עקידת יצחק (טיציאן)

עקידת יצחק (באיטלקית: Sacrificio di Isacco) הוא ציור שמן מאת הצייר הוונציאני טיציאן. היצירה נוצרה בסביבות השנים 1543–1544 עבור כנסיית סנטו ספיריטו, אך כיום מוצגת בבזיליקת סנטה מריה דלה סאלוטה.

 נושא הציור 
עֲקֵדַת יִצְחָק (עקדה משמעותה: קשירה) היא סיפור מקראי המופיע ב: אברהם עקד את יצחק בנו האהוב על מזבח ועצים במטרה לשוחטו ולשורפו כקורבן, על פי מצוותו של אלוהים, וברגע האחרון שלפני פעולת השחיטה, מלאך אלוהים ציווה אותו להימנע מלעקוד את בנו, ושיבח אותו כי הוא "ירא אלוהים". אברהם נשא את עיניו וראה איל אחוז בקרניו בסבך העצים, אותו הקריב על המזבח תחת בנו. מעשה זה נחשב במסורת היהודית ובמסורות נוספות כאות מופת למסירות נפש ואמונה באלוהים, ולניסיון הקשה ביותר מבין עשרה ניסיונות שנתנסה אברהם על ידי האל, ועמד בו.

 היסטוריה 
בסביבות ראשית שנות ה-1540, קיבל טיציאן שורת הזמנות מהאחים של כנסיית סנטו ספיריטו, אשר החזיקו כבר ביצירה מוקדמת שלו — מרקוס הקדוש על כס המלכות. אחת מהמזבחות שצייר באותה תקופה הציגה את ירידת רוח הקודש, אך נפגעה בהמשך ונזקקה לשחזור שבוצע על ידי טיציאן עצמו. ציור נוסף באותו נושא, המצוי כיום בכנסיית סנטה מריה דלה סאלוטה, משתייך לתקופה שונה בפעילותו האמנותית של האמן. כלל אוצרות האמנות של כנסיית סנטו ספיריטו הועברו במאה ה-17 לכנסיית סנטה מריה דלה סאלוטה, שם הם שמורים עד היום.

בתקרת הסקריסטיה של כנסיית סנטה מריה דלה סאלוטה, מעל המזבח, מוצגות שלוש יצירות מתקופה זו (סביבות 1543–1544): קין והבל, עקידת יצחק, ודוד וגוליית .

 פרשנות 
250px|ממוזער|ימין|דוד וגוליית, טיציאן
250px|ממוזער|שמאל|קין הורג את הבל, טיציאן
גאורג גרונאו כותב על שלוש התמונות הללו יחד:

 ניתן להבחין בקלות בקשר תמטי שבין שלוש הסצנות — קין והבל, עקידת יצחק ו-דוד וגוליית — המוצגות בתקרת הסקריסטיה של כנסיית סנטה מריה דלה סאלוטה. כל אחת מהן מתארת רגע דרמטי, טעון בתנועה סוערת וברגש עז, ובכולן משתתפים דמויות מעטות בלבד — שתיים או שלוש. הבחירה בנושאים אלה נובעת הן מנטייתו הרגשית של טיציאן והן מתובנתו האמנותית, אשר הנחתה אותו לצמצם את מספר הדמויות לשם פשטות קומפוזיציונית — אם כי ייתכן שגם מזמיניו היו שותפים לבחירה זו.

הרקע בשלוש היצירות דומה: אדמת טרשים בגוון חום, מצוקים סלעיים, ושמים קודרים המכוסים עננים כבדים. על רקע דרמטי זה בולטים בגוון חום-צהבהב הדמויות האנושיות הקולוסליות, המוארות באור דרמטי:
 באחת הסצנות נראה אדם נופל המנסה להגן על עצמו בידו האחת, בעוד קין עומד מעליו, רגלו לוחצת על גופו והוא מרים את נשקו להנחית מכה נוספת.
 ביצירה "עקידת יצחק", אברהם ניצב זקוף, בפעולה כפולה: ידו השמאלית מונחת על צווארו של יצחק הכורע על ערימת העצים, וידו הימנית אוחזת בסכין העקידה, בעוד הוא פונה לאחור בתגובה למלאך שעצר את ידו.
 בתמונה השלישית, גופו של גוליית מואר באור נוטה, בעוד דוד הצעיר עומד מעליו, מרים את זרועותיו בתודה לשמיים, וקרן שמש בוקעת מבעד לעננים הכבדים.

ביצירות אלו מתקרב טיציאן, בממד ההדר הרעיוני והצורני, אל גדולתו של מיכלאנג'לו. הדמויות מגולמות בגוף ובתנועה גיבוריים, תוצאה של שליטתו ברישום; אולם תוכנית הצבעים היא ייחודית לטיציאן. הגוון הכהה הדומיננטי מאחד את הצבעים המקומיים החזקים, והקומפוזיציה הצבעונית תורמת, לא פחות מהקו והרישום, לעוצמה ולחיוניות הכוללת.

במיוחד בולטת יצירת "עקידת יצחק", שבה נשפך אור משתנה על קצות העננים, ומשלב את מוקד הסצנה — גלימתו הכתומה העמוקה של אברהם — עם הגוונים האדמדמים-סגולים בצד הימני והכחול-אפרפר בפינה השמאלית, ליצירת אפקט חזותי מלא עוצמה ורוחניות.

 ביבליוגרפיה 

קישורים חיצוניים

קטגוריה:טיציאן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:אברהם בציורים
קטגוריה:יצחק בציורים
קטגוריה:עקדת יצחק בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ציורי התנ"ך