גליפולי (פוליה)

גליפולי (באיטלקית: Gallipoli; ביוונית עתיקה: Καλλίπολις, קליפוליס, שמשמעותו "עיר יפה") היא עיירה וקומונה בדרום איטליה, בנפת לצ'ה שבמחוז פוליה. בשנת 2014 מנתה אוכלוסייתה 31,862 נפשות, והיא אחת הערים שבהן מדברים בניב היווני גריקו .

 גאוגרפיה 
העיר שוכנת לחוף הים היוני, בחוף המערבי של חצי האי סלנטו. העיר גליפולי מחולקת לשני חלקים: העיר החדשה והעיר העתיקה. העיר החדשה כוללת את כל המבנים החדשים ביותר, ובכללם גורד שחקים. העיר העתיקה שוכנת על אי גירני, המחובר ליבשה באמצעות גשר שנבנה ב. העירייה גובלת בקומונות אלציו, גלטונה, מאטינו, סניקולה וטביאנו.

 היסטוריה 
לפי אגדה, העיר נוסדה בימי קדם בידי אידומנאוס  מכרתים. פליניוס הזקן מייחס את ייסודה לגאלים משבט הסנונים , אך סביר יותר שמדובר היה בהתיישבות של המספים. גליפולי הייתה עיר ביוון הגדולה ושלטה בשטח נרחב, הכולל את פורטו צ'זאראו  של ימינו. העיר הצטרפה לצד פירוס וטאראנטו למלחמת פירוס נגד הרפובליקה הרומית, ולאחר התבוסה הפכה לקולוניה רומית  (לימים קיבלה מעמד של מוניקיפיום).

בתחילת ימי הביניים נבזזה בפשיטות הוונדלים והגותים. לאחר שהביזנטים שיקמו אותה, חוותה גליפולי תקופה של פריחה כלכלית וחברתית הודות למיקומה הגאוגרפי. מאוחר יותר נמצאה בבעלות האפיפיורים, והייתה למרכז המאבק במסדרי הנזירים היוונים.

ב נכבשה גליפולי בידי הנורמנים, וב־1268 צר עליה שארל הראשון מאנז'ו, ורבים מתושביה נמלטו לאלציו הסמוכה. גליפולי אוכלסה מחדש סביב שנת 1300 תחת שלטון פאודלי של נסיכות טאראנטו שבחסות ממלכת נאפולי. ב־1484 ניסו הוונציאנים לכבוש אותה, אך ללא הצלחה. פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות, החל בבניית הנמל המקומי, שהפך ב לשוק שמן הזית הגדול ביותר בים התיכון.

אחרי איחוד איטליה (1861) גליפולי הייתה לבירת תת-נפה , יחידה מנהלית שבוטלה ברחבי איטליה במהלך ה.

העיר נודעת כמרכז להתכנסויות הקהילה הגאה, והיא מכונה לעיתים בשם "גֵייליפולי".

 ערים תאומות 
גליפולי תאומה עם:



 קישורים חיצוניים 



קטגוריה:פוליה: ערים