החרם על בשר כשר בשנת 1902

בשנת 1902, נשים יהודיות בניו יורק יזמו חרם צרכנים על קצבים כשרים בתגובה לעלייה מתואמת במחיר הבשר הכשר מ-12 ל-18 סנט לפאונד. עלייה זו הייתה משמעותית עד כדי כך שמשפחות יהודיות רבות לא יכלו להרשות לעצמן לרכוש בשר. המחאות, בהובלת נשים יהודיות מהגרים בעיקר מהאיסט סייד של מנהטן, היו שנויות במחלוקת בשל הטקטיקות האלימות שלהן, אך היו מוצלחות במידה רבה והובילו להורדת מחיר הבשר ל-14 סנט לפאונד.

 רקע 
חרם הבשר הכשר של 1902 התפתח עם סיום העידן המוזהב. העידן המוזהב (1870–1900) בארצות הברית התאפיין בברונים שודדים רבי עוצמה אשר מונופוליזו מגוון תעשיות, כולל הרכבות, הנפט, הפלדה והבשר. מונופולים וטרסטים אלו הצליחו להעלות מחירים באופן דרמטי בתעשיותיהם, ומנעו מהצרכנים למצוא סחורות במחירים נמוכים יותר. למרות שהקונגרס האמריקאי העביר מספר חוקים נגד מונופולים בשנות ה-90 של המאה ה-19, כגון חוק שרמן נגד מונופולים, חוקים אלו לא נאכפו בדרך כלל והממשלה לעיתים קרובות תמכה בברונים השודדים החזקים. מצב זה נמשך עד לבחירתו של הנשיא תאודור רוזוולט, אשר הוביל מלחמה נגד טרסטים ומונופולים, וזכה לכינוי "מפצח הטרסטים".

בתחילת המאה ה-20, תעשיית הבשר עדיין הייתה בשליטת ברונים שודדים אשר בשנת 1902 החליטו להעלות את המחירים. בתחילה, קצבים יהודים בניו יורק ניסו להחרים את טרסט הבשר על ידי סירוב למכור בשר, אך הטרסט היה חזק מדי והחרם שלהם קרס. לפיכך, נאלצו נשות הקהילה היהודית באיסט סייד של מנהטן לקחת את העניינים לידיים, ויזמו חרם רחב ושכנעו רבים לא לקנות בשר.

מחאות אלו התרחשו בתקופה שבה נשים החלו להפעיל השפעה פוליטית. בנוסף לעליית תנועות זכות הבחירה לנשים, בסוף המאה ה-19 חלה עלייה משמעותית במספר הנשים מהמעמד הבינוני שהתנדבו במועדונים, אגודות מקצועיות וצדקות מקומיות. מגמה זו העניקה כוח רב יותר לתנועות זכות הבחירה לנשים וסיפקה מודל לנשים להפעיל את השפעתן בתחומים אחרים, כגון חרם הבשר הכשר.

 בשר כשר 
באופן כללי, בשר כשר נוטה להיות יקר יותר מבשר לא כשר בשל ההגבלות והדרישות השונות הכרוכות בכך. שמירה על חוקי הכשרות המחמירים היא חלק משמעותי מחיי היהדות אורתודוקסית. חוקי הכשרות מופיעים לאורך התורה, המשנה, התלמוד ומקורות הלכתיים שונים. הקריטריונים העיקריים לכך שיונק יהיה כשר הם שהחיה צריכה להיות מפרסת פרסה ושוסעת שסע ולהעלות גרה. בנוסף, קצב מוסמך הידוע כשוחט חייב לשחוט את החיה בהתאם להלכה בתהליך הנקרא שחיטה. לאחר השחיטה, יש לבדוק את החיה לאיתור פצעים מסכני חיים אשר עלולים להפוך את החיה ללא כשרה גם לאחר שנשחטה כראוי. לבסוף, יש להסיר חלקים רבים מהחיה כגון שומנים מסוימים וכל הדם. הבשר אז מומלח כדי להסיר כל דם שנותר. תהליך ממושך זה והשלבים הרבים הכרוכים בו הם מה שהופכים את הבשר הכשר ליקר יותר מבשר לא כשר. בשנת 1902, נרשם כי הבשר הכשר היה יקר ב-5–6 סנט לפאונד יותר מבשר לא כשר, עוד לפני העלאת המחיר.

בשנת 1902, למרות שיהודים אמריקאים רבים החלו להיטמע ולוותר על רבות מהפרקטיקות הדתיות שלהם, רבים עדיין שמרו על כשרות. בשל כך, העלייה במחיר הבשר הכשר השפיעה באופן נרחב יחסית.

 החרם 
ב-11 במאי 1902, כ-400 קצבים כשרים באיסט סייד של ניו יורק ארגנו חרם על טרסט הבשר כדי ללחוץ עליהם להוריד את מחיר הבשר. עם זאת, הטרסטים היו חזקים מדי והקצבים סיימו את החרם שלהם. בתגובה לניסיונות אלו שלא צלחו, נשות הקהילה היהודית באיסט סייד של מנהטן, בהובלת פני לוי ושרה אדלסון, קיימו מחאה המונית. ב-15 במאי, 20,000 מפגינים, רובם נשים, יצאו לרחובות לתקוף את חנויות הקצבים. הן ניפצו חלונות ראווה, שפכו בנזין על הבשר, הציתו אותו וזרקו חתיכות בשר על שוטרים. בסוף היום, נעצרו 85 אנשים, 75% מהם נשים.

לאחר 15 במאי, התרחבו המחאות לבתי הכנסת המקומיים. במהלך תפילות השבת ב-17 במאי, יומיים לאחר מהומות הרחוב, קבוצת נשים הסתערה על הבימה בבית הכנסת כדי למשוך תשומת לב למאבקן. אישה אחת עלתה על הבימה, הפריעה לקריאת התורה והרצתה לקהילה על חשיבות ההצטרפות לחרם. לאחר מכן דרשה מהגברים בקהילה לחייב את נשותיהם להצטרף למפגינות. אסטרטגיית קידום החרם בתוך בתי הכנסת זכתה לתשומת לב רבה והוכיחה את עצמה כאמצעי יעיל לגיוס תמיכה בתוך הקהילה היהודית.

בשבועות שלאחר המהומות, המשיכו נשות האיסט סייד היהודיות להמציא דרכים יצירתיות למחות. הן סיירו ברחובות האיסט סייד כדי למנוע מנשים אחרות לקנות בשר. במהלך שנוי במחלוקת אך יעיל, הלכו המפגינות מדלת לדלת ובדקו את הסירים והמחבתות של כולם כדי לוודא שאף אחד לא קונה בשר בסתר. כל מי שנתפס עם בשר זכה ללעג ותויג כ"שובר שביתה". טקטיקות אלו הוכיחו את עצמן כיעילות מאוד. כמעט כל רכישות הבשר הכשר פסקו. בעוד הסיורים נמשכו, עבדו חברי החרם האחרים מסביב לשעון להפיץ עלונים ומודעות כדי לחזק את התמיכה. אחת מהמודעות קראה: "אל תאכלו בשר בעוד הטרסט לוקח בשר מעצמות נשותיכם וילדיכם." נשים שומרות הלכה אף הרחיקו לכת ופרצו לחנויות קצבים כדי להיפטר מהבשר. הנשים שהשתתפו במחאות גם החלו בקמפיין גיוס כספים לשחרור המפגינות הכלואות בערבות.

בשל הטקטיקות המוצלחות של החרם, ב-22 במאי, התאחדה אגודת הקצבים הקמעונאיים (אגודת הקצבים הכשרים) עם קמפיין החרם והפסיקה למכור בשר כשר בכל חנויותיהם. בנוסף, מסעדות כשרות ברחבי ניו יורק הסירו את הבשר מהתפריטים שלהן עד שהמחירים ירדו. עד 27 במאי, מנהיגים דתיים אורתודוקסים בכירים הביעו תמיכה פומבית בחרם, ועד 9 ביוני המחירים ירדו ל-14 סנט לפאונד.
 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:לואר איסט סייד
קטגוריה:נשים ביהדות
קטגוריה:חרמות
קטגוריה:יהדות ניו יורק: היסטוריה