הזקנה והרופא

הזקנה והרופא או הזקנה והדוקטור הוא סיפור יווני שנכלל בקובץ "משלי איזופוס", ומאוחר יותר הופיע בספר הבדיחות היווני פילוגלוס. מספרו של המשל הזה הוא 57 בסיווג פרי.

המשל

משל זה הוא אחת מכמה בדיחות שכנסו לקובץ "משלי איזופוס" לאור המשיכה ששמו גרם. מכיוון שהמשל הזה נשמר ברובו במקורות יווניים, הוא לא הופיע בשאר אירופה עד הרנסאנס. אחת ההופעות הראשונות שלו היו בספר הבדיחות של שייקספיר (נקרא גם: סיפורים עליזים ותשובות מהירות) תחת השם: "על האישה הזקנה עם כאב העיניים" הבדיחה עוסקת באישה שמבקשת ממנתח (במקרה זה) לרפא אותה מעיוורון מתקרב מתוך הבנה שהוא לא יקבל תשלום עד שהיא תתרפא. המנתח מרח משחות על עיניה אך גנב מהבית כל דבר שניתן להזיז במהלך ביקוריו. לאחר שהריפוי הושלם, האישה סירבה לשלם לו בטענה שראייתה גרועה מתמיד, מכיוון שהיא לא יכלה לראות אף אחד מחפצי הבית שלה.

הסיפור תורגם ללטינית על ידי מלומד האפיפיור גבריאלה פארנו והופיע באוסף מאה האגדות שלו (1563) תחת הכותרת "Mulier et medicus"Mulier et medicus. הסיבה שלו לשימור יצירה כה דלה הייתה לשעשע את הילדים שהספר נועד לחינוכם. מוסר ההשכל שהוא מסיק מכך הוא שבאמצעות מעשה רע אדם מאבד את השכר של כל טוב שהוא עשה.

עיבודים אחרים באנגלית כוללים את ספרו של רוברט ל'סטריינג' בספרו "משלי איזופוס" (1692), ששונה במעט מזו בספר הבדיחות של שייקספיר, ומגיעה למסקנה הצינית ש: "מעטים הם המעשים הטובים שנעשים למען אחרים, שהעושה אותם אינו מקווה להפיק מהם תועלת לעצמו."

עשור לאחר מכן, השתמש תומאס ילדן במשל לצורך תעמולה פוליטית בספרו "איזופ בבית המשפט" (1702). לדבריו, האישה נבזזת על ידי צוות שלם של רופאים, אותם הוא משווה לשרים בפרלמנט שגונבים את העושר האנגלי כדי לפתוח במלחמה זרה.

ראו גם
 משלי איזופוס
 סיווג פרי

הערות שוליים

קטגוריה:משלי איזופוס