אטיין-אמיל בולייה

אטיין-אמיל בולייה (בצרפתית: Étienne-Émile Baulieu; 12 בדצמבר 1926 – 30 במאי 2025) היה ביוכימאי ואנדוקרינולוג יהודי-צרפתי, שנודע בעיקר בזכות מחקריו בתחום הורמוני הסטרואידים  ותפקידם ברבייה ובהזדקנות. הוא כונה "אבי גלולת ההפלה".

 ביוגרפיה 
 ילדות והשכלה 
בולייה נולד בשם אמיל בלום להורים יהודים בשטרסבורג, צרפת, ב־12 בדצמבר 1926. אביו, ליאון בלום, שהיה רופא וחלוץ בתחום חקר הסוכרת, נפטר כאשר בולייה היה בן ארבע. במהלך מלחמת העולם השנייה שינתה המשפחה את שמה, ובולייה עצמו שינה את שמו כאשר ברחה לאזור הסמוך לגרנובל, ושם השתתף בפעילות ההתנגדות הצרפתית.

לאחר המלחמה למד בבית הספר לרפואה של סורבון (Faculté de Médecine de Paris), והוסמך כרופא בשנת 1955. בהמשך המשיך בלימודיו תחת הנחיית מורו מקס פרנאן ז'ייל, בתחום הורמוני הסטרואידים, וקיבל תואר דוקטור בשנת 1963 לאחר לימודיו בליסֵה פסטר, בפקולטה לרפואה ובפקולטה למדעים בפריז.

 קריירה 
בשנת 1963 מונה אטיין-אמיל בולייה למנהל המכון הלאומי לבריאות ולמחקר רפואי של צרפת (INSERM), ובשנת 1970 מונה לפרופסור לביוכימיה בפקולטה לרפואה של בית החולים ביקטר, המסונפת לאוניברסיטת פריז-דרום. החל משנת 2004 היה חבר בוועדה הלאומית המייעצת לאתיקה (Comité Consultatif National d'Éthique) בנושאי מדע ובריאות. בנוסף היה קשור למוסד "המכון לאריכות ימים והזדקנות" (L’Institut de la longévité, des vieillesses et du vieillissement). בשנת 2008 ייסד את "מכון בולייה" במטרה לקדם מחקר בתחום אריכות חיים בריאה.

הוא כיהן כנשיא האקדמיה הצרפתית למדעים וכחבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.

 מחקר 
אטיין-אמיל בולייה גילה עניין מתמשך בדיהידרואפיאנדרוסטרון (DHEA). בשנת 1960 הראה כי DHEA הוא האנדרוגן העיקרי שמקורו בבלוטת יותרת הכליה, כי הוא מצוי ברובו בצורת סולפט הידרופילי (מסיס במים), ותיאר את המטבוליזם והתפקודים של ההורמון הזה. הוא חקר גם את ייצור האסטרוגנים על ידי השליה במהלך ההריון, מחקר שהוביל לגיבוש הרעיון של DHEA כ"פרוהורמון".

בהזמנת סימור ליברמן, שימש בולייה כחוקר אורח באוניברסיטת קולומביה בשנים 1961–1962. בתקופה זו פגש את גרגורי פינקוס, שנחשב לאבי "גלולת למניעת הריון". לאחר מכן פנה בולייה להעמקת המחקר בתחום מניעת הריון וויסות פוריות והריון.

בולייה היה חלוץ בחקר קולטנים תוך-תאיים להורמוני מין סטרואידיים, וזיהה רכיבים תוך-תאיים מרכזיים כגון חלבוני עקת חום (Heat Shock Proteins). הוא חקר גם את הקולטן לפרוגסטרון ואת הקולטן לאנדרוגן. בעוד שקולטנים סטרואידיים ממוקמים לרוב בתוך התא, זיהה בולייה קולטן ממברנלי להורמון סטרואידי בצפרדע Xenopus laevis.

 נוירוסטרואידים 
אטיין-אמיל בולייה גילה כי DHEA ופרגננולון מיוצרים במוח, והציג בשנת 1981 את המונח "נוירוסטרואידים. סטרואידים אלה פעילים במערכת העצבים, מסייעים בתיקון מיאלין, מגנים על מערכת העצבים ותורמים לשיפור הזיכרון. חומרים מסוג זה עשויים להתברר כשימושיים בשימור תפקוד המוח עם ההזדקנות. בולייה טען כי שימוש ב־DHEA בקרב קשישים עשוי להקל על ליקויים מסוימים הקשורים בגיל, ובהם אובדן זיכרון ומצב רוח דיכאוני. הוא ערך מחקרים קליניים שבחנו את הפוטנציאל של DHEA להועיל לאוכלוסייה המבוגרת.

 RU486 
בולייה היה מוכר ברחבי העולם בזכות עבודתו על RU486 (מיפפריסטון), ואף כונה "אבי גלולת ההפלה". בולייה, שזיהה את קולטן הפרוגסטרון, הציע לחברת רוסל־אוקלאף (Roussel-Uclaf) לבצע שינוי במולקולת הפרוגסטרון כדי ליצור נוגד־פרוגסטרון. ז'ורז' טוטש סינתז לאחר מכן תרכובת שקיבלה בתחילה את השם RU486 בשנת 1980. בולייה חקר את פעילותה של תרכובת זו כנוגד־סטרואיד פרוגסטרוני, שהוכחה כבעלת יכולת לגרום להפלה מוקדמת, והפכה ליעילה עוד יותר בשילוב עם מיסופרוסטול.

כתומך בגישה לא-ניתוחית להפסקת היריון, הפך בולייה לתומך גלוי בשימוש ב־RU486, גם כאשר החברה עצמה נסוגה מהמשך הפיתוח, והדבר הציב אותו במרכז הוויכוח הציבורי סביב נושא ההפלות.

בנוסף להשפעתה כנוגד־פרוגסטרון, ל־RU486 פוטנציאל רפואי גם בתחומים נוספים, כגון טיפול במצבים רפואיים מסוימים: סרטן השד, סרטן המוח, אנדומטריוזיס, סוכרת ולחץ דם גבוה. כמו כן, פעילותה כנוגדת־קורטיזון, שזוהתה על ידי בולייה, עשויה לסייע בטיפול בדיכאון או בתסמונת קושינג.

 אריכות ימים 
בולייה גילה עניין גובר במה שכינה "מהפכת האריכות", קרי – העלייה בתוחלת החיים והשלכותיה. במסגרת זו חקר את הפוטנציאל של תחליפי הורמונים, כגון DHEA, לשיפור איכות החיים בגיל המבוגר. "מכון בולייה" הוקם בשנת 2008 במטרה להתמודד עם בעיות הפוגעות בבריאותם של קשישים. אחד מתחומי המחקר המרכזיים בעשור השני של שנות ה־2020 הוא חיפוש דרכים להפחתת הקשיים בתפקוד עצמאי בגיל הזקנה.

 מותו 
בולייה נפטר בביתו שבפריז, ב־30 במאי 2025, בגיל 98.

 פרסים והוקרה 
 1967 – אות אבירות (Chevalier) של מסדר ההצטיינות הלאומי של צרפת (Ordre national du Mérite)
 1982 – חבר האקדמיה הצרפתית למדעים; שימש כנשיא האקדמיה בשנים 2003–2004
 1989 – פרס לסקר-דבייקי למחקר קליני רפואי
 1990 – חבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
 1990 – עיטור קצין גדול (Grand Officer) בלגיון הכבוד (Légion d'honneur)
 1990 – פרס "צלחת הזהב" של האקדמיה האמריקאית להישגים במדע
 2002 – חבר האקדמיה הלאומית לרפואה של צרפת וחבר באקדמיה האירופית למדעים ואמנויות
 2023 – עיטור הצלב הגדול של לגיון הכבוד

 לקריאה נוספת 
 Baulieu EE, Kelly PA. Hormones — From Molecules to Disease. Springer (1990) 
 Baulieu EE. Neurosteroids: A New Regulatory Function in the Nervous System. Humana Press (1999) 
 Baulieu EE. Abortion Pill. Simon & Schuster (1991) 
 Baulieu EE. Etienne-Émile Baulieu. Génération Pilule (Paris: 1990).(Autobiography in French)

 קישורים חיצוניים 





 Étienne-Émile Baulieu: fragments de vie et de recherche A portrait of Étienne-Émile Baulieu by BioTV (French)
 Obituary for Dr Etienne-Émile Baulieu (1926-2025)- A great French endocrinologist has left us

הערות שוליים

קטגוריה:קצינים גדולים בלגיון הכבוד
קטגוריה:סגל קולז' דה פראנס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פריז
קטגוריה:חברי הרזיסטאנס
קטגוריה:ביוכימאים צרפתים
קטגוריה:אנדוקרינולוגים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1926
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2025