זלמן שטן

ר' זלמןלא ידוע מה היה שמו העברי. שָׂטָן (נכתב בטעות לעיתים שטייןכך שמו באוצר הגדולים אלופי יעקב שחיבר הרב נפתלי יעקב הכהן, מקור הטעות בכך שהיו מוסיפים גרשיים לשמות משפחה והם נדמו כשני יו"ד. בגרמנית לעיתים אייתו את שמו Shotten, כמו שמו של ר' שמואל שאטין, זו ג"כ טעות., שאטן, נפטר קצ"ו, 1436מבוא לספרי מהרי"ל, עמ' 207.) היה רב וראש ישיבה שפעל במיינץ ובאופנהיים, מהתלמידים הקרובים ביותר למהרי"ל. רבים מרבני יהדות גרמניה בדורו היו תלמידיו.

 ביוגרפיה 
שטן הוא אחד משמות המשפחה הקדומים ביותר ביהדות אשכנז, והוא מובא כדוגמה לשם משפחה שיש לדון אם לכתבו בגט, בסדר הגט של ר' יעקב מרגליותסדר הגט למהר"י מרגלית עמ' רעד.. מקור השם בתרגום לעברית של השם הגרמני Teufel שמשמעותו "שטן". בחלק מהתעודות ר' זלמן מכונה בלועזית "דופל" או דאופל"יובל, חכמים בדורם עמ' 115..

לא ידוע כיום על ראשית חייו של ר' זלמן או על בית אביו. במסמכי העיר מיינץ הוא מוזכר החל משנת ק"ע (1410). בשנת קע"ד (1414) הוא היה נשוי מוכתר בתואר "חבר" השמור לתלמידי חכמים ברמה יוצאת דופן. בשנת קע"ח (1418) הוא עדיין מכונה "חבר" ובשנת קפ"א (1421)לדעת ישראל יובל ייתכן שהוא עזב את העיר כבר בשנת 1418 אך ב"מבוא לספרי מהרי"ל" עמ' 207 הוכיחו כי יצא ממינץ אחרי קיץ 1421. הוא עזב את מיינץ. הוא היה אמיד ביחס לשאר היהודים והתפרנס כנראה מהלוואה בריבית. כמו כן הוא גבה שכרי לימוד מתלמידיו לכיסוי ההוצאות השוטפות של אחזקת הישיבה. ממיינץ הוא עבר לאופנהיים ואחרי פטירת המהרי"ל כנראה שהוכתר בתואר "מורנו"- התואר הגבוה ביותר שניתן לת"ח באשכנז בימים ההם וכך מכנה אותו תלמידו ר' זלמן משוטיגוורא.

במיינץ הוא החזיק ישיבה זעירה בה לימד את צעירי התלמידים המיועדים להיכנס לישיבת המהרי"ל ברמה המתאימה להם. בשו"ת מהרי"ל ישנו תיאור של השיעור הניתן לתלמידים בביתו: 

לדעת מרדכי ברויארמרדכי ברויאר, אוהלי תורה, ירושלים, תשס"ד עמ' 193. הכוונה היא שהוא העביר לתלמידיו שיעור על דרך שיטת הפלפול, אך אחרים העירומבוא לספרי מהרי"ל עמ' 76. שאין זה משמע מהכתוב אלא שהוא העיר את לב התלמידים לקושיות הפשוטות העולות מהסוגיה (כמו שיטת בעלי התוספות).

תיעודים מחייו יש לנו מתלמידו ר' זלמן משוטיגוורא, שר' זלמן שטן ערך את חופתו וקידושיו באופנהיים. ר' זלמן משוטיגוורא היה מקורב אליו וכנראה עבר לאופנהיים בעקבותיומבוא לספרי מהרי"ל, עמ' 379. יש לציין כי הוא עבר בשנת קצ"ה אך לא הספיק להסתופף באופנהיים בצל רבו זמן רב כי הוא נפטר שנה לאחר מכן בשנת קצ"ו. והוא כתב מספר אנקדוטות מחייו של ר' זלמן: למשל, הוא מספר כי בניגוד למנהג הנפוץ בגרמניה להתחיל את מנהגי האבילות של ספירת העומר בראש חודש אייר, המהרי"ל החמיר על תלמידיו להתחילם כבר מפסח. ר' זלמן, שלא הסכים עם חומרא זו נהג להתגלח בביתו בהנחה שמהרי"ל לא ישים לכך לבמנהגי מהרי"ל הלכות הימים שבין פסח לשבועות.. בנוסף מסופר כי ר' זלמן ניסה להתווכח עם המהרי"ל אודות מקורה של חומרא שהמהרי"ל הנהיג בהלכות מצות אך "לא נתברר הדין...מנהגי מהרי"ל הלכות אפיית המצות.". ר' זלמן היה אחד התלמידים הקרובים למהרי"ל ושימש אותו. למשל מסופר כי ר' זלמן יצא לקניות עם המהרי"ל ולמד כיצד המהרי"ל בוחר כלי כשר לפסח שצלילותו מעידה עליו שעדיין של השתמשו בו. כמו כן, ר' זלמן שימש כחזן ובהוראת מהרי"ל הוא התעטף בטלית מהודרת מצמר גפןחידושי ר' זליקמן מבינגא עמ' כה.. פעם הוא אף ביקש מהמהרי"ל שיגלה את הכוונות הקבליות לקטע מסוים בתפילת ראש השנה אך המהרי"ל לא רצה לגלות לומנהגי מהרי"ל הלכות ראש השנה.. כמו כן הוא השתתף בחתונת ר' שמעון ס"ל בן המהרי"ל שנערכה בשבת בפרנקפורט. המהרי"ל כינה אותו "בחור חשוב אחד מחבריי". היה קרוב משפחתו של ר' נתן אפשטייןשו"ת מהרי"ל סימן צו..

 תלמידיו 
 ר' נתן אפשטיין, רבה של פרנקפורט.
 ר' זלמן משוטיגוורא, מחבר הספר "מנהגי מהרי"ל".
 ר' מנחם מאן בכרך, רבה של וורמס.
 ר' ווייביש, רבה של קלן.
 ר' שמעון כ"ץ, רבה של פרנקפורט.

 לקריאה נוספת 
 ישראל יובל, חכמים בדורם, הוצאת מאגנס עמ' 115- 122.
 מבוא לספרי מהרי"ל, מכון ירושלים, עמ' 205- 207.
 הערות שוליים 

קטגוריה:ראשוני אשכנז
קטגוריה:מגנצא: רבנים
קטגוריה:חזנים גרמנים
קטגוריה:נפטרים ב-1436
קטגוריה:יהודי אשכנז במאה ה-15