פגיון הברזל המטאורי של תות ענח' אמון

פגיון הברזל המטאורי של תות ענח' אמון, הידוע גם כפגיון הברזל של תות ענח' אמון ופגיון המלך תות, הוא פגיון בעל להב ברזל מקברו של הפרעה המצרי הקדום תות ענח' אמון (שלט בסביבות 1334–1325 לפנה"ס). מכיוון שהרכב הלהב וההומוגניות שלו קשורים קשר הדוק להרכב מטאוריטים וההומוגניות שלהם, נקבע כי החומר ממנו עשוי הלהב מקורו בנחיתה מטאוריטית. הפגיון מוצג כיום במוזיאון המצרי בקהיר.

ניתוח הרכב
מאז שנות ה-60 של המאה ה-20, נחשבה תכולת הניקל הגבוהה שבלהב כמי שמעידה על מקור מטאוריטי. ביוני 2016 פורסם מחקר עדכני, שנגזר מניתוח ספקטרומטר פלואורסצנטי של קרני רנטגן, והראה כי הרכב הלהב עשוי בעיקר מברזל (Fe), 11% ניקל (Ni) ו-0.6% קובלט (Co). משמעות הדבר היא שהרכבו ממוקם בחציון קבוצה של 76 מטאוריטים מברזל שהתגלו בעבר.

תכולת הניקל בסגסוגות הברזל של רוב המטאוריטים נעה בין 5% ל-35%, בעוד שהיא מעולם לא עלתה על 4% בממצאי ברזל היסטוריים מעפרות יבשתיות שיוצרו לפני המאה ה-19.

בנוסף, יחס הניקל לקובלט של להב זה דומה לזה של הרכבי מטאוריטי ברזל.

בזמן החניטה של הפרעה תות ענח' אמון - בשנת 1323 לפנה"ס בערך (תקופת הברונזה), התכת וייצור ברזל היו נדירים. חפצי ברזל שימשו אך ורק למטרות אמנותיות, נוי, פולחן, מתן מתנות וטקסים, וכן לפיגמנטציה. לפיכך, ברזל בתקופה זו היה יקר ערך או בעל ערך רב יותר מזהב. חפצי ברזל ניתנו כמתנות מלכותיות בתקופה שקדמה לשלטונו של תות ענח' אמון (כלומר, בתקופת שלטונו של אמנחותפ השלישי).

מכשולי מחקר
קביעת הימצאותו של ברזל בתקופות העבר הרחוק - כגון כרייה, התכה ושימוש בתרבויות שונות - היא נושא למחקר ודיון אקדמי זה מכבר. מסוף התקופה הנאוליתית ועד תקופת הברונזה, תרבויות מזרח ים-תיכוניות עתיקות השתמשו בברזל רק לעיתים רחוקות. קיומם של חפצי ברזל מותכים בתקופה זו הוכח כלא-נפוץ או נדיר, וישנה דעה כי הם הופקו מעפרות שנמצאו במטאוריטים. עם זאת, שיטות עיבוד ברזל, שימוש בו, ופיזורו והפצתו בחברות פרהיסטוריות, הם נושאים שנויים במחלוקת בקהילה המדעית עקב פערים בידע ובנתונים. דיונים אלה כללו את המקור המטאוריטי המשוער כחומר שממנו עשוי להב פגיון הברזל.

בנוסף, תמיד היה קשה לקבל אישור לבחינת חפצים מצריים עתיקים, כולל בדיקות הורסות  של דגימות זעירות ובדיקות לא הורסות.

לשם כך נדרשה התקדמות בטכנולוגיות המשמשות לניתוח מעמיק יותר של חפצים, דבר שקרה בתחילת המאה ה-21. לפיכך, במהלך 20 השנים האחרונות, שיפור דרמטי בטכנולוגיית גלאי מצב מוצק אפשר יישומים אנליטיים חדשים". לכן, ספקטרומטרים פלואורסצנטיים של קרני רנטגן חדישים, שיטה לבדיקות לא הורסות, מציגים כיום בדרך כלל יכולות פירוק משופרות, וכתוצאה מכך פתרון מדויק יותר של ההרכב הכימי של ממצאים ממוקדים לנתונים המתארים את היסודות המרכיבים אותם. הספקטרומטרים הספציפיים המשמשים במחקר ידוע זה הם ניידים ונייחים.

רקע היסטורי
עד המאה ה-6 לפני הספירה לא קיימות עדויות ארכאולוגיות מצריות להתכת ברזל. הדוגמה המוקדמת ביותר הידועה לשימוש בברזל במצרים מתוארכת לסביבות שנת 3400 לפני הספירה. תקופה זו מתאימה לתקופה הפרהיסטורית לפני שמצרים הפכה למדינה אחת הנשלטת על ידי פרעה.

חרוזים מתכתיים
בשנת 1911, כ-70 קילומטרים דרומית לקהיר המודרנית, התגלו חרוזי מתכת ואבנים יקרות אחרות שנקשרו על מותניו וצווארו של אדם באתר קבורה מתקופת תרבות גרזה. זמן קצר לאחר גילוי החרוזים, העלה ניתוח מדעי כי הם עשירים בניקל. מכיוון שכל ברזל מטאוריטי עשיר בניקל, הגילוי עשוי היה להצביע על מקורו ממטאוריטים. עם זאת, בשנות ה-80 של המאה ה-20 התפתחו ספקות עזים לאחר העלאת הצעות חלופיות להסבר של ארכאו-מטלורגים , שהצביעו על מספר דוגמאות מוקדמות של עפרות ארציות של ברזל עשיר בניקל. כדי לקבוע את מקור המטאוריט, נדרש ניתוח מעמיק יותר.

בשנת 2013, הועבר חרוז בודד ממוזיאון מנצ'סטר  (בריטניה) למיקרוסקופ סורק אלקטרונים  כדי לחשוף את המיקרו-מבנה  והכימיה של החרוז. כמו כן, בוצעה סריקת CT (או סוג של צילום רנטגן) של החרוז. התוצאות הצביעו על כך שהמיקרו-מבנה וההרכב של החרוזים היו תואמים לאלו של מטאוריט ברזל שעובד ליריעה דקה קטנה וכופף לחרוז בצורת צינור. לפיכך, "לראשונה, באמצעות טכנולוגיה מודרנית, חוקרים רשמו הוכחה חותכת לכך שהשימוש המוקדם ביותר הידוע בברזל על ידי המצרים היה ממטאוריט".

תות ענח' אמון
תשעה-עשר חפצי ברזל התגלו בקברו של תות ענח' אמון, כולל סט להבים הנראים דומים מאוד לאלה ששימשו בטקס פתיחת הפה המצרי (טקס שנערך לטובת הנפטר כדי לאפשר חיים לאחר המוות). להבים אלה קשורים גם הם באופן מורכב לברזל ולכוכבים, ואף מתוארים במלאי המקדש כמורכבים מברזל וכינו אותם לעיתים קרובות כ"הכוכבים".

חפצי הברזל האחרים היו עטופים בתכריכי המומיה של תות ענח' אמון; אלה כוללים משענת ראש מיניאטורית בתוך מסכת המוות המוזהבת, קמע המחובר לצמיד זהב ולהב פגיון עם כף זהב. כולם יוצרו בשיטות גולמיות יחסית, למעט להב הפגיון, שברור שיוצר בצורה מקצועית.

ממצא זה מצביע על כך שהפגיון כנראה יובא למצרים, אולי כמתנה מלכותית מטריטוריה שכנה (המכתב EA22 במכתבי אל-עמארנה מתאר להב ברזל שניתן למצרים על ידי מלך מיתני), דבר המצביע על כך שבאותה תקופה הידע והכישורים של מצרים בייצור ברזל היו מוגבלים יחסית. רק בדיקות אנליטיות נוספות יכולות לאשר אם כל הממצאים הללו עשויים מברזל מטאוריטי, אך נראה כי הן מצביעות על כך שברזל היה חומר ששימש לציון מעמד גבוה בזמן מותו של תות ענח' אמון בסביבות שנת 1327 לפני הספירה.

ראו גם
 ברזל מטאורי

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:פגיונות
קטגוריה:מטאוריטים
קטגוריה:מצרים העתיקה