אורית סוליציאנו

אורית סוליציאנו (נולדה ב-1964) היא מנהלת ישראלית, מרצה ופעילה חברתית פמיניסטית למאבק נגד אלימות נגד נשים, למען קידום זכויות נשים, לקידום שוויון מגדרי ולהעלאת מודעות מגדרית. משנת 2013 מכהנת כמנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל, הארגון החברתי המוביל בישראל המוקדש למאבק באלימות מינית.

ביוגרפיה
סוליציאנו נולדה וגדלה בירושלים. אביה פרופ' דב-ברנרד סוליציאנו היה ממקימי המחלקה לאימונולוגיה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. אמה, עדה סוליציאנו, ניצולת שואה, הייתה ביולוגית באוניברסיטה העברית.

היא בוגרת התיכון ליד האוניברסיטה ובעלת תואר ראשון בלימודי מזרח אסיה (בהצטיינות, 1989), תואר שני בתקשורת (בהצטיינות, 1993), ותואר שני נוסף בניהול מלכ"רים (בהצטיינות, 2007). עבודת התזה שלה לתואר מוסמך התמקדה בנושא המאבק בסחר בנשים בישראל. את כל התארים קיבלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1988-1989 למדה סינית באוניברסיטת שי פאן שבטאיפי, טאיוואן. כמו כן היא בוגרת קורס נשים בדירקטוריונים, קורס למנהלי מלכ"רים, וקורס ניהול מתקדם למנהלי מלכ"רים.

קריירה מקצועית
אורית סוליציאנו מכהנת כמנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע משנת 2013. בשנים 2000 – 2013 הייתה דוברת וראש מערך התקשורת באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנים 1992-2000 הייתה דוברת שדולת הנשים בישראל.

מאבקים ציבוריים
סוליציאנו מרבה להופיע בתקשורת, בכנסת, בכנסים ואירועים ציבוריים העוסקים באלימות מינית ובמאבק כנגדה. היא לקחה חלק מרכזי בקמפיין ME TOO והובילה מאבקים ציבוריים בשורה ארוכה של פרשות אלימות מינית שהתרחשו בישראל: פרשת הניצבים במשטרת ישראל כולל פרשת ניצב ניסו שחם (2013-2014), פרשת אייל גולן והקטינות (2013), פרשת עבריין המין משה איבגי (2016), פרשת המועמד לרמטכ"ל אופק בוכריס (2016), פרשת האונס הקבוצתי במלון הים האדום באילת (2020), איה נאפה (2022), פרשת הכדורגלנים עומר אצילי ודור מיכה והקטינות (2022). כמו כן הובילה את פיתוח הקוד הוולונטרי למניעת הטרדה מינית במקומות עבודה, בשיתוף מכון התקנים הישראלי, ויזמה תהליכי זיהוי ומניעה של הטרדה מינית במקומות עבודה; באקדמיה, בתחום הספורט, במערכת הבריאות ועוד.

סוליציאנו היא פרשנית מבוקשת בתקשורת הארצית והעולמית, מרצה בפני פורומים שונים, מייצגת באופן שוטף את סוגיית האלימות המינית בפורומים מקצועיים, במפגשים עם גורמי ממשל ובכנסת. בין יתר פעולותיה הייתה חברה בוועדת מדז'יבוז של הרשות לקידום מעמד האישה למיגור הטרדות מינית (2018), בוועדת בדיקה של משרד הבריאות בנושא התנהלות פוגענית של רופא בחדר אקוטי (2019), חברה במועצה הלאומית לבריאות האישה (מ-2020), חברה בוועדת שולט מטעם משרד הבריאות לסוגיית חדרים אקוטיים בבתי חולים (2020), בוועדת משרד התיירות ליצירת בטיחות בבתי מלון (2020). כמו כן הוזמנה על ידי משרד החוץ הישראלי להציג את התוכניות החדשניות של איגוד מרכזי הסיוע למיגור הטרדות מיניות במקום העבודה בכנס מיוחד של האומות המאוחדות. בשנת 2023 סוליציאנו נבחרה לתוכנית המנהיגות היוקרתית האמריקאית ELLUMINATE.

אלימות מינית בטבח 7 באוקטובר
סוליציאנו יזמה את הדו"ח ראשון שהתפרסם בעולם בנושא פשעי המין שבצעו מחבלי החמאס כשיטת לוחמה. הדו"ח, שכותרתו ״זעקה אילמת״, סוקר בעולם בהרחבה והוצג על ידה בפורומים בינלאומיים כולל באיחוד האירופי, בפורומים בארצות הברית, אוסטריה, אנגליה, גרמניה ועוד. בזכות פועלה להשמיע את קולן של נפגעות האלימות המינית זכתה בפרס רפפורט בשנת 2024 ובאות החלוצים ב-2025 מטעם האיגוד הספרדי העולמי.

פעילות התנדבותית
בשנת 2004 יזמה סוליציאנו יחד עם קבוצת נשים את הקמת רשימת הנשים הראשונה "הן" שרצה לבחירות במועצה המקומית הר אדר, והצליחה לשלב 2 חברות מועצה מטעמה. פעילותה ההתנדבותית כללה חברות בוועד המנהל ב״קול האישה״, ארגון ירושלמי ללא מטרות רווח שנוסד במטרה להתמודד עם אי-השוויון החברתי והכלכלי של הנשים ולהעצימן בחברה הישראלית.

במהלך השנים התנדבה סוליציאנו גם במוקד הסיוע לעובדים זרים, במרכז הסיוע לנפגעות תקיפה מינית ע"ש לינדה פלדמן בירושלים, ובפרויקט נועם השייך למקלט לנשים מוכות בירושלים.

כבת לניצול שואה, היא מתנדבת בזיכרון בסלון ובעמותת ״בגוף ראשון״, ארגון של בני הדור השני והשלישי לזיכרון השואה המספרים בהתנדבות בגוף ראשון את סיפורם של שורדי שואה, חסידי אומות העולם ויהודים שהצילו יהודים.

פרסים והוקרה

 2018 - פרס ויצו ירושלים לאישה פורצת דרך
 2023 - פרס רפפורט לנשים מחוללות שינוי בעקבות 7 באוקטובר. הפרס הוענק לה כהכרה על מאמציה פורצי הדרך בתיעוד ובקידום המאבק באלימות מינית שבוצעה על ידי מחבלי חמאס במהלך הטבח ב-7 באוקטובר.
 2025 - פרס החלוצים מטעם האיגוד הספרדי העולמי בשיתוף עם גופים ציבוריים וממלכתיים.

תחת הנהגתה קיבל איגוד מרכזי הסיוע בשנת 2018 את אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג ואת פרס השרה לשוויון חברתי.

מבחר מפרסומיה
אורית סוליציאנו מרבה לכתוב ולהתראיין בנושאים הקשורים לאלימות מינית ואלימות נגד נשים.



 ראיון עם אורית סוליציאנו ב-CNN בנושא ההתעללות המינית של אנשי החמאס בטבח ה-7 באוקטובר, 22 בפברואר 2024.











 Beyond October 7: Tackling Everyday sexual violence in Israeli Society, The Jerusalem Post, November 25, 2024

 The Association of Rape Crisis Centers in Israel leading the battle against sexual violence, The Jerusalem Post, April 3, 2025

 The October 7 massacre's invisible victims: Time to recognize survivors of sexual Trauma The Jerusalem Post, February 25, 2025

 The needs of the country are not as important as the needs of the private person, The Jerusalem Post, March 26, 2025 .

חיים אישיים
אורית סוליציאנו מתגוררת בתל אביב עם בן-זוגה, אמנון בארי-סוליציאנו, מנכ"ל יוזמות אברהם, ושלושת ילדיהם.

היא גיסתו של פרופ' רענן סוליציאנו קינן, מומחה למדיניות ציבורית מהחוג למדע המדינה באוניברסיטה העברית.

קישורים חיצוניים
 פודקאסט מנהלות לשינוי חברתי עם אורית סוליציאנו
 פודקאסט קולות מן המגזר השלישי
 אורית סוליציאנו ברשת החברתית פייסבוק
 אורית סוליציאנו ברשת החברתית אינסטגראם
 אורית סוליציאנו ברשת החברתית לינקדאין

קטגוריה:בוגרות התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מנכ"ליות עמותות
קטגוריה:מנכ"לי עמותות
קטגוריה:דוברות ישראליות
קטגוריה:דוברים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1964
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964