אזהרת הערפל

אזהרת הערפל (באנגלית: The Fog Warning) היא אחת מכמה יצירות העוסקות בנושאים ימיים מאת הצייר האמריקאי וינסלו הומר, שפעל בסוף המאה ה-19 (1836–1910). יחד עם ציורים נוספים שיצר באותה שנה, כגון "רשת דגי ההרינג" (The Herring Net) ו"רוח טובה" (Breezing Up), אשר גם הם מתארים את חיי הדייגים הקשים במדינת מיין, נחשבת היצירה לאחת המובחרות של האמן בתחום זה.

 רקע 
לאחר שביסס את מעמדו בתחילת דרכו כצייר בזכות יצירות שעסקו במלחמת האזרחים האמריקנית, עבר וינסלו הומר בשנות ה-60 המאוחרות של המאה ה-19 ובמהלך שנות ה-70 להתמקד בנושאים קלילים יותר, ותיאר אנשים ברגעי מנוחה ובילוי – ילדים, נשים צעירות, וציורי ז'אנר של חיי הכפר והים.

בשנים 1881–1882 שהה הומר בכפר הדייגים קאלרקואטס (Cullercoats) בצפון-מזרח אנגליה, שם צייר את הדייגים והנשים המקומיים. עם שובו לארצות הברית השתקע לצמיתות בפרואט'ס נק (Prout’s Neck), מיין – אזור שבו רכשו אביו ואחיו שטח נרחב. אחיו בילה במקום את ירח הדבש שלו כבר ב-1875, והומר ביקר אותו שם באותה תקופה.

בשני האתרים הללו שב הומר לעסוק בציור נושאים ימיתיים ברוח רצינית יותר, תוך שימת דגש על חייהם הקשים והמסוכנים של הדייגים ובני משפחותיהם, וכן על מאבקם הקיומי של בני האדם מול הים ועוצמות הטבע.

הומר בנה לעצמו סטודיו בפרואט'ס נק, מיין, אשר הושלם בשנת 1884. במקום זה צייר בשנת 1885 את "אזהרת הערפל", אחת מתוך שלוש יצירות שיצר באותה שנה המתמקדות בחיי הדייגים המקומיים. ציורים אלו נחשבים לנציגים הבולטים ביותר של יצירתו בתחום זה; השתיים הנוספות הן "Lost on the Grand Banks" ו"רשת דגי ההרינג".

רבים מציוריו המאוחרים של הומר, ובהם "אזהרת הערפל", מציגים דמות בודדת בלב ים, לעיתים קרובות בשעת מאבק או התמודדות עם איתני הטבע. מוטיב חוזר נוסף ביצירתו היה שפע הים, אשר ממנו שאבו הדייגים את פרנסתם. שני הנושאים – הסכנה והקיום לצד השפע – משולבים ביצירה זו, שנשאה בתחילה את השם "דיג הליבוט" (Halibut Fishing) כאשר הוצגה לראשונה.

 תיאור היצירה 
ממוזער| וינסלו הומר בשנת 1890
הציור מציג דייג בודד בסירה, שכבר הצליח לדוג כמה דגי הליבוט. כעת הוא חותר חזרה לעבר ספינתו, אך מבחין בערפל כבד המתקרב ומאיים לעטוף אותו. פניו נראות בפרופיל, והוא מביט מעבר לכתפו אל ענני הערפל המתאספים ברקע.

המוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון מציג תיאור זה:"אזהרת הערפל" הוא ציור בעל ממד נרטיבי, אך הסיפור שהוא מעביר מטריד ואפל יותר מאשר פיוטי או שובה לב. כפי שניתן לראות מדגי ההליבוט שבסירתו, הדייג שבציור הצליח במלאכתו. עם זאת, המשימה הקשה ביותר של היום — השיבה לאוניית האם — עדיין לפניו.

הדייג מפנה את מבטו לעבר האופק, בוחן את המרחק שנותר לו עד לספינה – ועד למקום מבטחים. הים סוער, הגלים נישאים, וסירת הדורי מתנדנדת בעוצמה, דבר הממחיש את המאמץ הפיזי הרב שיידרש ממנו בדרכו חזרה. אך הסכנה האמיתית טמונה בגוש הערפל המתקרב, שרצועותיו ברקע מהדהדות – ואף לועגות – לפרופיל פניו של הדייג, ומעצימות את תחושת האיום והבדידות.הסצנה טעונה במתח פסיכולוגי; הסכנה להיאבד בים עקב ערפל פתאומי הייתה ממשית מאוד באותה תקופה, והצופה נותר באי-ודאות לגבי גורלו של הדייג – האם יצליח לשוב לספינתו. משקל דגי ההליבוט בירכתי הסירה מכביד עליו ומאט את חותריו, אך אם יבחר לנטוש את שללו – לא יקבל תשלום על עבודתו. הציור שימש גם ככלי חינוכי בבתי ספר יסודיים, במסגרת לימוד פרשנות של יצירות אמנות וחיי הדייגים.

 פרשנות 
ממוזער| תולפין בסירת דורי – התקן להחזקת משוט, המכונה גם 'מושב משוטים' מלגז .
כמה רישומים מוקדמים לציור שרדו, וביניהם גרסה אינטימית ופחות מונומנטלית בשם "דיג הליבוט". עוזרו של הומר, הנרי לי, שימש כמודל לציור, בעת שישב בסירת דורי שהונחה על ערימת חול.

בשנת 1886 הוצגה היצירה לראשונה בגלריה Doll and Richards בבוסטון, תחת השם "דיג הליבוט". הסקיצה המקורית לציור התגלתה בסטודיו של הומר לאחר מותו.

בגרסה זו, הדייג פונה אל הצופה ולא מביט לעבר הערפל המתקרב, והדגש מושם יותר על פעולת הדיג עצמה מאשר על תחושת האיום או המאבק עם איתני הטבע.
ימין|ממוזער|320x320 פיקסלים| דיג הליבוט, שנות ה-80 של המאה ה-19
בגרסה הראשונית של הציור, טרם שהומר הוסיף את הצללים הכהים של הערפל ברקע, הודגש עיסוקו המרוכז של הדייג בלכידת דג נוסף להביאו אל סירתו. פניו של הדייג מופנות לעבר חוט הדיג, אותו הוא משחיל דרך אחד מהתולפינים (tholepins) בסירת הדורי. אוניית האם נראית באופק, אך הגוונים החמים שבים ובשמיים יוצרים אווירה שקטה ושלווה.

בהמשך, שינה הומר את שם היצירה כדי לשקף טוב יותר את הסיפור המורכב שבין הדייג לערפל המתקרב – לא רק את פעולת הדיג עצמה. בגרסה הסופית, ענני הערפל הכהים ממלאים את קו הרקיע וכמעט בולעים את אוניית האם באופק. הערפל מסתיר את שקיעת השמש ומדגיש את תחושת הסכנה הקרבה.

כעת מופיע הדייג בפרופיל, מביט לעבר הערפל והספינה שאליה הוא חייב לשוב. חוט הדיג שהושחל בתולפין הוחלף בזוג משוטים, והומר הוסיף פרטים כמו עוגן בחרטום הסירה. האווירה בציור משתנה מתחושת שלווה לתחושת איום, עם שילוב גוונים כהים יותר של כחול בים ובשמיים. השינויים הללו ממקדים את משמעות היצירה בסכנות האורבות לדייג ממיין כאשר הטבע משתלט.

 עבודות קשורות מבחינה נושאית 
בנוסף ליצירות "רשת דגי ההרינג" ו"רוח טובה", אשר מתמקדות גם הן בדייגים ממיין, מציגות יצירות נוספות של הומר, כגון "" "Lost on the Grand Banks" ו"אחרי ההוריקן, איי הבהאמה", טרגדיות בים. הראשונה מתארת דייג נוסף הנמצא בסכנת חיים בלב ים, בעוד השנייה מציגה גופה של אדם שנפלטה לחוף לאחר סערה.

מנגד, בציור "ליל קיץ" (1890), הים סוער ברקע ואנשים עומדים במרחק, מתבוננים בגלים, אך בקדמת הבמה שתי נערות רוקדות באדישות, מבלי להפגין חשש. דימוי דומה מופיע גם ביצירה "זרם המפרץ", שבה גלים סוערים וכרישים מקיפים סירה נסחפת, אך האיש השוכב בירכתיים נותר שקט ורגוע, אדיש לכאורה לסכנה הממשמשת ובאה.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורים במוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:ציורים ימיים
קטגוריה:וינסלו הומר: ציורים