בקאא

בקאא (בערבית: بقاء, שורש: ب-ق-ي, משמעות: הישארות; בטורקית: Bekâ) הוא מושג בסופיות שמשמעותו הישארות המאמין בעולם, לאחר שלב הפנאא, דהיינו העלמה וביטול של האני, ההִבָּטלוּת בפני אללה.

בקאא הוא הישארות עם אללה לנצח. אללה שולח את המאמין בחזרה לעולם והוא משרת אותו בכך שהוא מתקן ומשלים את אלו שטרם הגיעו לשלב זה.

 מאפייני הבקאא 
 כניעה מוחלטת לאללה: המאמין מכיר בכך שכל דבר בחיים, כולל קיומו שלו, הוא השתקפות של כוחו האלוהי של אללה וכל פעולותיו של המאמין הם בשירות אללה, ללא כל רצון או שאיפה אישית.
 מודעות רוחנית: המאמין חווה מוּדעות רוחנית מתמשכת ונוכחות אלוהית המובילה לתחושת שלווה, שביעות רצון ואמון עמוק בתוכניתו של אללה.
 לחיות בעולם אך לא ממנו: המאמין נמצא פיזית בעולם, אך מחשבתו מנותקת מהעולם החומרי. גם אם הוא עסוק בחיי היומיום, המיקוד הפנימי שלו נשאר על אללה, וודעתו אינה מוסחת אל תשוקות העולם.
 ענווה וחוסר אנוכיות: לאחר שלב הפנאא ו"מחיקת האני"המאמין אינו מייחס שום דבר לעצמו, אלא לרצונו של אללה.
 הדרכת אחרים: בשלב הבאקא, המאמין הופך למדריך רוחני לאחרים. גם אם אינו מדריך בפועל, הליכותיו, חוכמתו והקשר שלו עם אללה משמשים מופת לאחרים בדרך להארה רוחנית.

 ראו גם 
 סופיות
 פנאא

 הערות שוליים 

קטגוריה:סופיות
קטגוריה:מיסטיקה