פילוסופיה דתית

פילוסופיה דתית היא חשיבה פילוסופית המושפעת ומכוונת כתוצאה מדת מסוימת. זה יכול להיעשות באופן אובייקטיבי, או ככלי שכנוע של מאמינים באותה אמונה. פילוסופיה דתית עוסקת בטבעה של הדת, בתיאוריות של גאולה ובתפיסות של אלוהים, אלים או האלוהי.

בשל ההתפתחות ההיסטורית של דתות, דתות רבות חולקות מכנה משותף בנוגע לפילוסופיות שלהן. פילוסופיות אלו נחשבות לעיתים קרובות לאוניברסליות וכוללות אמונות על מושגים כמו חיים לאחר המוות, נשמה וניסים.

 מאפיינים משותפים 
אמונה דתית והרהור פילוסופי קשורים זה בזה. המסורת הדתית משפיעה על החשיבה הפילוסופית ועל האמונות של חסידי אותה דת. מכנה משותף פילוסופי נוצר בין דתות בשל היסודות ההיסטוריים הבסיסיים שלהן. לדוגמה, דתות אברהמיות, הכוללות את היהדות, הנצרות, האסלאם, האמונה הבהאית, יזידית, דרוזית, שומרונית וראסטפארי, חולקות מכנה משותף פילוסופי, אם כי הן נבדלות זו מזו בהצגת המושגים הפילוסופיים הללו באמצעות הטקסטים הדתיים שלהן.

ישנם גם מושגים פילוסופיים והנמקה בתורות דתיות שנתפסו בנפרד זה מזה אך הם עדיין דומים ומשקפים רעיונות מקבילים. לדוגמה, ניתן למצוא את הטיעונים והנימוקים לקיומו של אל יודע-כל או אלים מרובים במספר דתות, כולל הנצרות, האסלאם וההינדואיזם. דוגמה נוספת כוללת את המושג הפילוסופי של רצון חופשי, הקיים הן בדתות המונותיאיסטיות והן בדתות הפוליתאיסטיות.

 סוגים 
 פילוסופיה דתית אינטואיטיבית 
מושגים דתיים רבים נחשבים ל"נפוצים בכל מקום מבחינה תרבותית" מכיוון שהם "טבעיים מבחינה קוגניטיבית". הם נחשבים אינטואיטיביים, כלומר הם מתעוררים ללא הכוונה, הדרכה או אימון בשלבים המוקדמים של ההתפתחות האינטלקטואלית שלנו, ואינם נובעים בהכרח מהשפעה תרבותית. מושגים דתיים מעין אלה כוללים אמונות הנוגעות ל"חיים שלאחר המוות, נשמות, סוכנים על-טבעיים ואירועים ניסיים".

 פילוסופיה דתית רפלקטיבית 
חלק מהמושגים הדתיים דורשים לימוד מכוון כדי להבטיח את העברת הרעיונות והאמונות שלהם לאחרים. אמונות אלו מסווגות כרפלקטיביות ולעיתים קרובות מאוחסנות בפורמט לשוני המאפשר העברה קלה. פילוסופיות רפלקטיביות נחשבות כתורמות באופן משמעותי להמשך האמונות התרבותיות והדתיות. פילוסופיות דתיות כאלה כוללות קארמה, צדק אימננטי אלוהי או השגחה, וכוללות גם מושגים תאולוגיים כמו השילוש הקדוש בנצרות או ברהמן בהינדואיזם.

 אלוהים 
הפילוסופיה הדתית עוסקת בעיקר בתפיסות של אלוהים, אלים או אלוהי.

 טיעונים אונטולוגיים 

טיעונים אונטולוגיים הם טיעונים המבוססים על היגיון ומובילים למסקנה שאלוהים קיים.

במאה ה-11, אנסלם מקנטרברי נימק בספרו  את קיומו של אלוהים בטיעון אונטולוגי המבוסס על הרעיון שיש "ישות שלא ניתן להעלות על הדעת גדולה ממנה".

תומאס אקווינס חילץ מרכיבים פילוסופיים הרלוונטיים לנצרות, והשתמש בפילוסופיה כאמצעי להוכיח את קיומו של אלוהים. בספרו מכלול התאולוגיה אקווינס מציג חמישה טיעונים לקיומו של אלוהים, הידועים בשם חמש ההוכחות.

במאה ה-17 הציע רנה דקארט טיעונים דומים לאלה של אנסלם. לדוגמה, בספרו הגיונות על הפילוסופיה הראשונית הוא מספק טיעון אונטולוגי המבוסס על ההיגיון שאם אנו מסוגלים לתפוס את הרעיון של ישות מושלמת עליונה, אז אנו מסוגלים להגיע למסקנה שקיימת ישות מושלמת עליונה.

קיימות שתי גרסאות של הטיעון האונטולוגי של דקארט:
 גרסה א':

 כל מה שאני תופס באופן ברור ומובהק ככלול ברעיון של משהו - נכון לגבי הדבר הזה.
 אני מבין בבירור שהקיום ההכרחי כלול ברעיון של אלוהים.
 לכן, אלוהים קיים.
 גרסה ב':

 יש לי מושג על ישות מושלמת ביותר, כלומר ישות שיש לה את כל השלמות.
 קיום הכרחי הוא שלמות.
 לכן, קיימת ישות מושלמת עליונה.

במאה ה-18, גוטפריד לייבניץ המשיך לפתח את הטיעון האונטולוגי של דקארט על ידי ניסיון להשיב לפגם בהצעתו של דקארט, שלא התייחס לקוהרנטיות של ישות מושלמת עליונה. לייבניץ טען כי השלמות תואמות מכיוון שלא ניתן לנתח אותן, ולכן הן מסוגלות להתקיים בישות אחת.

קורט גדל ואחרים הציעו טיעונים אונטולוגיים, שרבים מהם מרחיבים או קשורים לטיעונים אונטולוגיים ישנים יותר שהוצגו על ידי אנשים כמו אנסלם, דקארט ולייבניץ. לדוגמה, גדל השתמש בלוגיקה מודאלית כדי לפרט ולהבהיר את גרסתו של לייבניץ להוכחה האונטולוגית של אנסלם לקיומו של אלוהים, הידועה בשם ההוכחה האונטולוגית של גדל.

 מושג האלוהים 

תפיסת הפרט את מושג האלוהים משפיעה על סגנון ההתמודדות שלו. ישנם ארבעה מנגנוני התמודדות עיקריים המזוהים עם הדת:

 סגנון הכוונה עצמית: האדם אינו מערב את אלוהים ישירות ובמקום זאת מאמץ באופן אינדיבידואלי שיטה לפתרון בעיות.
 סגנון דחייה: האדם מגיש את הבעיה שלו ואת פתרון הבעיות הנדרש לאלוהים.
 סגנון שיתופי: גם הפרט וגם אלוהים מעורבים בתהליך פתרון הבעיות.
 סגנון כניעה: האדם עובד בשיתוף פעולה עם אלוהים בתהליך פתרון הבעיות, אך מעריך את הכוונתו של אלוהים מעל לזו שלו.

 ביואתיקה 
 טיפול רפואי 
הפילוסופיה הדתית של הפרט חשובה בשיקולי הטיפול הרפואי וההחלטות הרפואיות שלו, והתחשבות בכך משפרת את איכות הטיפול הרפואי. במיוחד במקרה של טיפול פליאטיבי, הבנת יסודות פילוסופיים דתיים שונים מאפשרת למטופל לקבל את הטיפול הרוחני הראוי. פילוסופיה דתית היא גם שיקול הכרחי בטיפול פסיכותרפויטי בהפרעות נפשיות. גם התחשבות בתרומת איברים לאחר המוות קשורה לפילוסופיה הדתית של האדם.

 דיאטה 
דתות רבות עוסקות בהרגלי תזונה. לדוגמה, תזונה צמחונית מצויה אצל מאמינים בבודהיזם, הינדואיזם ועוד. הדגש הניתן לקדושת כל החיים בדוקטרינה האתית הידועה בשם אהימסה (אי-פגיעה ביצורים חיים) בפילוסופיה הבודהיסטית וההינדואית, מקיף את חיי האדם ובעלי החיים, ומשפיע על המסורת הצמחונית, עם השפעה מודרנית המשלבת את המושג גלגול נשמות. צום בצורות שונות (אי אכילת מזונות או קבוצות מזון ספציפיות, או אי אכילת מזון לפרקי זמן מסוימים) מתבצע על ידי מאמינים בפילוסופיות דתיות רבות.

דתות מסוימות דורשות שאוכל יעבור תהליך מסוים. לדוגמה, באסלאם, בשר חייב להיות מבעלי חיים 'נקיים' שנשחטו כהלכה, הידועים כחלאל. המטרה הפילוסופית הדתית מאחורי חוקי התזונה האסלאמיים היא מושג הטוהר, שבו המוסלמים צורכים את מה שנחשב טהור הן במובן הפיזי והן במובן הרוחני. דוגמה נוספת כוללת חוקי כשרות יהודיים, שבהם חייבים לשמור על חוקי מזון הנגזרים מההלכה.

 המתת חסד 

ההתייחסות להמתת חסד מושפעת מהפילוסופיה הדתית של הפרט. חלק גדול מההתנגדות לחקיקה של המתת חסד נובע מאמונות דתיות. אנשים שהביעו אמונה באלוהים התנגדו יותר ללגליזציה של המתת חסד והתאבדות בסיוע רפואי.

 הפלות 
לדתות רבות יש ערך פילוסופי כלפי חיים מכל הצורות ולכן הן מתנגדות לחלוטין להפלות. עם זאת, בחלק מהדתות הפלה נסבלת במקרים ספציפיים, כגון אונס או כאשר חיי האם בסכנה.

 דתות 
פילוסופיה דתית משפיעה על היבטים רבים של תפיסתו והשקפתו של הפרט על החיים. לדוגמה, מחקרים אמפיריים המתמקדים במושג הפילוסופי של רוחניות בסוף החיים או בסמוך להם, שנערכו בהודו, מצאו כי אנשים העוקבים אחר מושגים פילוסופיים הודיים מושפעים ממושגים אלה ב"תפיסת הרוחניות" שלהם.

שיקולים הנוגעים לטיפול רפואי, מוות, תזונה והיריון שונים בין מאמיני דתות שונות בשל הפילוסופיות שלהם.

 פילוסופיה יהודית 

בפילוסופיה היהודית יש חשיבות רבה לקבורה שלמה של הנפטרים בשל יסודות הלכתיים. בנוסף, אלטרואיזם בצורת הצלת חיים, המכונה בהלכה היהודית פיקוח נפש, גובר על כל שאר המצוות והאיסורים.

הפילוסופיה היהודית מגנה בדרך כלל הפלות, רצח עוברים או רצח תינוקות מכיוון שהם נתפסים כפעולה לא מוסרית ופגיעה בחיי אדם. עם זאת, התלמוד מציין כי חיי האם מקבלים עדיפות אם חייה או רווחתה נמצאים בסכנה על ידי הילד, ובמצב כזה מתיר הפלה.

 פילוסופיה אסלאמית 
הפילוסופיה האסלאמיות אוסרות על פגיעה בגוף האדם ובמקביל מייחסת חשיבות לחוסר אנוכיות:

תרומת איברים מאושרת בדרך כלל באמצעות העיקרון שלפיו הצורך גובר על האיסור הידוע בשם "אל-דרורת טוביח אל-מחצורת". ההתנגדויות לתרומת איברים בדת האסלאם מקורן בעיקר ביסודות תרבותיים ולא ביסודות פילוסופיים דתיים, כאשר העיקרון האלטרואיסטי מאפשר חריגים ביחס להתערבות רפואית, למשל. מועצת המשפט המוסלמית בבריטניה פרסמה בשנת 1996 אג'תהאד שהגדיר השתלת איברים במסגרת ההלכה האסלאמית, ומועצת ההלכה האסלאמית בערב הסעודית ב-1988 אישרה תרומת איברים, עם החלטות רשמיות דומות שהתקבלו במצרים, איראן ופקיסטן.

ההלכה האסלאמית אינה מתירה לאדם למות מרצונו. הפילוסופיות האסלאמיות מצביעות על כך שהחיים הם מתנה אלוהית וקדושה, כאשר אללה קובע כמה זמן יחיה כל אדם. לא ניתן לזרז את רגע המוות, המכונה אג'אל, על ידי כל צורה של התערבות פסיבית או אקטיבית מרצון (למשל בצורה של המתת חסד) מכיוון שהדבר נמצא לחלוטין בשליטתו של אללה. רק לאללה יש את הסמכות והיכולת המוחלטת להעניק חיים וגם לקחת אותם. הפילוסופיות האסלאמיות מדגישות כי החיים אינם שייכים לאדם, אלא לאללה. למרות שהקוראן קובע "אל תיקח חיים – שאללה הפך אותם לקדושים – אלא מסיבה צודקת" (קוראן 17:33), ספרות החדית' מצביעה על כך שלמרות הכאב והסבל הבלתי נסבלים, המתת חסד אינה נסלחת.

 פילוסופיה נוצרית 
פילוסופיה נוצריות תומכות בדרך כלל בתרומת איברים, אם כי ההיגיון והדעות שונים בין הכתות. תאולוגים נוצרים מתייחסים לכתבי הקודש בהקשר של תרומת איברים, במיוחד. רוב המלומדים הנוצרים מאשרים השתלת איברים מכיוון שהיא נחשבת למעשה של חוסר אנוכיות, כאשר הכנסייה הקתולית והפרוטסטנטית תמכו בתרומת איברים בהצהרה משותפת ב-1990, וקידמו את הפעולה כאקט של אהבה נוצרית.

 פילוסופיה הינדית 
הפילוסופיות ההינדיות אוסרות על הפלות, בהתאם ל. הפילוסופיה ההינדית בנוגע להתעברות כוללת את האמונה שגם איכויות פיזיות וגם רוחניות, כמו קארמת העבר של האדם, קיימות ונכנסות לעובר האנושי מרגע ההתעברות.

 פילוסופיה בודהיסטית 
בפילוסופיות הבודהיסטיות, בדומה לפילוסופיות ההינדיות, יש השקפה שלילית מבחינה מוסרית כלפי הפלות בהתאם לחמשת הכללים. עם זאת, הכוונה מאחורי הפעולה היא שיקול חשוב, ולכן בודהיסטים רבים מקבלים את הרעיון של הפלה באמתלה של כוונה טובה.

 פילוסופיה דאואיסטית 
הפילוסופיה הדאואיסטית מבטאת רצון למצוא ולשמור על איזון בין אוכלוסיות ומשאביהן. בשל פילוסופיות אלה, ניהול האוכלוסייה היה אינטרס לאומי שנצפה במדיניות "הילד האחד" של סין. עם זאת, הן אינן מעודדות הפלה מכיוון שהיא "תשחית את הגוף ותשלול באופן שגוי את יכולתו של הגוף להעניק חיים".

 ראו גם 
 ביואתיקה
 פילוסופיה יהודית
 פילוסופיה נוצרית
 פילוסופיה אסלאמית

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:פילוסופיה יהודית
קטגוריה:פילוסופיה אסלאמית
קטגוריה:פילוסופיה נוצרית
קטגוריה:פילוסופיה