אוניית הוד מלכותה זולו (F124)

אוניית הוד מלכותה "זולו" (F124) הייתה אחת מפריגטות על שם שבטים שהיו בצי המלכותי הבריטי בשירות מ-1964 עד 1984. הייתה זו הספינה השלישית שנשאה את השם ZULU על שם שבט הזולו מאזור קוואזולו-נטאל, שבדרום אפריקה. הספינה נבנתה על ידי אלכסנדר סטיבן ובניו, במספנות רובע גובאן שבגלאזגו. היא הושקה ב-3 ביולי 1962 והוכנסה לשירות ב-17 באפריל 1964.

בשנת 1984 הספינה נמכרה לחיל הים של אינדונזיה ושמה שונה ל-KRI מרתה כריסטינה טיהו (331).

 תכנון ובנייה 
תכנון הפריגטות מסדרה 81, החל באמצע שנות ה-50 כפריגטה למטרות כלליות, כולל משימות נגד צוללות ונגד מטוסים. הספינה שימשה גם למשימות שיטור בתקופת המלחמה הקרה בשגרה.

הספינה הייתה באורך כולל של 109.73 מטרים וברוחב מרבי של 12.88 מטרים. שוקע היה 4.10 מטרים ויחד עם המדחף הגיעה ל-5.33 מטרים

הדחק הסטנדרטי היה של 2,300 טונות. מערכת ההנעה כללה מנוע משולב של קיטור וגז (COSAG) עם ציר יחיד.

מהירותה הייתה בערך  בשימוש הן בכוח קיטור והן בכוח טורבינת גז, ו- בכוח קיטור בלבד.

הספינה צוידה בשני תותחי צי שחולצו מגרוטאות משחתות מתקופת מלחמת העולם השנייה בקוטר 113 מילימטרים (4.5 אינץ') והותקנו בחרטום ובירכתיים. הם הופעלו באמצעות מערכת בקרת אש.

חימוש נגד מטוסים כלל שני משגרי טילים נגד מטוסים Seacat עם משגר GWS 21. למשימות נגד צוללות ונגד ספינות, הותקנו האנגר ומנחת מסוקים למסוק ווסטלנד וואספ, ומערכת לשיגור מטעני עומק מדגם לימבו אשר נועדה ללוחמה נגד צוללות בטווח קצר. לספינה היו מכ"מים מסוגים שונים לחיפוש בטווחים שונים וכן סונאר לחיפוש ותקיפת יעדים בתווך התת-ימי. צוות הספינה כלל 253 איש.

שני תותחי אורליקון בקוטר 20 מ"מ הותקנו מאוחר יותר לשימוש נגד סירות קטנות ומטוסים.

עבודות הבניה החלו ב-13 בדצמבר 1960 והזולו הושקה ב-3 ביולי 1962 והוכרזה מבצעית ב-17 באפריל 1964.עלות הספינה הייתה 5,100,000 ליש"ט.

 בשירות הצי המלכותי 
לאחר הפעלתו וההכשרה, זולו הצטרפה לשייטת שפעלה מזרחית לסואץ. ב-1 ביולי 1965, זולו יצאה לעזרת ניצולים מספינת סוחר יוונית שננטשה והובילה אותם לדרום תימן. ב-16 באוגוסט 1965, זולו חזרה לבריטניה לשדרוג שהושלם בינואר 1966. בשנת 1966, זולו סייעה לסגר ביירה מול חופי מזרח אפריקה באכיפת מצור נפט על רודזיה. הספינה ביצעה סבב של למעלה מ-120 ימים בשנת 1967, ויירטה ארבע ספינות החשודות בהובלת נפט לרודזיה.

ב-23 באוקטובר 1970, סייעה בכיבוי שריפה בתאונת כלי שיט שהייתה מול חופי האי וייט אשר גבתה את חייהם של 13 איש.

בשנת 1972 התרסק מטוס P-3 אוריון של צי ארצות הברית בהר בצפון מרוקו ועליו 14 אנשי צוות. מסוק ווסטלנד וואספ של הספינה נשלח לאתר ההתרסקות, שם אותרו חמש גופות. בשנת 1974, הספינה נשלחה לאיי הודו המערבית. בשנת 1975, בשל איום של גואטמלה לספח את בליז, הספינה יצאה לתגבר את הכוחות הבריטיים.
ימין|ממוזער| HMS Zulu, מתקרבת לגיברלטר, 23 בספטמבר 1977
בשנת 1977 לרגל יובל הכסף של המלכה אליזבת השנייה, הוצגה הזולו במפגן הצי בספיטהד. באותה תקופה היא הייתה חלק משייטת הפריגטות הרביעית. בהמשך 1977 השתתפה הספינה בתרגילים ימיים במזרח הרחוק.

בשל מחסור בכוח אדם בצי המלכותי הועברה הספינה למעמד של ספינת מילואים בשנת 1979, שם נותרה בכוננות. בשנת 1981 הוכנסה לרשימת הספינות שיועברו לגריטה. במהלך מלחמת פוקלנד, הזולו הוכנה ליציאה לשירות פעיל, ושובצה לשירות ב-9 באוגוסט 1981.

הוצאתה משירות הייתה ב-30 במרץ 1984, זולו, כאונייה האחרונה בשירות עם יותר מצריח תותח אחד, ביצעה ירי מלא אחרון של הצי המלכותי.

 שירות בחיל הים האינדונזי 
אינדונזיה רכשה את הזולו ב-16 באפריל 1984, ושינתה את שמה ל-KRI מרתה כריסטינה טיאהו, לכבוד מרתה כריסטינה טיאהו, שלחמה נגד הכוחות הקולוניאליים של הולנד. לאחר שיפוץ במספנת ווספר ת'ורניקרופט בוולסטון, הספינה נכנסה לשירות הצי האינדונזי ב-2 במאי 1985. בשנת 2000, הפריגטה הוסרה מרשימת כלי השיט של חיל הים האינדונזי.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:פריגטות של הצי המלכותי הבריטי