יהודה פוקס (קברניט)

יהודה (פוקסי הקטן) פוקס (נולד ב-27 בנובמבר 1936) הוא קברניט לשעבר ישראלי בחברת התעופה אל על, שזכה לעיטור המופת מטעם שר התחבורה על הנחתת מטוס נוסעים פגוע שהונח בו מטען חבלה, ובכך מנע אסון תעופתי גדול. מעשיו בטיסה זו, שהתרחשה באוגוסט 1972, הובילו לשינויים מהותיים בנוהלי הביטחון התעופתי, ובפרט לשאלת "פרופיילינג" המוכרת לנוסעים.

 עבר מקצועי 
יהודה פוקס, הידוע בכינויו "פוקסי הקטן", שירת כטייס קרב בחיל האוויר הישראלי. בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הצטרף לחברת אל על כטייס. יהודה פוקס ואחיו, יצחק פוקס, היו שני האחים הטייסים הראשונים בצה"ל. יצחק פוקס שירת אף הוא כקברניט באל על ונספה באסון ביילמר באמסטרדם בשנת 1992, בשל כשל טכני במטוס שהטיס.

 טיסה 444 
ב-16 באוגוסט 1972, שימש יהודה פוקס כטייס הראשי בטיסה 444 של אל על, שהמריאה מרומא (נמל התעופה פיומיצ'ינו) לתל אביב במטוס בואינג 707 (אות זיהוי 4X-TTA). על המטוס היו 140 נוסעים ושמונה אנשי צוות.

מאחורי ניסיון הפיגוע בטיסת אל על 444 עמדו פעילי טרור מהארגון הפלסטיני "החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית", בראשותו של אחמד ג'יבריל. את המטען תכנן מרוואן קרישאת, שכונה "מהנדס הפצצות" של הארגון, תוך שימוש במרעום ברומטרי – מתקן המתפוצץ בגובה מסוים באוויר.

המחבלים, אחמד זאיד מעיראק ועדנאן עלי חשאם מירדן, הסתירו את הפצצה בתוך פטיפון מתוצרת פיליפס. את הפטיפון העניקו כמתנה לשתי נערות אנגליות בנות 18 – רות ווטקין ואודרי וולטון – אותן פגשו ברומא. השתיים, ששהו בטיול תמים ולא היו מודעות לסכנה, הפקידו את הפטיפון הממולכד כמטען בבטן המטוס.

הפיצוץ התרחש דקות ספורות לאחר ההמראה, כאשר המטוס טיפס לגובה של כ־10,000 רגל (כשלושה קילומטרים). הדף הפיצוץ הורגש היטב בתא הנוסעים: תאי האחסון מעל המושבים נפתחו, מסכות החמצן נפלו, וחלל המטוס התמלא עשן וריח חריף של אבק שרפה.

בתא הטייס נשמע הפיצוץ באופן עמום בלבד, אך ריח השיפה החריג הבהיר לצוות כי אירע אירוע חמור. למרות התנאים הקשים – חוסר בתקשורת, נזק מבני, ופאניקה אפשרית – הצליח יהודה פוקס להנחית את המטוס בשלום ולמנוע אסון כבד.

 פעולותיו של הקברניט 
מהנדס הטיסה דיווח מיד על שרפה בתא המטען, הפעיל את מערכת כיבוי האש וכיבה את האש, ובכך מנע ממנה להתפשט.

פוקס נקט בפעולה קריטית נוספת: הוא החליט להגיע לנחיתה במהירות האפשרית כדי למנוע את התפשטות העשן, משום שהיקף הנזק לא היה ידוע. הוא הכריז על מצב חירום למגדל הפיקוח בפיומיצ'ינו, וקיבל אישור מהאיטלקים לסגור את המרחב האווירי ולפעול בחופשיות. הוא ביצע צלילה חדה כדי לאבד גובה במהירות, תמרון שתואר על ידי נוסעים כ"רכבת הרים".

שבע דקות בלבד לאחר הפיצוץ נגעו גלגלי המטוס במסלול הנחיתה ברומא. הנחיתה תוארה כלא דרמטית מבחינת חומרתה, אך מה שהתרחש לאחר מכן היה דרמטי יותר. פוקס יצא מתא הטייס עם מגאפון, וביקש מהנוסעים להזדרז ולהתפנות באופן מסודר באמצעות מגלשות החירום. הנוסעים התנהגו בצורה ממושמעת, והקברניט עצמו היה האחרון לעזוב את המטוס.

בדיעבד התברר כי הפצצה פערה חור ברצפת תא הנוסעים (תקרת תא המטען), אך מכל המטען המחוזק שבו הונחה הפצצה מנע פגיעה במעטפת החיצונית של המטוס, ובכך ככל הנראה הציל את המטוס ואת יושביו. אילו הפיצוץ היה מתרחש בגובה שיוט (35,000 רגל), הנזק היה גדול פי כמה וספק רב אם היו שורדים.

 הוקרה והשלכות 
ב-11 באפריל 1977, כחמש שנים לאחר האירוע, הוענק לקברניט יהודה פוקס עיטור המופת מטעם שר התחבורה גד יעקבי. בנימוקי העיטור נכתב כי הוא הנחית את המטוס הפגוע, פינה ואבטח את נוסעיו "מעל ומעבר לקבוע בתקן וללא סיוע מהרשויות במקום", וכי היה זה "מעשה של אומץ לב וראוי לשמש מופת".

האירוע הוביל לחידוד נוהלי הביטחון של אל על. בעקבותיו, נוספה לשאלון ה"פרופיילינג" הקבוע של אל על השאלה: "ארזתם לבד? מישהו נתן לכם משהו להעביר?". שאלה זו הפכה לחלק בלתי נפרד משיחות ה"תשאול" הביטחוניות, שמטרתן לזהות סיכונים.

המטוס שנפגע, בואינג 707 (4X-ATT), נשלח חזרה לישראל בטיסה איטית ונמוכה. לאחר שתוקן, הוא הוחזר לשירות בחברת אל על והמשיך לטוס עד שנת 1988. הקברניט יהודה פוקס התעקש שצוותו המקורי יטיס את המטוס החלופי שהגיע לאסוף את הנוסעים מרומא בחזרה לישראל.

 קישורים חיצוניים 
, 




 הערות שוליים 

קטגוריה:טייסי אל על
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:נפגעי פעולות איבה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936