קופסת פלפל

ממוזער|אקדח קופסת פלפל בתוך הקופסה. לציד האקדח יש קרן לאבק השריפה, קופסית עם כיפות הקשה וקליעים
ממוזער|חיילים בצבא הקונפדרציה אחד מהם אוחז ומציג אקדח קופסת פלפל.
אקדח "קופסת פלפל" ידוע גם בשם פפר-בוקס, או פפרבוקס (באנגלית: Pepper-box) הוא כלי ירייה רב-קני, לרוב אקדח, המאופיין בכך שהוא בעל שלושה קנים או יותר, כאשר כל אחד מהם מכיל ירייה בודדת. קנים אלו נורים ברצף זה אחר זה, על ידי סיבוב מכלול הקנים באופן שמציב כל קנה בקו ישר מול מנגנון ירי או פטיש יחיד, בדומה לתוף של אקדח תופי. במהלך היסטורית השימוש באקדחי פפרבוקס הם עברו שינויים הותאמו למגוון מערכות הצתה ותחמושת ממנגנונים פרימיטיביים של מצת פתיל ועד למערכות הצתה מתקדמות תרמיל מתכת המשמשות בכלי ירייה בעלי טעינת מכנס. בשל משקלם של הקנים המרובים, כלי נשק אלו היו לעיתים קרובות מגושמים ושימשו בעיקר כנשק צד להגנה עצמית, כלי נשק אלו הם היו פופולריים בעיקר באמצע המאה ה-19, והעיצוב שוחזר מדי פעם לשימושים מיוחדים.

היסטוריה
דגמים מוקדמים
אקדחי קופסת פלפל היו נשק פופולרי בצפון אמריקה משנת 1830 ועד מלחמת האזרחים האמריקאית, אך כלי נשק הפועלים על עקרון דומה של נשק רב קני היו בשימוש הרבה קודם לכן, תותח וולי  כלל מספר קני ירייה בודדים שהוצמדו לקת, ונורו בנפרד באמצעות פתיל. בסביבות 1790, אקדחי קופסת פלפל נבנו על בסיס מערכות הצתה מסוג מצת חלמיש, הם יוצרו בשלושה, ארבעה או שבעה קנים, שהיורה סובב באופן ידני. המצאת מנגנון ההצתה כיפת הקשה והמהפכה התעשייתית אפשרו לייצר אקדחים בייצור המוני, מה שהפך אותם לנגישים יותר מאקדחים המוקדמים שנעשו בעבודת יד ונראו בעבר רק בידי העשירים. לרוב האקדחים מסוג פפר בוקס עם מנגנון כיפת הצתה יש לוח עגול סביב החלק האחורי של התוף כדי למנוע ירי מקרי וכדי להגן על העיניים מפני רסיסי כיפת ההצתה.

המאה ה-19
ממוזער|אקדח "דולין אפאצ'י" דוגמה לאקדח קופסת פלפל בעיצוב מיוחד
אקדח קופסת הפלפל הפופולרי ביותר המזוהה ביותר עם מונח זה, הומצא בשנות ה-30 של המאה ה-19 ויועד לשימוש אזרחי, אך קציני צבא רכשו אותו לעיתים קרובות באופן פרטי לשימושם האישי. העיצוב זכה לפופולריות במהירות בעיקר בארצות הברית, ובהממלכה המאוחדת ובמידה פחותה באירופה. אקדח זה הוא היה דומה לאקדח התופי שטרם הופיע על במת ההיסטוריה, בכך שהכיל קליעים בתאים נפרדים בתוף מסתובב. בניגוד לאקדח התופי לכל כדור היה קנה משלו, במקור אקדחים אלה היו נטעני לוע, אך בשנת 1837 הומצא אקדח קופסת פלפל עם פטיש נסתר עם קנים מתברגים.

בספרו "תנאים קשים"  מספר מארק טוויין על השימוש באקדח:

בתחילת המאה ה-19 אקדחי קופסת פלפל עם מנגנון כיפת הקשה עדיין הצריכו סיבוב של התוף באופן ידני, אך לרובם היה מנגנון שמסובב את קבוצת הקנים כאשר הפטיש נדרך עבור כל ירייה. חלקם נוצרו גם גרסאות פעולה יחידה, אך הרוב המכריע משתמש במערכת שבה לחיצה על ההדק מסובבת את גוש הקנים, דורכת את הפטיש ולבסוף יורה את הנשק. והוצעו במגוון רחב של קנים לתוף מארבעה ועד 20 קנים. רוב אקדחי קופסת פלפל ירו את הכדור התורן מהקנה העליון אך דגמים מסוימים ירו מהקנה התחתון את הקנה התחתון במקום העליון בדרך כלל, אלה השתמשו במנגנון "תת-פטיש", כאשר הפטיש הורכב מתחת למסגרת, מאחורי הקנים, ולפני ההדק. קיימים מספר סוגים נוספים של מנגנוני ירי, כגון נוקרי ירי פנימיים מסתובבים או מספר נוקרי ירי. אקדחי קופסת פלפל שנוצרו בין השנים 1851–1854 באנגליה כללו קנים מחורקים, מנגנון פתיחה אחורית לטעינה חוזרת, ומנגנון בטיחות מוקדם כך שלא היה צורך לפרק את האקדח לצורך טעינתו מחדש. ב, כורי זהב ב־1849 העדיפו אקדחי קופסת פלפל גדולים להגנה מפני מתחרים על כריית זהב, ואינדיאנים עוינים. גם באוסטרליה, כורי זהב השתמשו באקדחי קופסת פלפל אמריקאיים ובריטיים בתור תחליף זול לאקדח תופי מסוג קולט נייבי.

אקדח קופסת הפלפל חווה סוג של "תחייה" בסוף המאה ה-19 כאקדח כיס קצר וקל להסתרה, שהשתמש במחסניות פינפייר . וריאציה מיוחדת של נשק מסוג זה, שבה בא לידי ביטוי באופן מלא השימוש במידותיו הקטנות של האקדח היה אקדח ה-Dolne Apache הבלגי. נשק זה, שלכאורה היה פופולרי בקרב כנופיות הרחוב בפריז, שעל שמם הוא נקרא, צויד בלהב מתקפל וקת ששימשה כאגרופן, אקדחים אלו נעלמו מהשוק עם הפסקת השימוש בכדורי פינפייר. אחד מאקדחי הפפרבוקס המעניינים ביותר הוא אקדח "רמינגטון זיג-זג" בעל שישה קנים, שיכול היה לירות שש יריות במהירות. אקדחים מסוג זה היו מבוקשים על ידי מהמרים והיו המבשרים של אקדחי הדרינגר, מכיוון שניתן היה להסתיר אותם בקלות בכיס ולהשתמש בהם בקלות להגנה עצמית.

החיסרון המרכזי בעיצוב אקדחי קופסת פלפל הוא שהאקדח הופך כבד יותר בקצה הקדמי ככל שמוסיפים קנים או מאריכים אותם, מה שמקשה על כיוון מדויק. ברוב הדגמים במיוחד אלו עם אשכול קנים מסתובבים כמעט בלתי אפשרי לכוון למרחק, שכן הפטיש נמצא בקו הראייה אם כי בחלק מהדגמים יש חריץ בפטיש דרכו אמורים לכוון, אין מקום להתקין כוונת קדמית והמשקל מקשה על כיוון מהיר. עם זאת, השוק העיקרי של אקדחי קופסת פלפל היה להגנה עצמית, ולכן רוב השימוש נעשה מטווח קצר מאוד. למעשה, הייתה נהוגה אז השיטה של "ירי מהמותן" כלומר, להחזיק את האקדח נמוך ולכוון למרכז הגוף של המטרה. קרבות ירי התרחשו לעיתים קרובות מטווח אפסי. בהתאם לשימוש זה, רבים מאקדחי קופסת פלפל נבנו עם קנים חלקים, אף על פי שהשימוש בקנים מחורקים היה כבר נפוץ באותה תקופה. כלי נשק מסוג קופסת פלפל נחשבו למסוכנים לשימוש, כי הצתת ירי מקנה אחד עלול היה להצית את שאר הטעינות שעדיין נמצאות בקני האקדח, תופעה שנקראה "הצתת שרשרת" (באנגלית: chainfire) ולגרום שכל הקנים יירו בו זמנית. בעיה זו נפתרה חלקית על ידי הכנסת מחיצות בין הפטמות שעליהן ישבו כיפות ההקשה, אשר הגנו במידה מסוימת על כיפות ההקשה בתאים הסמוכים מפני הבזק שנוצר ממכת מפטיש במהלך הירי. עם זאת, מאפיין זה היה בשימוש רק לעיתים רחוקות באקדחי קופסת פלפל. הפתרון הנפוץ יותר היה הצבת הפטמות בשקעים או בזווית ישרה זו לזו כדי להפחית את הסיכוי להצתת שרשרת. בכל מקרה, הפשטות עלות הייצור והמחיר הסופי הנמוכים היחסית של אקדחי קופסת הפלפל סייעו לדגם אקדחים זה להמשיך להימכר גם לאחר הופעת אקדחים מודרניים יותר.

דגמי מעבר לאקדחים תופיים
ממוזער|אקדח מעבר שוודי משנת 1860
אקדחי קופסת פלפל היו צעד טכנולוגי אחד לפני הופעתם של אקדחי התופי והחוליה המחברת בין אקדחים אלו היו סדרת אקדחי "מעבר" (באנגלית: Transitional revolvers). כלי נשק אלו שילבו תוף מקוצר של קופסת פלפל עם קנה בודד קבוע, דרכו התבצע הירי. ההבדל המעשי בין אקדח מעבר לאקדח תופי היה תוף וקנה ללא מעצור תוף (cylinder stop). אקדחי המעבר שמרו על מנגנון ירי מסוג כיפת הקשה כמו אקדחי קופסת פלפל, אך היו להם חסרונות רבים. היעדרו של מעצור תוף גרם לכך שאפשר היה לירות גם כאשר התוף לא היה מיושר עם הקנה, מה שהוביל ליריות לא מדויקות ואף לסיכון לפגיעה בכלי הנשק או ביורה עצמו. אף כי התוף הקצר הקל על הטעינה, הקנה היה מחובר לפין המרכזי של התוף, דבר שעם הזמן החליש את המבנה והפחית את הדיוק. בנוסף, חסרו לאקדח המעבר מחיצות בין הפטמות של מנגנון כיפת ההקשה, מה שהביא לסיכון של ירי שרשרת דומה לזה של אקדחי קופסת הפלפל. מצב זה החמיר בשל העובדה שהפטיש באקדחי קופסת הפלפל ואקדחי מעבר בדרך כלל הפיקו מכה חלשה, מה שאומר שהיה צורך בכפות הקשה רגישות במיוחד כדי להבטיח שהאקדח יירה, והגדיל עוד יותר את הסיכון לירי שרשרת. אף על פי שדגמים מאוחרים יותר צוידו במגן כדי להגן על המשתמש מרסיסי כיפות ההקשה, עדיין היה סיכון לירי בשוגג או פציעה של היורה. מכיוון שלא היה צורך לנגוח את הכדורים מהלוע אלא שטענו לתוך הצילינדר שמאחורי הקנה, הם יכלו להיות מעט גדולים יותר מקדח, מה שהקל על השימוש בקנים עם קדח רובה.

אקדחים מסוג זה שימשו במלחמת ארצות הברית–הפיליפינים כחלופה לאקדח קולט דרגון ולאקדח קולט ווקר, בעיקר על ידי הגנרל וינפילד סקוט ו־640 נרכשו על ידי צבא ארצות הברית במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, אך הממשלה ביטלה כל רכישה נוספת כאשר התגלה שהאקדחים נחותים מהאקדח הזול יותר של קולט נייבי. אקדחים קופסת פלפל ואקדחי מעבר החלו להיעלם בהדרגה מהשוק בשנות ה-50 של המאה ה-19 עם ייצור אקדחי תופי על ידי קולט, סמית' אנד וסון ויצרנים אחרים.

לקריאה נוספת
 Harold R Mouillesseaux Ethan Allen, Gunmaker: His Partners, Patents & Firearms Museum Restoration Service 1973 
 The Gun Collector The Frank R. Horner Collection of American and European Pepperboxes [The Gun Collector, April 1948]
 Jack Dunlap American, British & Continental Pepperbox Firearms 1964
 Lewis Winant Pepperbox Firearms Hassell Street Press (2001) 
 Stuart C. Mowbray The Darling Pepperbox: The Story of Samuel Colt's Forgotten Competitors in Bellingham, Mass. and Woonsocket, R.I. Andrew Mowbray Inc., Publishers (2003) 

קישורים חיצוניים

 Pepperbox Pistols: Last Line of Defense נקרא ביוני 2025
 The Pepperbox Pistol – Making History as the First True Cowboy Revolver נקרא ביוני 2025

הערות שוליים

קטגוריה:אקדחים
קטגוריה:כלי ירייה רב-קניים