דולה של מוות

דולה של מוות או מיילדת מוות (באנגלית: Death midwife) היא אדם המסייע בתהליך הגסיסה, בדומה למעשיהן של מיילדת או דולה בתהליך הלידה. זהו לעיתים קרובות תפקיד קהילתי, שמטרתו לעזור למשפחות להתמודד עם המוות, תוך הכרה בו כחלק טבעי וחשוב בחיים. התפקיד יכול להשלים ולהרחיב מעבר להוספיס. מומחים אלה מבצעים מגוון רחב של שירותים, כולל יצירת תוכניות מוות – תכנונים לקראת המוות – ומתן תמיכה רוחנית, פסיכולוגית וחברתית לפני המוות ומיד אחריו. תפקידם יכול לכלול גם פעילויות לוגיסטיות נוספות, סיוע בטקסים, תכנון הלוויות וטקסי זיכרון והדרכת אבלים בנוגע לזכויותיהם וחובותיהם על פי התרבות שהם משתייכים אליה.

תפקידה של דולת מוות מודרנית כולל מחלוקת סביב תהליך הרגולציה של התפקיד, השימוש במונח "מיילדת" לעומת "דולה", והצעות חוק להסדרת ההליך ולמתן רישיונות לדולת מוות. לחלופין קיימים המונחים "דולה לסוף החיים", "מדריך סוף החיים", "מדריך לוויה ביתי" ו"חוגג" (celebrant). עם השנים עולה מספר ארגוני ההכשרה, המכשירים בתי חולים ודולות פרטיות.

 תפקידן ההיסטורי של מיילדות המוות 
מיילדוּת מוות היא תנועה חדשה יחסית, עם תוכניות הסמכה פרטיות בעקבות תוכניות פיילוט של טיפול קליני. אחת התנועות הראשונות החלה בניו יורק בשנת 2000, תוכנית התנדבות שהתמקדה בצימוד בין מה שנקרא "דולות" לחולים סופניים. התוכנית מומנה על ידי מרכז שירה רוסקיי (Shira Ruskay) של המועצה היהודית לשירותי משפחה וילדים והמרכז הרפואי של אוניברסיטת ניו יורק, והחלה בשידוך חמישה מתנדבים ומטופלים. התוכנית נקראה בהמשך "דולה לליווי ונחמה". המתנדבים עברו הכשרה בהיבטים קליניים ורוחניים, כולל מורכבות הטיפול הרפואי בסוף החיים, בעיות פיזיות ובהן בריחת שתן וחוסר התמצאות, ותקווה לנוכח המוות.

היישום הקליני העיקרי הבא של מתודולוגיית דולת המוות היה בשירות טיפול התמיכה והטיפול הפליאטיבי של בית הספר לרפואה של ביילור (Baylor College of Medicine) ביוסטון, טקסס, ובוועדת האתיקה הקלינית זמן קצר לאחר הקמת התוכנית בניו יורק. חברי מחלקה זו, כולל אחיות המעניקות טיפול פליאטיבי, כמרים ומטפלים (תרפיסטים), עבדו יחד כדי ליצור תוכנית, תוך התייעצות עם התוכנית של ניו יורק. לאחר מכן הוקמה תוכנית הכשרה בת 6 שבועות שעובדת יחד עם רפואה קלינית, במסגרתה דולות מופנות על ידי אחיות, עובדות סוציאליות ומטפלים, וכדי שיעניקו תמיכה הן חייבות להיות מוזמנות במפורש על ידי הרופא. לאחר הזמנתן, דולות שהוכשרו על ידי מתנדבים מותאמות על ידי כומר בית החולים לגוססים ספציפיים. תוכנית "דולה לליווי ונוחות" מספקת שירותי חוץ וכן שירותי אשפוז, ותוכנית ביילור מיועדת רק למטופלים מאושפזים.

 מחלוקת משפטית 
 שימוש במילה "מיילדת" או "דולה" 
בקנדה הייתה מחלוקת סביב הכינוי "דולה של מוות". המכללה למיילדות (דולות) של פרובינציית קולומביה הבריטית קראה לדולות מוות להפסיק להשתמש בתווית זו, במיוחד לרשת האינטגרטיבית הקנדית לחינוך וחלופות למוות (CINDEA). לואיז ארטס, המנהלת בפועל של מכללת המיילדות, טוענת שהמונח "מיילדת" שמור למשמעות המסורתית של המילה בנוגע ללידה. חוק מקצועות הבריאות מגן על השימוש בו. בתגובה, אתר האינטרנט CINDEA הוסיף לאחרונה את ההערה הבאה לאתר האינטרנט שלו: "תפקידן ושיטות העבודה של דולות לידה מוזכרים לעיתים קרובות באתר זה. דולות לידה אינן מיילדות קונבנציונליות (העוסקות בלידה) או אנשי מקצוע בתחום הבריאות, וגם אינן רשומות באף אחת ממכללות המיילדות בקנדה".

 אחריות 
תפקידה של דולות מוות הוא לחנך ולהעצים משפחות לממש את זכותן המולדת לטפל בגוססים שלהן. מיילדות או דולות "מספקות תמיכה רגשית, רוחנית ופיזית בתקופה אישית ומכרעת. הן מסייעות לאנשים למצוא משמעות, ליצור פרויקט מורשת ולתכנן כיצד יתפתחו הימים האחרונים. דולות גם מדריכות ותומכות באהובים בימים האחרונים לחייהם ומקלות על סבל האבל בשלביו המוקדמים".

מוות הוא מצב שאף אחד לא יכול להתכונן אליו באופן מלא. בנוסף, לאנשים רבים אין ניסיון רב עם מות אנשים הקרובים אליהם. בגלל זה, כשמגיע הזמן להתמודד עם המוות יש הרבה שאלות וחוסר ודאות. ניהול כאב הוא רק חלק אחד מטיפול בסוף החיים; חלק אחר, בעל חשיבות שווה או גדולה יותר בסוף חייהם, הוא ההיבטים הפסיכולוגיים, כולל ניהול מערכות יחסים קרובות. תמיכתה של דולה יכולה להקל על מתחים ומשימות שמכבידות על המשפחה, וזאת על מנת לספק טיפול לאדם הגוסס, וכן נותנת לאדם תמיכה פסיכולוגית ורגשית בתהליך.

כל תוכנית הסמכה קובעת אחריות ספציפית שונה לדולה של מוות, אך ישנן הקבלות מסוימות ביניהן. ניתן לחלק את השירותים הניתנים על ידי דולה למקרה מוות לשתי קטגוריות: מידע ותמיכה.

 מידע 
 מתן מידע למשפחה על מגוון רחב של אפשרויות בסוף החיים, כולל הלוויות ביתיות וקבורה טבעית.
 מתן מידע למשפחה על הנחיות מקדימות וטפסים אחרים, במיוחד אלו הדרושים להלוויות ביתיות.
 לספק למשפחות מקהילות מגוונות מבחינה תרבותית את אותו המידע, מה שעוזר למנוע פער בטיפול.

 תמיכה 
 בניית קשר עם החולה הסופני ותמיכה בצרכיו וברצונותיו.
 מתן תמיכה רוחנית ורגשית לאדם החולה סופני ולמשפחתו.
 סיוע למשפחה במילוי משאלותיו האחרונות של החולה הסופני.

 מוטיבציה 
רבים שהופכים לדולות של מוות הם "מתנדבים בעלי רצון עז ליצור מרחב בטוח". הם אנשים אכפתיים שרוצים לתמוך בחולים בשלבי סוף חייהם. סיבה נוספת לכך שאנשים נמשכים לתחום הזה היא ש"הם רוצים את הקשר, את המעורבות והם נמשכים למשימה – לוודא שאדם זה או אחר לא מתמודד עם [תהליך המוות] הזה לבד". אנשים שהופכים לדולה של מוות רוצים לעזור למשפחה ולמטופל לאורך כל התהליך, כצד שלישי נייטרלי. רוב תפקידי הדולות של מוות הם בעיקר התנדבותיים; פרטים על דרך מימון פעולתם אינם מבוססים בספרות המדעית.

 חינוך והסמכה 
גופים פרטיים רבים מציעים תוכניות הכשרה או הסמכה. הסמכה אינה זמינה בסביבות חינוך מסורתיות; היא מוצעת בדרך כלל בהכשרה קצרה בתשלום. עם זאת, מכיוון שאין ארגון מרכזי לדולה של מוות, ההכשרה משתנה בהתאם למיקום, מה שגורם לחוסר עקביות בהגדרת התפקיד ובביצועו. תוכנית הדולה בניו יורק, למשל, היא ארגון התנדבותי המתמקד בקשר בין הדולה לגוסס. מתנדבים מגישים בקשה להתקבל לתוכנית, ומתוך מאגר של כ-300 מבקשים, כ-12 מתנדבים מתקבלים בכל מחזור.

תוכניות הסמכה ציבוריות הקשורות לבתי חולים וקשורות יותר לטיפול קליני מוגבלות למספר מצומצם של תוכניות פיילוט. אלה כרוכות לעיתים קרובות בהכשרה של מספר שבועות בדומה לתוכניות הפרטיות, אולם הן קשורות לעיתים קרובות יותר לטיפול פליאטיבי וליצירת מצב נוח יותר לחולה הסופני על ידי אמצעים קליניים וייעוץ לבריאות הנפש, במקום להתמקד בהיבט התמיכה הרוחני והרגשי. תוכניות אלה כוללות את התוכנית "דולה לליווי ונוחות" של שירות התמיכה והטיפול הפליאטיבי של המרכז הרפואי של אוניברסיטת ביילור, כמו גם את תוכנית הדולה המתנדבת הלא-דתית של מחלקת השירותים החברתיים של המרכז הרפואי של אוניברסיטת ניו יורק.

מספר מוסדות ציבוריים ומוסמכים בקנדה מציעים הכשרה לדולות של מוות, אם כי ההכשרה היא בשלבי תכנון מוקדמים. לדוגמה, מכללת דאגלס, מכללה קהילתית ציבורית, מציעה קורס בשם "מבוא לדולה בסוף החיים" (BREV 1100). כמו כן, בדצמבר 2023, אוניברסיטת ונקובר איילנד, אוניברסיטה ציבורית, סיימה את מחזור הסטודנטים הראשון של קורס שכותרתו "מבוא לדולה בסוף החיים" (HHED 100).

 אטימולוגיה 
מקור המונח דולה הוא ביוונית עתיקה, ומשמעותו "שפחה" או "משרתת". המונח קיים ביוונית מיקנית, וכנראה נלקח מקארית, לידית, או - סביר יותר - קדם-יוונית. המונח "דולה" חזר לשימוש בשנות ה-60, להגדרת אדם שסייע בתהליך הלידה - לרוב אישה, שלא רק עזרה במהלך הלידה אלא גם סיפקה תמיכה לנשים לפני הלידה ואחריה. לאחר מכן נטבע המונח "דולה של מוות", המתייחס לאדם מיומן המספק סיוע ומשאבים לאדם גוסס ולמשפחתו.

המונחים דולה (doula) לאישה ודולוס (doulus) לגבר, עדיין נמצאים בשימוש בשפה היוונית. המילה "דולה" נוכסה לשימוש על ידי דנה רפאל בשנות ה-70. משמעותו שונתה. פירוש ההגדרה המקורית הוא "נולד כעבד". עבדים אלה היו עבדי בית שדאגו לצרכים האינטימיים של בעל הבית. כיום מתקיימת בארצות הברית תנועה להפסקת השימוש במילה זו עקב הקשר שלה לעבדות.

 תחומי עיסוק קרובים 
 הוספיס 
תפקידה של דולה של מוות עולה בקנה אחד עם הגישה ההוליסטית הננקטת בטיפול הוספיס. כתוצאה מכך, בחלק מבתי החולים ומרכזי ההוספיס המטפלים בחולים בסוף החיים, יועצים הצוותים עוברים הכשרה של דולות של מוות באמצעות הארגון הבינלאומי לדולה בסוף החיים (INELDA), בין השאר, המספק מפגשי הכשרה בארבע מדינות. תוכנית הכשרת הדולות של מוות מכשירה קבוצות הוספיס, אחיות ורופאים לטיפול פליאטיבי, אנשי מקצוע בתחום בריאות הנפש, אנשי דת ואנשים פרטיים. אנשי מקצוע מיומנים אלה, או אותם אנשים פרטיים שעברו הכשרה, מסייעים במתן נחמה ותמיכה לחולים גוססים ולמשפחותיהם. עבודתם מבטיחה שמטופלים יוכלו לחוות חוויית סוף חיים שלווה ומכובדת.

 תנועת טיפול אלטרנטיבי במוות 
תופעת מיילדת המוות קשורה למסדר המוות הטוב. הדבר נקשר גם לעניין גובר בשיטות חלופיות לטיפול בשרידים, כולל קבורה טבעית, קבורה עם שימור וקבורה ביתית. דולות של מוות עוברות הכשרה והן בעלות הידע הדרוש כדי לספק למשפחה אפשרויות טיפול חלופיות לאחר המוות. מטרתן של דולות רבות היא לספק מידע על חלופות לשרפה או לקבורה קונבנציונלית, כגון קבורה טבעית או ירוקה, ו"שריפה ללא להבה" או הידרוליזה אלקלית, שהיא חוקית ב-14 מדינות בארצות הברית. שיטות נוספות בנות קיימא לסביבה לסילוק סופי נמצאות בפיתוח, כולל קומפוסטציה אנושית, המכונה גם "טרנספורמציה של קרקע", "קומפוזיציה מחדש". או "טרמציה", מ-"Terra", כלומר "אדמה" בלטינית. חלופות אלו עוזרות למשפחות לבחור אפשרויות התואמות את ערכיהן. אנשים רבים מעריכים את הבחירות האלה בתור בחירות טבעיות וידידותיות יותר לסביבה.

 לקריאה נוספת 
 Kathryn Mannix, With the End in Mind
 מסעות אל המוות הטוב / ציקי בן שחר [עריכה - חנה ארמן], הוצאת חממה ספרותית, תל אביב, 2012

 הערות שוליים 

קטגוריה:מקצוע הרפואה
קטגוריה:מוות: היבטים משפטיים ואתיים
קטגוריה:מוות: היבטים דתיים ופסיכולוגיים