הילאס ונימפות המים (ויליאם אטי)

הילאס והנימפות (באנגלית: Hylas and the Water Nymphs) היא יצירת שמן על בד מאת הצייר הבריטי ויליאם אטי, שנוצרה בשנים 1833–1834 והוצגה לראשונה באקדמיה המלכותית בלונדון בשנת 1833. היצירה הוצגה שוב במוסד הבריטי בשנת 1834. הציור שמור כיום באחוזת אנגלסי שבקיימברידג'שייר, כחלק מאוסף קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי.

תיאור היצירה
הציור מציג את הרגע שבו הילאס נמשך לתוך בריכת מים בידי נימפות. בצד שמאל נראית הבריכה ובה קבוצת נימפות מים (ניאידות) מחבקות את הילאס ומושכות אותו אל תוך המים. בצד ימין של הציור נראים הרקולס ודמות מלווה נוספת עומדים על החוף. דמותו של הרקלס צוירה בגוונים מונוכרומטיים. ברקע נראית ספינת מפרש בלב ים. הניאידות, המוארות היטב, מתוארות כ"שלגיות ויפות", והמים בבריכה מנצנצים. הקומפוזיציה כוללת את שני חלקי העלילה: הרקלס משגיח מן הצד האחד, בעוד מהצד האחר הילאס נדחף לתוך המים.

הקשר היסטורי
הציור מתאר רגע מתוך סיפורם של הארגונאוטים במסעם המיתי. הילאס, נער יפה תואר וחביבו של הרקולס, יצא להביא מים טריים בעת שעגנה הספינה במיסיה. נימפות המעיין התאהבו בו ומשכו אותו אל תוך המים כדי שיישאר איתן לעד. הרקלס חיפש את הילאס ברחבי האי תוך שהוא קורא בשמו, ולפי תיאורו של תאוקריטוס, הילאס השיב לקריאותיו שלוש פעמים לפני ששקע ואבד. הרקלס נותר מאחור להמשיך בחיפוש, אך לבסוף נאלץ לעזוב. לפני שובו לארגוס ייסד פולחן לכבוד הילאס בעיר קיוס.

פרשנות
אטי בחר לתאר את כל הסיפור במסגרת קומפוזיציונית אחת. בצד ימין מופיע הרקלס מביט לעבר המים, כמחפש אחר חברו, ובצד שמאל – הנימפות דוחפות את הילאס פנימה. התאורה המרשימה, השתקפות המים והבהירות של עור הנימפות יוצרים תחושת קסם ויופי שמבליטה את העובדה שהרקלס, באופן מפתיע, אינו מבחין במתרחש – אף שניתן לשער שהיה שומע את ההתזה. הקונטרסט הזה בין הפעולה המתרחשת לבין אדישותו או עיוורונו של הרקלס מדגיש את האירוניה והטרגדיה שבסצנה.

הערות שוליים

קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:ויליאם אטי: ציורים
קטגוריה:רחצה באמנות