחת הדלתות, ניפצו שעון והדליקו אש שבערה במשך שלושה ימים וגרמו נזק ניכר.
 הפיגוע בבית הכנסת קרלטון בשנת 1968 – בשנת 1968, בית הכנסת קרלטון הותקף על ידי ונדליסטים. ההתקפה כללה הרס רכוש, גניבה וחילול ספרי קודש וחפצי פולחן. על פי הדיווחים, הוונדלים ניפצו את כל חלונות בית הכנסת, קרעו את חוטי הטלפון, הרסו את המיקרופון של הדוכן, הפילו ספסלים ופיזרו סידורי תפילה וטליתות על הרצפה. התוקפים גנבו גם מטאטא שטיחים, מלטשת רצפות, וכן אביזרים מפליז וכסף. נשיא בית הכנסת הצהיר שזהו המקרה הגרוע ביותר של ונדליזם בבתי כנסת באוסטרליה, והעיתון "The Australian Jewish News" מתח ביקורת על כלי התקשורת האוסטרליים הכלליים על סיקור לא מספק של האירוע.

בין ההתקפות על בתי כנסת בתקופה זו נמנים הצתה בשנת 1991 של בית הכנסת עמנואל בחוף הצפוני בצפון סידני. באותה שנה הוצת בית הכנסת בנקסטאון במערב סידני, והדבר הביא להרס מוחלט של בניין בית הכנסת. הקהילה היהודית בבנקסטאון הייתה פעילה מאז העשורים הראשונים של המאה ה-20 והקימה לראשונה בית כנסת בשנת 1914. האתר שופץ ומשמש כמתקן טיפול בקשישים של הכנסייה המאוחדת. מספר בתי כנסת נוספים בסידני היו מטרה להצתות באותה שנה. בתי כנסת בערים אחרות סבלו גם הם מהתקפות בשנת 1991. לבנים נזרקו דרך חלון בבית הכנסת בניוקאסל, וראש חזיר מדמם הונח בבית הכנסת בבריסביין. בשנת 1993, ביום השנה לליל הבדולח, בית הכנסת בניוטאון, בית הכנסת השני הוותיק ביותר בסידני, הוצת. בשנת 1995, התרחשה הצתה בבית הכנסת "עדת ישראל" בגלן איירה (בדרום מזרח מלבורן). בשנת 2024, אותו בית כנסת הוצת בפצצת תבערה, וספג נזק משמעותי. אירועים נוספים כוללים פיגוע בשנת 1990 בו הושלכו פצצות תבערה על בית כנסת במלבורן. והתקפות על בתי כנסת ובתי ספר יהודיים התרחשו במהלך שנות ה-90 ונמשכו גם בשנות ה-2000.
+פיגועי בית הכנסת בסידני בשנת 1991 שנה מדינה אזור מקומי בית כנסת תאריך תקרית 1991 ניו סאות' ויילס צפון סידני מקדש עמנואל בחוף הצפוני 28 בינואר 1991 הצתה 1991 ניו סאות' ויילס מזרח סידני בית הכנסת הספרדי 26 בפברואר 1991 הצתה 1991 ניו סאות' ויילס מערב סידני בית הכנסת לזכר בנקסטאון 5 במרץ 1991 הצתה 1991 ניו סאות' ויילס צפון סידני בית הכנסת הצפוני של החוף 12 במרץ 1991 הצתה (מנעה) 1991 ניו סאות' ויילס דרום מזרח סידני בית הכנסת אילאווארה 28 במרץ 1991 הצתה
בין השנים 2000 ו-2023 (לפני 7 באוקטובר, ראו להלן), בתי כנסת ברחבי אוסטרליה היו מטרה למעשי ונדליזם או הצתה. התרחשו פיגועים בשנת 2000 (סידני, קנברה), 2001 (קנברה), 2002 (מלבורן, סידני), 2004 (פרת'), 2005 (מלבורן, ניוקאסל), 2006 (סידני) 2008 (מלבורן, סידני), 2010 (פרת'), 2011 (בריסביין), 2016 (סידני), 2018 (קנברה), 2019 (בריסביין), 2020 (לונסטון), 2022 (מלבורן, לונסטון), ו-2023 (מייטלנד).

אירועים אנטי-יהודיים נוספים הקשורים לבתי כנסת הגיעו לתשומת לב הציבור. במקרה אחד, בשנת 2017, הסבירות לפיגועים בבתי כנסת באוסטרליה הובילה מועצה בניו סאות' ויילס לחסום בניית בית כנסת חדש מסיבות ביטחוניות. במקרה אחד, חנוכייה ציבורית, תצוגה דתית גדולה שהוצבה בפומבי, שאורגנה על ידי בית כנסת במלבורן, הושחתה בדצמבר 2022.
לאחר ה-7 באוקטובר 2023, נמשכו פעולות אנטישמיות נגד בתי כנסת. בתקרית שהתרחשה ב-8 באוקטובר 2023, בניו סאות' ויילס, שני אנשים עברו ליד בית כנסת וצעקו "אללה אכבר", לפני שאמרו כי הם "יפוצצו את בית הכנסת". ב-11 באוקטובר 2023, במלבורן, קיבל בית כנסת איום על פצצה. ב-23 בנובמבר 2023, במערב אוסטרליה, אדם זרק שתי כוסות צבע אדום על בית כנסת. בדצמבר 2023, הועברו איומי פצצה שקרית למספר בתי כנסת ברחבי אוסטרליה. ב-25 בנובמבר 2024, מפגינים פרו-פלסטינים תקפו בית כנסת במלבורן, שם אורגן פאנל דיון על ידי המועצה האוסטרלית לענייני ישראל ויהדות (AIJAC). עימות בין מפגינים למפגינים נגדיים הוביל לכך שהמשטרה עצרה אדם חובש כאפייה. ב-26 בנובמבר 2024, בית כנסת של חב"ד בסנט קילדה, מלבורן, הושחת בכתובות גרפיטי פרו-פלסטיניות ואנטישמיות. ב-6 בדצמבר 2024, בית כנסת אורתודוקסי עדת ישראל במלבורן הוצת על ידי 2 מפגעים בחומר דליק שנשפך על כל רצפת בית הכנסת, ספרי קודש נהרסו ועד ראייה אחד נפצע. זמן קצר לאחר הפיגוע, ביקרה ראש ממשלת ויקטוריה, ג'סינטה אלן, באתר בית הכנסת כדי לגנות את האירוע ולהכריז על מימון שיסייע בכיסוי עלויות השיקום. לאחר הפיגוע, ראש הממשלה אנתוני אלבנז הצהיר כי הפיגוע היה פעולת טרור, ומאוחר יותר ביקר במקום שם התמודד גם עם מתנגדי תקיפה. בנוסף, בעקבות הפיגוע בבית הכנסת, המשטרה הפדרלית של אוסטרליה (AFP) פתחה במבצע מיוחד לחקירת אנטישמיות באוסטרליה.

ב-10 בינואר 2025, חודש לאחר הקמת כוח המשימה, הודיעה סוכנות הידיעות AFP כי 124 מקרים הועברו לכוח המשימה, כאשר 102 נבחרו לחקירה. התקיפות נגד בתי כנסת באוסטרליה נמשכו לאחר תקרית פצצת התבערה במלבורן, שבה בית כנסת בדרום מזרח סידני הושחת ב-10 בינואר 2025, ובית הכנסת ניוטאון במערב הפנימי של סידני הושחת ב-11 בינואר 2025. התקרית בניוטאון כללה גם ניסיון לשרוף את בית הכנסת. עד 23 בינואר 2025, משטרת ניו סאות' ויילס עצרה שני גברים בקשר לפרשת בית הכנסת בניוטאון.

 הודעה על מעורבות איראנית 
ב- 26 באוגוסט 2025 הודיע ראש ממשלת אוסטרליה, אנתוני אלבניזי, כי שירות הביון האוסטרלי (ASIO) קבע שאיראן הייתה מעורבת בתכנון ההתקפה על בית הכנסת עדת ישראל במלבורן. כתוצאה מכך, שגריר איראן באוסטרליה, אחמד סאדג'י, גורש מן המדינה, ואוסטרליה השעתה את פעילות שגרירותה בטהראן. בנוסף, אוסטרליה מתכננת להגדיר את משמרות המהפכה האסלאמית כארגון טרור.

 תגובה 
בינואר 1960, ראש הממשלה של אוסטרליה רוברט מנזיס גינה את גילויי האנטישמיות האחרונים במדינה: "אני חושב שעליי לומר כעת שאין שום מקום באוסטרליה לאנטישמיות..." בשנת 1995, ראש הממשלה פול קיטינג גינה אירוע בו הושחתו עשרות קברים יהודיים באדלייד. בנאום שנשא מלקולם טרנבול בשנת 2013 על תקיפה של משפחה יהודית בסידני, תיאר את חשיבות גינוי האנטישמיות באוסטרליה. בשנת 2023, בעקבות המתקפות שביצע חמאס ב-7 באוקטובר, ראש הממשלה אנתוני אלבניזי ורוב חברי הפרלמנט האוסטרלי העבירו הצעה בנוגע לנאומי שנאה המכוונים נגד יהודים ואחרים באוסטרליה בעקבות המתקפות. זמן קצר לאחר מכן, שישה מתוך שבעה ראשי ממשלת אוסטרליה לשעבר החיים (ג'ון הווארד, קווין ראד, ג'וליה גילארד, טוני אבוט, מלקולם טרנבול, סקוט מוריסון) חתמו על הצהרה נגד עליית האנטישמיות באוסטרליה בעקבות הפיגוע והאיום על הלכידות הלאומית, וקבעו כי "אין שנאה גזעית עיקשת ומרושעת יותר מאנטישמיות". הווארד, גילארד ואלבנז הופיעו מאוחר יותר בסרט תיעודי משנת 2024 "לעולם לא עוד: המאבק נגד אנטישמיות". בעקבות המשך התקריות האנטישמיות בסידני בנובמבר 2024, ספג ראש הממשלה אנתוני אלבנז ביקורת מצד ראש הממשלה ונשיא בית הכנסת הגדול של סידני, ומצד ראש הממשלה לשעבר ג'ון הווארד, על חוסר יעילות לכאורה במאבק באנטישמיות באוסטרליה. בינואר 2025, בעקבות טענתו של אנתוני אלבנז כי ממשלתו עשתה כל שביכולתה כדי להילחם בסוגיית האנטישמיות באוסטרליה, המועצה המבצעת של יהדות אוסטרליה, הגוף הארגוני היהודי האוסטרלי הבכיר, ביקרה את ראש הממשלה על כך שפרט את הישגיו במהלך משבר שבו פעולות המשטרה נכשלו באכיפת החוקים הקיימים. הגוף הבכיר קרא לראש הממשלה לכנס ישיבת קבינט ארצית כדי לטפל בנושא.

 מאמצי ארגון יהודי 
בשנת 1942 נוסדה המועצה היהודית למאבק בפשיזם ובאנטישמיות (JCCFAS), קבוצה שבסיסה במלבורן, במטרה להילחם באנטישמיות ובפשיזם. הקבוצה פעלה עד 1970. קבוצה יהודית נוספת שבסיסה במלבורן, המכונה שירותי מחקר, הוקמה בשנת 1960 ופעלה עד שנות ה-70. הקבוצה עסקה באיסוף מידע על פעילות אנטישמית באוסטרליה. חברי הקבוצה כללו חיילים וחיילות יהודים לשעבר. מאז, ארגונים יהודיים אוסטרליים אחרים הגיבו לאנטישמיות, כולל המועצה המבצעת של יהדות אוסטרליה (ECAJ) המפיקה דיווח שנתי על אירועים אנטישמיים באוסטרליה (החל משנת 1989), הוועדה נגד השמצה (ADC), שהוקמה במקור על ידי בני ברית, וקבוצת ביטחון הקהילה (CSG). ארגונים אחרים ניגשים לנושא באמצעות תוכניות חינוכיות כגון Courage to Care (C2C) המתמקדת בהתנהגות ישרה, ו־Moving Forward Together (MFT) המתמקדת בקידום הרמוניה באמצעות פעילויות רב-תרבותיות.

הקהילה היהודית בדרום-מזרח קווינסלנד מאמצת תגובות מגוונות לאנטישמיות, כולל יוזמות חינוכיות, דיאלוג בין-דתי ואמצעי ביטחון. פעולות אלו ממוסגרות כפעולות מגנות וגם פעולות ביצועיות, שמטרתן לבסס זהות יהודית במסגרת רב-תרבותית.

חוויות וגישות קהילתיות כלפי אנטישמיות דווחו במחקרי קהילה שהופקו בשיתוף פעולה עם המרכז האוסטרלי לציוויליזציה יהודית של אוניברסיטת מונש. ממצאים ממחקר משנת 2017 כוללים דיווח כי חוויה ישירה או אישית של עלבונות והטרדות אנטישמיות במהלך 12 החודשים האחרונים חווה או הייתה עדה לכמעט אחד מכל עשרה משיבים, עם שיעורים גבוהים יותר בקרב יהודים חסידים וחרדים.

בעקבות העלייה החדה באירועים אנטישמיים באוסטרליה לאחר 7 באוקטובר 2023, ארגונים קהילתיים יהודיים ניהלו קמפיין נגד ממשלת אוסטרליה כדי שתקים עמדה שתפקח על התגובה לאנטישמיות. בתגובה, ב-9 ביולי 2024, מינה ראש הממשלה אנתוני אלבנז את ג'יליאן סגל, נשיאת ה-ECAJ לשעבר, לשליחה המיוחדת בנושא אנטישמיות לממשלת אוסטרליה. התפתחות מקומית בעקבות ה-7 באוקטובר 2023 כללה את בית היהודי, ארגון ללא מטרות רווח שבסיסו בסידני, בשיתוף פעולה עם לייף-ליין, שירות תמיכה במשברים, כדי לתעד כיצד אירועים אנטישמיים, כולל התמיכה הציבורית בטבח שבעה באוקטובר, ואירועים אנטי-יהודיים אחרים, שוללים את חוויותיהם של חברי הקהילה היהודית, מה שמוביל לחרדה מוגברת ודורש תגובות ספציפיות לתרבות מצד עובדי תמיכה בבריאות הנפש. הבית היהודי יצר גם אתר אינטרנט ייעודי לתמיכה באנשי מקצוע עם לקוחות המתמודדים עם אנטישמיות. תגובת חב"ד סנט קילדה לתקיפה האנטישמית של ביתה ורכושה של משפחת שליח חב"ד בשנת 2024 הגדילה את מספר החנוכיות הציבוריות במלבורן. בין הדרכים המשפטיות להתמודדות עם אנטישמיות נכללות תביעה שהוגשה בשנת 2024 בבית משפט פדרלי באוסטרליה נגד מטיף אסלאמי בסידני, אשר דרשותיו לכאורה הסיתו לשנאה נגד יהודים.

 מאמצים אחרים 
בשנת 1989, בעקבות מספר אירועים גזעניים ואנטישמיים, הוקמה קבוצת קהילה, המכונה "התראה קהילתית נגד גזענות ואלימות" (CAARAV), בראשות הכומר דורותי מקמהון מכנסיית פיט סטריט המאוחדת. מטרות הקבוצה היו להפיץ חומרים שפורסמו כדי להתמודד עם פעילות גזענית ונאו-נאצית. הקבוצה זכתה לתמיכה מצד מנהיגים דתיים בקהילה היהודית.

בשנת 2024, אוסטרליה אסרה על הצגת סמלים נאציים. לפני חקיקה זו, חוקים דומים אושרו בניו סאות' ויילס (2022), ויקטוריה (2023), ACT (2023), דרום אוסטרליה (2023), קווינסלנד (2024). טסמניה (2024). ומערב אוסטרליה (2024). מקרים בולטים הקשורים ליישום מוקדם של חוקים אלה כוללים את מעצרו של בעל מסעדה בולטת בסידני.

בינואר 2025, ג'יליאן סגל, השליחה המיוחדת של אוסטרליה למאבק באנטישמיות, ביקרה את גזרי הדין המקלים על עבירות אנטישמיות כגורם המערער את המאמצים לטפל בפשעי שנאה נגד הקהילה היהודית באוסטרליה, וקראה לגזור ענישה חובה על אנשים התוקפים בתי כנסת. בעקבות עלייה במספר המתקפות על בתי כנסת ובתים יהודיים בחודשים הקודמים, קרא סגל לראש הממשלה אנתוני אלבנז ולראשי ממשלת המדינה לכנס ישיבת קבינט ארצית. היא טענה כי נדרשת פעולה דחופה כדי ליישם הנחיות ענישה מחמירות יותר ולהבטיח העמדה לדין עקבית יותר של פשעי שנאה אנטישמיים. בתגובה, דחה אנתוני אלבנז את שתי בקשותיו של סגל, וקבע כי יש להשאיר את גזר הדין לשופטים וכי לא יהיה עליו לכנס קבינט לאומי, שכן הוא דן בנושא עם ראשי ממשלת ויקטוריה וניו סאות' ויילס. עם זאת, בעקבות מתקפה על מרכז טיפול בילדים בסידני, חודשו הקריאות להקמת קבינט לאומי. ראש הממשלה כינס את הקבינט הלאומי כדי לדון בתיאום המאמצים למאבק באנטישמיות. תוצאה מרכזית של הפגישה הייתה ההכרזה על מאגר נתונים לאומי למעקב אחר פשיעה, אירועים והתנהגויות הקשורות לאנטישמיות.

 ביקורת על המונח והשימוש בו 
קבוצת הסנגוריה היהודית השמאלנית והאנטי-ציונות "המועצה היהודית של אוסטרליה" מתחה ביקורת על מה שהיא ראתה כשילוב של אנטישמיות עם ביקורת על ישראל. היא האשימה כמה תומכי ישראל ב"חימוש השואה", וכי בנוגע למחאות פרו-פלסטיניות בקמפוסים של אוניברסיטאות, האשמות באנטישמיות "משמשות לדיכוי ביטוי פוליטי לגיטימי ומחאות שלוות בקמפוסים". בנוסף, בהגשה לסנאט האוסטרלי בנוגע לאנטישמיות באוניברסיטאות אוסטרליות, הקבוצה ביקרה את החקיקה המוצעת כבעלת "פוטנציאל ליצור היררכיה של קטגוריות של גזענות, להחריף פילוג ולערער מאמצים שיתופיים, רב-תרבותיים ורב-דתיים להתמודדות עם גזענות".

 סרט 
 לעולם לא עוד: המאבק נגד אנטישמיות (2024) – סרט תיעודי מאת חבר הפרלמנט לשעבר ג'וש פרידנברג שיצא לאקרנים ב־Sky News Australia, בהשתתפות ראשי הממשלה ג'ון הווארד, ג'וליה גילארד ואנתוני אלבנז.

 לקריאה נוספת 
 קריס, ג'ניפר. "אנחנו לבד בזה ביחד': אנתרופולוגיה של פחד וגישות יהודיות לאנטישמיות". כתב העת ללימודי יהדות מודרניים (2022): 1–21; התמקדות באוסטרליה
 ג'ונס, ג'רמי. "התמודדות עם המציאות: אנטישמיות באוסטרליה כיום". כתב העת ללימודי פוליטיקה יהודית (2004): 89–103.
 לוי, ריצ'רד ס., עורך. אנטישמיות: אנציקלופדיה היסטורית של דעות קדומות ורדיפה (2 כרכים ABC-CLIO, 2005) כרך. 1, עמ' 45–48.
 ראטלנד, סוזן ד. "אנטישמיות באוסטרליה". ההיסטוריה של האנטישמיות של ראוטלדג' (ראוטלדג' 77–85).ISBN 9781138369443
 גרוס, זהבית, וסוזן ד. רוטלנד. "מאבק באנטישמיות במגרש המשחקים של בית הספר: מקרה בוחן אוסטרלי". דפוסי דעות קדומות 48, מס' 3 (2014): 309–330.
 גוטמן, רודני. "האם זה היה כך אי פעם?: אנטישמיות באוסטרליה 1860–1950?". מחקר מדעי הרוח 12, מס' 1 (2005): 55–65.

 הערות שוליים 

קטגוריה:פשע באוסטרליה
קטגוריה:אנטישמיות לפי מדינה
קטגוריה:יהדות אוסטרליה