ג'ו דון בייקר

ג'ו דון בייקר (באנגלית: Joe Don Baker; 12 בפברואר 1936 – 7 במאי 2025) היה שחקן אמריקאי שהתמחה בגילום דמויות "קשוחות" משני צידי החוק. הוא התפרסם כאשר גילם את השריף בופורד פוסר בסרט הפעולה "בראש מורם" (1973) משנת 1973 והפך לכוכב בז'אנר סרטי הפעולה של שנות ה-70.

במהלך הקריירה הופיע בסרטי פעולה, מערבונים ודרמות בתפקידים ראשיים ובמשניים. בין תפקידיו הבולטים: מתנקש בסרט הפשע "צ'ארלי ואריק" (1973), בלש קשוח בסרט "מיטשל" (1975), שחקן בייסבול אגדי בדרמת הספורט "הטוב מכולם" (1984), ראש משטרה בקומדיית הפשע "בלש ושמו פלטש" (1985), ובלש פרטי במותחן "פסגת הפחד" (1991) של מרטין סקורסזה.

בייקר השתתף בשלושה מסרטי ג'יימס בונד - הן כנבל והן כבעל ברית: הוא גילם את בראד ויטאקר בסרט "007 באזור המסוכן" (1987) לצד טימותי דלטון, ואת סוכן ה-CIA ג'ק ווייד בסרטים "גולדן איי" (1995) ו-"מחר לנצח" (1997) לצד פירס ברוסנן.

על גילומו של סוכן ה-CIA דאריוס ג'דבורג במיני-סדרת הדרמה הבריטית "Edge of Darkness" (1985) של ה-BBC, הוא היה מועמד לפרס BAFTA לשחקן הטוב ביותר בטלוויזיה. הוא גם היה מועמד לפרס סטלייט לשחקן המשנה הטוב ביותר על גילומו של מושל אלבמה ג'ים פולסום בסרט הטלוויזיה "ג'ורג' וואלאס" (1997).

 ראשית חייו 
ג'ו דון בייקר נולד בעיירה גרוזבק, טקסס, בנם של אדנה (לבית מקדונלד) ודויל צ'ארלי בייקר. אביו ניהל תחנת דלק מקומית והיה קפטן בכבאות המקומיות. אמו נפטרה כשהיה בן 12, ומאז גדל אצל דודתו אנה תומפסון.

בנעוריו הצטיין בספורט והיה קפטן קבוצת הפוטבול בתיכון גרוזבק. הוא זכה למלגת ספורט ולמד באוניברסיטת צפון טקסס (אז "North Texas State College"), שם סיים בשנת 1958 תואר ראשון במנהל עסקים. לאחר לימודיו שירת שנתיים בצבא ארצות הברית.

בשנות ה-60 עבר לניו יורק והתקבל ללימודי משחק ב"מכון לי סטרסברג" הנודע, בהדרכת לי סטרסברג. בתקופה זו שיחק על במות ברודוויי, בין היתר בהצגות "Marathon 33" (בשנים 1963–1964) ו-"Blues for Mister Charlie" (1964).

 הקריירה הקולנועית והטלוויזיונית 
 תחילת הקריירה והפריצה (שנות ה-60 וה-70) 
בייקר החל את דרכו בהופעות קטנות בטלוויזיה. הופעת הבכורה שלו הייתה ב-1965 בפרק מסדרת הפשע "Honey West". במהלך שנות ה-60 הופיע כשחקן אורח בסדרות מערבון ופשע פופולריות, בהן "בוננזה", "גאנסמוק", "Judd for the Defense" ו-"The Mod Squad".

בתעשיית הקולנוע קיבל את התפקיד הראשון שלו בשנת 1967 - תפקיד משני (ללא קרדיט) בדרמה "Cool Hand Luke" בכיכוב פול ניומן. בהמשך הופיע במערבונים "האקדחים של שבעת המופלאים" (1969) ו-"שודדי פרא" (1971) בתפקידי משנה, הופעות שסייעו לבסס אותו כשחקן פעולה עולה.

 "Walking Tall" "בראש מורם" (1973): פריצת הדרך 
פריצת הדרך הגדולה של בייקר הגיעה בשנת 1973, כאשר לוהק לגלם את השריף בופורד פוסר בסרט הפעולה "בראש מורם" בבימוי פיל קרלסון. הסרט, שהופק בתקציב נמוך של כחצי מיליון דולר, הפך להצלחה קופתית מסחררת עם הכנסות של מעל 23 מיליון דולר.

הצלחת הסרט נבעה מכך שנגע בעורק הנקמה של קהל שרצה לראות "מי שיכול לחסל את הרעים", כפי שהסביר עצמו בייקר בראיונות. ההצלחה הפכה את בייקר לכוכב פעולה בן-לילה. הוא המשיך לגלם את פוסר בסרט ההמשך, וסיפורו עובד מחדש לסרט ב-2004.

 סרטי פשע: "צ'ארלי ואריק" ו-"The Outfit" 
במקביל לפריצת הדרך שלו, בשנת 1973 שיחק בייקר בשני סרטי פשע שנחשבים כיום לקלאסיקות נאו-נואר: בסרט "צ'ארלי ואריק" של דון סיגל גילם רוצח שכיר בשם מולי, ובסרט "The Outfit" גילם את ג'ק "קודי" – שותפו של הדמות של רוברט דובאל במאבקם נגד המאפיה. התפקידים זכו להערכת המבקרים.

 שנות ה-70: ניסיונות ביסוס ושקיעה 
לאחר הפריצה, ניסה בייקר לשמר את תנופת הקריירה באמצע שנות ה-70 עם תפקידים ראשיים נוספים. הוא כיכב בסרט הפעולה "Golden Needles" (1974) לצד אליזבת אשלי, אך הסרט נכשל בקופות.

בשנת 1975 שיתף פעולה עם הבמאי פיל קרלסון בסרט המתח "Framed" וגילם בלש קשוח בשם ג'ון מיטשל בסרט הפעולה "Mitchell" בבימוי אנדרו מקלאגלן. שני הסרטים היו אלימים ובעלי אופי של סרטי ניצול.

הסרט "Mitchell" זכה לתשומת לב מחודשת שנים מאוחר יותר כאשר צוות התוכנית הטלוויזיה הסאטירית "Mystery Science Theater 3000" לעג לו בחריפות, והוא הפך לסרט פולחן.

בהמשך שנות ה-70 כיכב בייקר בשורת סרטי פעולה דלי-תקציב, בהם "מלכודת מהירות" (1977), "Checkered Flag or Crash" (1977) ו-"The Pack" (1977), אך סרטים אלה לא זכו להצלחה מסחרית ולא ביססו אותו ככוכב קבוע.

 מעבר לתפקידי אופי: שנות ה-80 
לאחר שקיעת מעמדו כגיבור פעולה ראשי, עבר בייקר להתמקד בתפקידי משנה ודמויות אופי בשנות ה-80. ביצע תפקיד קמע בסרט הבייסבול המצליח "הטבעי" (1984), בו גילם את "הוומר" – שחקן עבר מזדקן.

בשנת 1985 הופיע כנבל בקומדיית הפשע "פלטש" בכיכובו של צ'בי צ'ייס. באותה שנה הגיעה אחת מהופעותיו המוערכות ביותר: בייקר גילם את סוכן ה-CIA דאריוס ג'דבורג במיני-סדרת הדרמה הבריטית "קצה החושך" של ה-BBC, תפקיד שזיכה אותו במועמדות לפרס BAFTA לשחקן הטוב ביותר.

דמותו של ג'דבורג – סוכן CIA אקסצנטרי המסייע בחקירה – הפכה לאחת המזוהות איתו, עד כדי כך שהבמאי מרטין קמפבל ליהק אותו כעשור לאחר מכן לתפקיד סוכן CIA דומה בסרט ג'יימס בונד "גולדן איי".

 שנות ה-90: קאמבק ותפקידים בולטים 
בתחילת שנות ה-90 המשיך בייקר לקבל תפקידי משנה בולטים. הוא השתתף במותחן הפסיכולוגי "פסגת הפחד" (1991) של מרטין סקורסזה בתפקיד הבלש הפרטי קלאוד קרסק. משחקו זכה לשבחים ממבקרים.

בטלוויזיה גילם דמויות של אישים אמריקאים ידועים: הוא הופיע כסנאטור ג'וזף מקארתי בסרט הטלוויזיה "Citizen Cohn" (1992), וכמושל אלבמה ג'ים פולסום במיני-סדרה "ג'ורג' וואלאס" (1997) - תפקיד שזיכה אותו במועמדות לפרס סטלייט.

 חזרה לעולם ג'יימס בונד 
בשנת 1987 גילם בייקר את הנבל בראד ויטאקר בסרט ג'יימס בונד "החיים של אחרים" לצד טימותי דלטון. בשנת 1995 חזר בייקר לעולם ג'יימס בונד בתפקיד בעל גוון קומי: הוא גילם את סוכן ה-CIA ג'ק ווייד בסרט "גולדן איי" (1995) לצד פירס ברוסנן, ושב לגלם את ווייד בסרט ההמשך "מחר לא ימות לעולם" (1997). בכך היה לאחד השחקנים הבודדים שגילמו שתי דמויות שונות בסדרת בונד.

 שנות ה-2000: פרישה הדרגתית 
בהמשך שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000 השתתף בייקר במספר סרטים, כולל "קונגו" (1995), "הפלישה ממאדים " (1996) של טים ברטון, ו-"הדיוקס קורעים את האזרד" (2005).

התפקיד הקולנועי האחרון המשמעותי שלו היה בדרמה הדרומית "הסיפור של מאד" (2012) של ג'ף ניקולס, בו גילם אב נקמן בשם קינג - תפקיד קטן אך עוצמתי. לאחר סרט זה פרש בייקר ממשחק.

 חיים אישיים 
בייקר נישא בשנת 1969 למריה דולורס ריברו-טורס, והזוג התגרש בשנת 1980. לא נולדו לו ילדים. הוא היה אדם פרטי מחוץ לאור הזרקורים; בני משפחתו וחבריו תיארו אותו כאדם נדיב, אינטלקטואל וסקרן, חובב קריאה ואוהב טבע ובעלי חיים, במיוחד חתולים.

את שנותיו האחרונות בילה בייקר בדרום קליפורניה. הוא הלך לעולמו ב-7 במאי 2025 במתקן סיעודי בלוס אנג'לס שבקליפורניה, בגיל 89, לאחר מאבק בסרטן הריאות.

 סגנון המשחק 
כבעל גוף גבוה וחסון (189 ס"מ) ובעל מבטא טקסני בולט, נתפס בייקר כאבטיפוס של "הבחור הקשוח" בסרטים האמריקאיים. מבקרים ציינו שבמשחקו שילב עוצמה פיזית עם אינטליגנציה ורגישות – הוא נודע בנוכחותו המאיימת והסמכותית, ובה בעת שידר שנינות וחום אנושי בדמויות שגילם.

בייקר התמחה בגילום שוטרים, חיילים ואנשי חוק מדרום ארצות הברית, ולעיתים קרובות ניצל את המבטא הדרומי שלו כדי להוסיף אותנטיות לתפקיד. הוא הקפיד לבנות לכל דמות אפיונים ייחודיים באמצעות מחוות והתנהגויות קטנות.

בסצנות פעולה הפגין כישורים גופניים משכנעים בהיותו אתלט בעברו. בשלבים המאוחרים יותר של הקריירה התמחה בתפקידים בעלי אנרגיה והומור, ולעיתים הקרין הנאה מוחצנת מהדמויות שלו.

 תגובות וביקורות 
הקריירה של בייכר ידעה הצלחות לצד כישלונות. ההצלחה הגדולה ביותר הייתה "בראש מורם" (1973) - סרט שזכה להצלחה קופתית אדירה ולהערכת הקהל הרחב. מנגד, ניסיונותיו למנף את ההצלחה לסרטים נוספים ככוכב ראשי לא עלו יפה.

בשנות ה-80 וה-90 זכו הופעותיו המשניות לשבחים רבים יותר: מיני-הסדרה "קצה החושך" (1985) הרשימה את המבקרים, ובסרט "פסגת הפחד" (1991) ציינו מבקרים את יכולתו להחזיק את המסך מול שחקנים מוכרים כמו רוברט דה נירו.

מנגד, חווה בייכר גם ביקורת על חלק מעבודותיו: שניים מסרטיו - "Mitchell" ו-"Final Justice" - נחשבו לסרטי פעולה ירודים וזכו למתקפות הומוריסטיות במסגרת תוכנית הפולחן MST3K בשנות ה-90.

 תרומה והשפעה 
דמות השריף בופורד פוסר שגילם בייכר ב-"בראש מורם" (1973) הפכה לאייקונית בז'אנר הפעולה והשפיעה על סרטי הנקמה של שנות ה-70. הסרט הציג תמה של גיבור דרומי מחוספס הנלחם לבדו בעבריינים, שהשפיעה על יצירות רבות שבאו אחריו.

לאורך השנים שיתף בייכר פעולה עם במאים בולטים בהם דון סיגל, מרטין סקורסזה, מרטין קמפבל וג'ון גלן, ותרם מניסיונו לסרטי פשע, פעולה וריגול מגוונים.

דמות "האיש הדרומי הקשוח" שגילם בייכר תרמה לעיצוב סטריאוטיפ זה בקולנוע האמריקאי. הוא היה לאחד השחקנים הבודדים שגילמו שתי דמויות שונות בסדרת ג'יימס בונד, עובדה שהקנתה לו זיהוי מיוחד בקרב חובבי הסדרה.

 תרבות פופולרית 
דמותו של ג'ו דון בייכר זכתה לתשומת לב מחודשת בעקבות התוכנית הטלוויזיה הסאטירית "Mystery Science Theater 3000" (MST3K). שניים מסרטיו - "Mitchell" ו-"Final Justice" - שודרו בתוכנית בשנות ה-90 והפכו למושא פרודיה כסרטי פולחן "גרועים".

הפרודיות הקנו לבייכר פרסום מחודש ככוכב קאלט, ושמו הפך מוכר בקרב דור צעיר של צופי קולנוע. עם מותו של בייכר בשנת 2025, חברי צוות MST3K לשעבר פרסמו הספדים מכבדים, וציינו שהבדיחות נעשו מתוך כבוד לז'אנר.

מעבר ל-MST3K, דמותו של השריף פוסר מ-"בראש מורם" (1973) הונצחה בסדרת טלוויזיה (1981) ובסרט חידוש ב-2004, ושמו של בייכר נשאר מזוהה עם דמות זו כסמל השריף הקשוח בקולנוע האמריקאי.

 פרסים והוקרה 
 1986 – מועמדות לפרס BAFTA לשחקן הטוב ביותר בטלוויזיה על תפקידו במיני-סדרה "קצה החושך"
 1997 – מועמדות לפרס סטלייט לשחקן משנה במיני-סדרה/סרט טלוויזיה על תפקידו ב-"ג'ורג' וואלאס"
 1997 – מועמדות לפרס CableACE לשחקן משנה במיני-סדרה/סרט על תפקידו ב-"ג'ורג' וואלאס"
 2014 – פרס אינדיפנדנט ספיריט (פרס רוברט אלטמן) לצוות השחקנים של הסרט "הסיפור של מאד"

 פילמוגרפיה 
 סרטי קולנוע (נבחרים) 
 שנה  סרט  תפקיד  הערות 1967  Cool Hand Luke  -  ללא קרדיט 1969  האקדחים של שבעת המופלאים  -  1971  שודדי פרא  -  1972  Junior Bonner  -  1973  צ'ארלי ואריק  מולי  1973  The Outfit  ג'ק "קודי"  1973  בראש מורם  בופורד פוסר  תפקיד ראשי 1975  Mitchell  ג'ון מיטשל  1984  הטבעי  "הוומר"  1985  פלטש  ראלף לוקאסלי  1987  החיים של אחרים  בראד ויטאקר  סרט ג'יימס בונד 1991  פסגת הפחד  קלאוד קרסק  1995  גולדן איי  ג'ק ווייד  סרט ג'יימס בונד 1995  קונגו  -  1996  הפלישה ממאדים  -  1997  מחר לא ימות לעולם  ג'ק ווייד  סרט ג'יימס בונד 2005  הדיוקס קורעים את האזרד  -  2012  הסיפור של מאד  קינג 

 טלוויזיה (נבחרים) 
 שנים/שנה  תוכנית  תפקיד  הערות 1965–1969  סדרות שונות  שחקן אורח  כולל "Honey West", "בונאנזה", "גאנסמוק" 1979–1980  Eischied  ג'ו אייכד  סדרה קבועה 1985  קצה החושך  דאריוס ג'דבורג  מיני-סדרה, מועמדות לפרס BAFTA 1992  Citizen Cohn  ג'וזף מקארתי  סרט טלוויזיה1996המצור ברכס רובי (אנ')גארי ספנססרט טלוויזיה של CBS 1997  ג'ורג' וואלאס  ג'ים פולסום  מיני-סדרה, מועמדות לפרס סטלייט 1998  ארנק הזהב  -  מיני-סדרה

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת צפון טקסס
קטגוריה:ג'יימס בונד
קטגוריה:נפטרים מסרטן הריאה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1936
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2025