הקיום קודם למהות

הקיום קודם למהות היא טענה אידאולוגית מרכזית בזרם האקזיסטנציאליזם, היא מחליפה את התפישה המסורתית הרואה את מהותו של האדם כנתונה מראש ושאינה ניתנת לשינוי. לפי הגישה הזאת, האדם קודם כל קיים ואזי יוצר לעצמו ערכים ובוחר משמעות לחייו, מפאת שאין לאדם מהות וערכים מוטבעים מראש.

תולדות הרעיון מיוחס לנאום שנשא הפילוסוף פרידריך וילהלם שלינג בדצמבר 1841, שבו נכח גם סרן קירקגור. רעיונות דומים עולים ביצירתו של קירקגור במאה ה־19, אך הניסוח המפורש של הטענה ניתן על ידי הפילוסוף ז'אן־פול סארטר במאה ה־20. הביטוי "הקיום קודם למהות" הופיע לראשונה בנוסחו הקלאסי בנאומו של סארטר משנת 1945, "האקזיסטנציאליזם הוא הומניזם". עם זאת, יסודות לרעיון ניתן למצוא כבר בספרו של מרטין היידגר, "הוויה וזמן".

 הגדרה 
הטענה ש"הקיום קודם למהות" מנוסחת על־ידי סארטר כשלילה של התפישה הסכולסטית המסורתית, שלפיה המהות קודמת לקיום. על פי גישה זו, לאדם יש טבע מהותי הקודם להתהוותו בפועל, כגון הטענה שהוא אנוכי מטבעו או יצור רציונלי מעצם מהותו. לעומת זאת, סארטר טוען כי אין טבע כזה הקודם לקיום, קרי האדם קיים תחילה, ורק לאחר מכן מעצב את מהותו בעצמו.

עבור סארטר, "הקיום קודם למהות" פירושו שהאדם אינו נולד לתוך מציאות שתוכננה מראש או למען מטרה מסוימת שעל פיה עליו לפעול, משום שהאדם הוא זה שבוחר את עיסוקיו. אף שאינו מכחיש את קיומם של תנאים מגבילים בקיום האנושי, סארטר יוצא נגד עמדות דטרמיניסטיות כגון זו של שפינוזה, אשר טען כי האדם מוכתב על ידי נסיבותיו החיצוניות, דבר השולל את קיומה של בחירה חופשית. לדעת סארטר, מצב של דיכוי אינו בלתי נסבל מצד עצמו, אלא רק כאשר הוא נתפס ככזה על ידי הסובייקט החווה אותו. באמירתו: "the world is a mirror of my freedom", מבקש סארטר לטעון שהעולם מציב בפני האדם תנאים המחייבים אותו לבחור, להגיב ולחרוג מעצמו. לפי סארטר, לאדם יכולת לעקוף את מגבלותיו באמצעות שאיפה או פעולה מכוונת לעתיד, מכנה סארטר בשם "טרנסצנדנטיות". במובן זה, האדם אינו יכול שלא לבחור, שכן על־פי משפטו הידוע: "האדם נידון להיות חופשי".

לטעון כי הקיום קודם למהות משמעו שאין לאדם מהות נתונה מראש, שניתן להחילה באופן אוניברסלי. תחת זאת, מהותו של האדם מוגדרת על־ידי הפרט עצמו, באמצעות האופן שבו הוא חי, בוחר, פועל ויוצר את חייו. כפי שמנסח זאת סארטר בנאומו "האקזיסטנציאליזם הוא הומניזם": "האדם ראשית כול קיים, פוגש את עצמו, מפציע בתוך העולם, ורק לאחר מכן הוא מוגדר".

 ביקורת 
הגדרתו של סארטר לאקזיסטנציאליזם התבססה במידה רבה על יצירתו המרכזית של מרטין היידגר, "הוויה וזמן" (1927). עם זאת, בהתכתבותו עם ז'אן בופרה  שפורסמה מאוחר יותר תחת הכותרת "איגרת על ההומניזם" , רמז היידגר כי סארטר לא הבין כראוי את כוונותיו, וכי פרשנותו נוטה לסובייקטיביזם יתר.

 ראו גם 
 חוסר תום לב (אקזיסטנציאליזם)

 קישורים חיצוניים 
 Existence Precedes Essence: What Sartre Really Meant באתר Philosophy Break, אוגוסט 2023 
 Jean-Paul Sartre: Existence Precedes Essence — Experience Life on Your Own Terms באתר מדיום, 7 בינואר 2023 

 הקיום קודם למהות על פי סארטר, באתר טקסטולוגיה
 האדם קודם למהותו – ההסבר הפשוט לאקזיסטנציאליזם, באתר בלוגתרפיה


 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אקזיסטנציאליזם
קטגוריה:ז'אן-פול סארטר
קטגוריה:פילוסופיה
קטגוריה:מודרניזם