חראטין

החראטין (בערבית: حراطين) הם קבוצה אתנית של שחורים החיה מערב הסאהל ובדרום מערב המגרב. הם נמצאים בעיקר במאוריטניה, מרוקו, סהרה המערבית, סנגל ואלג'יריה. בתוניסיה ובלוב, הם מכונים שוואשין (Chouachin, Chouachine) ובאירופה כינו אותם "מורים שחורים" ("Black Moors").

החראטין דוברים ניבים ערביים מגרביים וכן שפות ברבריות. סבורים שהם צאצאים של אוכלוסיות שחורות ילידיות שאכלסו את הסהרה.https://www.google.co.uk/books/edition/Slaves_and_Slavery_in_Africa/HVGRAgAAQBAJ?hl=en&gbpv=1&dq=haratin%20black%20populations%20sahara&pg=PA4&printsec=frontcover

אין נתונים מוסמכים באשר למספרם. במאוריטניה לבדה הם מונים כ-1.5 מיליון איש, שהם כ-40% מהאוכלוסייה.

בחלקים מהמגרב הערבי-ברברי, הם מעמד העובדים ונפרדים מבחינה חברתית.

באופן מסורתי, רבים מהחראטין עוסקים במקצועות חקלאיים, כצמיתים, רועה צאן ועובדים בעבודות מזדמנות.

החראטין היו, ועדיין מבודדים חברתית בכמה ממדינות צפון אפריקה. הם חיים ב"גטאות" מופרדים מכלל האוכלוסייה ונתפסים כקבוצה של צאצאי עבדים. הם התאסלמו תחת הערבים והברברים וגויסו בכוח לצבא מרוקו על ידי אסמעיל מלך מרוקו, כדי לבסס את שלטונו.

 אטימולוגיה 
מקורו ומשמעותו של השם חראטין (יחיד חראטאני) אינם ברורים. ישנן מספר השערות:
 המקור מהמילה הברברית "אחרדן" (רבים " אחיחרדין"), המתייחסת לצבע עור צבע כהה.
 המקור מגיע מהביטוי הערבי "אל-חור אל-ת'אני" (חופשיים בדרגה שנייה).
 המקור מגיע מהמלה הערבית חארת' (حارث) שפירושה "חורש" או "מעבד"

 נתונים 
אין נתונים מדויקים לגבי מספר החראטין והמספרים בטבלה הם על פי הערכות בלבד. כך למשל, ממשלת מאוריטניה אינה מכיר בחראטין כקבוצה אתנית שנפקדת בנפרד.
מדינהמספר אנשי חראטין (הערכה)מקורמאוריטניהכ-1.5 מיליוןמרוקומאות אלפיםאלג'יריהעשרות עד מאות אלפיםסנגלאלפים עד עשרות אלפיםלוב / תוניסיהאלפים עד עשרות אלפיםסהרה המערביתעשרות אלפים

 מאוריטניה 
במאוריטניה, החראטין הם כ-40% מהאוכלוסייה. הם נקראים לפעמים "מורים שחורים".

החראטין במאוריטניה היו חלק מהיררכיה חברתית-מעמדית שהתפתחה מירושה בדואית במאות ה-14-16. מעמד ה"חסן" ניהלו את נושאי הפוליטיקה והמלחמה, ה"זוואיה" ביו בעלי תפקידים דתיים, ה"בידן" (הלבנים) החזיקו קניין ועבדים (חראטין).אלו היו מעמדות סגורים, מעין קאסטה, עם נישואים תוך-קבוצה.

ב-1981 ביטלה מאוריטניה את העבדות, אך על אף זאת, האפליה נגד החראטין עדיין נפוצה ובפועל רבים מהם עדיין משועבדים ממש, או חיים בתלות לא-רשמית באדוניהם לשעבר. העבדות הוכרזה כפלילית לראשונה ב-2007 ושוב ב-2015, אך הביטול כמעט לא נאכף. על פי דיווח של אמנסטי, בערים העמדות החברתיות השתנו לטובה, אך באזורים כפריים הפער העתיק עדיין קיים ואמנסטי העריכה שכ-300,000 עבדים משוחררים המשיכו לשרת את אדוניהם לשעבר.

ב-27 באפריל 2007, נבחר  לתפקיד יושב ראש האספה הלאומית, והפך לחראטין השחור הראשון שמחזיק בתפקיד.

 מרוקו 
החראטינים במרוקו מרוכזים בעיקר בחלק הדרומי של אזור דראא-תפילאלת, ובפרט בעיירות כמו  ושם הם חלק משמעותי מהאוכלוסייה. על אף שלכאורה אין שם עבדות, עדיין בעלי הקרקעות הם ה"לבנים" והחראטין עובדים אצלם.
ממוזער|ילד חראטיני
לאורך ההיסטוריה המתועדת של מרוקו, החראטין היו העבדים של המרוקאים ולפני תקופתו של אסמעיל, מלך מרוקו, הם היו בבעלות כל עיר ומרכז חקלאי, עבדו בעבודות בית, חקלאות, בעבודות פיזיות וכן גויסו לצבא. 
ממוזער|טספיפט, עטרה שעונדות נשים חראטיניות על ראשן
במרוקאית, המילה "חראטין" היא שם גנאי המרמז על "כפיפות", "חוסר שם", ובספרות מאוחרת יותר היא מוחלפת לעיתים קרובות ב"סהראווי", או "סהראווה" על שם האזור שממנו הגיעו. יש הסוברים שהחראטין המרוקאים אינם צאצאי עבדים ממוצא תת-סהרי, אלא צאצאים של אוכלוסיות שחורות ילידיות שאכלסו את דרום מרוקו.

במרוקו החראטין היו חלק מהיררכיה חברתית שכללה את השכבות העליונות של אצילים, מומחי דת ואנשי ספרות, ואחריהן בני חורין, שכבות רועים נוודים ועבדים. החראטין היו גבוהים היררכית מהעבדים, אך נמוכים ממבני החורין.

גם לאחר ביטול העבדות, החראטין נותרו העובדים בחברות נווה מדבר מודרניות וממשיכים לסבול מיחס רע מהשכבות העליונות של האוכלוסייה, המכונות "שורפה".ממוזער|מצעד של המשמר השחור, מרוקו, 1926

 המשמר השחור 
 היו חיל של עבדים שחורים-אפריקאים, שגויסו מהחראטין על ידי הסולטאן העלאווי של מרוקו, איסמעיל בן שריף (מלך 1672–1727). הם נקראו גם "עבדי בוכארי" (בערבית: عبيد البخاري) כיוון שהסולטאן הדגיש את חשיבות תורתו של האימאם מוחמד אל-בוח'ארי ונתן למפקדי הצבא עותקים של ספרו. המשמר השחור שהיה נאמן רק לסולטאן, היה אחד מעמודי הבסיס של כוחו של איסמעיל. לאחר מותו של איסמעיל, המשמעת התרופפה, וכיוון שלא ניתן עוד לקבל שכר מועדף, רבים מהחיילים עזבו את מוצביהם ועברו לערים, או הפכו לחקלאים. אלה שנשארו בצבא היו גורם לא יציב ומעורב בתככים. מעת לעת, תחת שליטים חזקים, המשמר השחור אורגן מחדש, אך לא החזיר לעצמו את כוחו הצבאי והשפעתו. המשמר פוזר בסוף המאה ה-19 ורק מספר סמלי מהם נשארו כשומרי הראש האישיים של המלך.
ממוזער|נשים חראטיניות מבצעות  מופע מסורתי הכולל ריקוד נגיגה ושירה

 סהרה המערבית 
על פי ארגון Human Rights Watch, לטענת מרוקו העבדות נפוצה במחנות הפליטים הסהראוויים המנוהלים על ידי חזית פוליסריו בדרום מערב אלג'יריה; ארגון פוליסריו מכחיש את הטענה, אך עם זאת תחקיר של ארגון Human Rights Watch בשנת 2009 שחלק מה"שחורים" נמצאים "בבעלות" של "לבנים", אם כי הבעלות מתבטאת רק ב"מתן זכות נישואין לבנות", שבלעדיה הקאדי אינו רשאי לחתן אותה.

ארגון Human Rights Watch סיכם את הפרק שלו על עבדות: "לסיכום, מקורות אמינים העידו בפני Human Rights Watch על שרידי עבדות הממשיכים להשפיע על חייהם של חלק מהמיעוט השחור..."בתגובה לשאלות בנוגע לעבדות, הפוליסריו הודה בהישרדותם "במידה מוגבלת, של מנהגים מסוימים הקשורים לחשיבה מיושנת" ואמר: "נחויב להילחם בהם ולחסל אותם בכל פעם שהם צצים ולא משנה באיזו צורה הם יופיעו".

 אלג'יריה 
ממוזער|איש חראטין מתמנראסת עוטה גלימה לבנה
בסהרה האלג'יראית, נדחק שבט החראטין לשוליים על ידי צרפת במהלך שלטונה הקולוניאלי. לאחר קבלת העצמאות, הם חוו התקדמות חברתית ופוליטית. אינטגרציה זו החלה בצירופם למלחמת העצמאות האלג'יראית ובעקבותיה, שוויון הזכויות הביא הצלחה חברתית, באמצעות השכלה. החראטין החלו להיות מיוצגים בקהילות מקומיות וקיבלו גישה לתפקידים משפיעים.

 ראו גם 
 ארגון העמים ולאומים שאינם מיוצגים
 מאוריטניה

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:לוב: קבוצות אתניות
קטגוריה:סהרה המערבית: קבוצות אתניות
קטגוריה:מרוקו: קבוצות אתניות
קטגוריה:אלג'יריה: קבוצות אתניות
קטגוריה:תוניסיה: קבוצות אתניות