פולימר תרמופלסטי

פולימר תרמופלסטי, או פלסטיק תרמו-ריכוך, הוא כל חומר פולימרי פלסטי שהופך גמיש או ניתן לעיצוב בטמפרטורה גבוהה מסוימת ומתמצק לאחר קירור.

לרוב התרמופלסטיים יש מסה מולקולרית גבוהה. שרשראות הפולימר מתחברות באמצעות כוחות בין-מולקולריים , אשר נחלשים במהירות עם עליית הטמפרטורה, ויוצרים נוזל צמיגי. במצב זה, ניתן לעצב מחדש תרמופלסטיים, המשמשים בדרך כלל לייצור חלקים באמצעות טכניקות עיבוד פולימרים שונות כגון הזרקה, דחיסה , גיהוץ  ושיחול. תרמופלסטיים שונים מפולימרים תרמוסטיים, אשר יוצרים קשרים כימיים בלתי הפיכים במהלך תהליך הריפוי. תרמוסטיים אינם נמסים בעת חימום, אך בדרך כלל מתפרקים ואינם מתחדשים לאחר קירור.

מעל לטמפרטורת המעבר הזכוכיתי ומתחת לנקודת ההתכה שלו, התכונות הפיזיקליות של תרמופלסט משתנות באופן דרסטי ללא מעבר פאזה נלווה. חלק מהתרמופלסטים אינם מתגבשים במלואם מתחת לטמפרטורת המעבר הזכוכיתי, ושומרים על חלק או על כל המאפיינים האמורפיים שלהם. פלסטיק אמורפי ואמורפי למחצה משמשים כאשר נדרשת בהירות אופטית  גבוהה, מכיוון שאור מתפזר חזק על ידי גבישים גדולים מאורך הגל שלהם. פלסטיק אמורפי ואמורפי למחצה פחות עמיד בפני התקפה כימית וסדקי מאמץ סביבתיים  מכיוון שאין להם מבנה גבישי.

ניתן להפחית את השבריריות על ידי הוספת פלסטיסייזרים , מה שמגביר את הניידות של מקטעי שרשרת אמורפיים כדי להוריד ביעילות את טמפרטורת המעבר הזכוכיתי. שינוי הפולימר באמצעות קופולימריזציה  או באמצעות הוספת שרשראות צד  לא מגיבות למונומרים לפני הפילמור ואף יכול גם להוריד אותה. לפני שיושמו טכניקות אלו, חלקי רכב מפלסטיק היו נסדקים לעיתים קרובות כאשר נחשפו לטמפרטורות קרות. אלו הן מולקולות שרשראות ליניאריות ארוכות או מסועפות מעט המסוגלות להתרכך שוב ושוב בחימום ולהתקשות בקירור.

ראו גם
 הזרקת פלסטיק

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:כימיה פולימרית