קסטלאבאטה

קסטלאבאטה (באיטלקית Castellabate, בשפה המקומית של אזור צ'ילנטו Castiellabbate) היא עיר קטנה וקומונה בדרום איטליה. מספר תושבי העיר הוערך ב-1 בינואר 2025 - 8,679. העיר נכללה בשנת 2025 ברשימה המתחלפת של "היישובים היפים ביותר באיטליה" (I Borghi più belli d'Italia). העיר מפוצלת גאוגרפית, וכוללת את קסטלאבאטה וגם את סנטה מריה די קסטלאבאטה (Santa Maria di Castellabate), בה ממוקם בית העירייה. העיר כלולה בגבולות הפארק הלאומי צ'ילנטו וואלו די דיאנו, שזכה להכרת אונסק"ו כאתר מורשת עולמית לפי קריטריונים 3 ו-4. העיר עצמה בנפרד, אינה מוכרת כאתר מורשת עולמית, אלא כחלק מהפארקים הלאומיים.

 מקור השם 
את שמה של העיר קושרים לראש מנזר סמוך בשם קוסטביל ג'נטילקורה (Costabile Gentilcore), אשר בשנת 1123 בנה טירה מבוצרת על על גבעה במקום, במטרה להגן על תושבי האזור מפני פלישות ותקיפות של פיראטים סרצנים. הכינוי של ראש מנזר הוא אבוט (Abbot ובמקור הלטיני abbatis). באיטלקית טירה מכונה קסטלו (Castello, קסטל, ובמקור הלטיני קאסטרום-castrum). שם המקום הוא הֵלְחֶם של שתי המילים קסטל עם אבאטיס (ראש מנזר), וחיבור שני החלקים ביחד יוצר את השם הנוכחי של העיר, קסטל+אבאטה=קסטלאבאטה (Castellabate), שמשמעותו "טירתו של ראש המנזר".

 היסטוריה 
האגדות קושרות את קאסטלאבאטה לאודיסאוס, גיבור המיתולוגיה היוונית. לפי סברה זו, כורכים את שמו של האי הקטנטן ליקוזה (Licosa) ליד חופי העיר, בשמה של הסירנה לאיקוזיה (Leucosia), אחת מהסירנות המיתולוגיות שניסו לפתות את אודיסאוס ואת צוות ספינתו. לא הרחק מהמעגן של סנטה מריה די קסטלאבאטה, נמצאו ממצאים ארכאולוגיים המעידים על קיומו של נמל יווני-רומאי במקום. עם זאת הסברה המקובלת היא, כי לראשיתה של העיר נחשבת שנת 1123, כאשר ראש המנזר האזורי קוסטביל ג'נטילקורה, הניח ב-10 באוקטובר את אבן הפינה לטירה שעל ראש הגבעה, שנועדה להגן על האזור בפני פיראטים סרצנים. העיר התפתחה ופרחה סביב טירת המנזר, ובשלב מסוים הפכה לעיר העשירה ביותר באזור. לבד מהסרצנים, פלשו לאזור ותקפו אותו במהלך הדורות גותים, נורמנים, ביזנטים, ספרדים וצרפתים. עד 1266 היה האזור בשליטה שוואבית, ומאוחר יותר הפך לברונות של משפחת צ'ילנטו (שעל שמה נקראת רצועת החוף כולה גם במאה ה-21). בין השנים 1412 בה מאכר אותו האפיפיור גרגוריוס ה-12 (לכיסוי חובותיו) ל-1806, עבר האזור בין ידיים רבות של פאודלים שונים, שמכרו אותו האחד לשני ואף העניקו במתנה. לאחר ביטול הפאודליזם, הפכה קסטלאבאטה לבירה אזורית. ז'ואקים מירא שביקר במקום בהיותו מלך נאפולי הוקסם מהמראות ואמר "כאן לא מתים" (“qui non si muore”). קאסטלאבאטה נחשבת למקום שסייע ב-1848 לתהליך איחודה של איטליה, שהסתיים ב-1861 כשוויטוריו אמנואלה השני הפך למלך כל איטלקי. קסטלאבאטה זכתה במדליית ברונזה, על הסיוע שהגישה לכוחות הנחיתה של בעלות הברית בחופי סלרנו במבצע מפולת שלגים, במלחמת העולם השנייה.

 גאוגרפיה ואקלים 
 גאוגרפיה 
קסטלאבאטה היא איחוד מוניציפלי של שני יישובים, קסטלאבאטה וסנטה מריה די קסטלאבאטה. העיר מצויה בדרום איטליה, במחוז קמפניה, בנפת סלרנו. קסטלאבאטה נמצאת למעלה על רכס, והחלק של סנטה מריה די קסטלאבאטה ממוקם על חוף הים הטירני, על רצועת חוף הקרויה "חוף צ'ילנטו". העיר מרוחקת כ-63 ק"מ מסלרנו בירת הנפה, ומרחק הנסיעה לנאפולי בירת המחוז מסתכם בכ-117 ק"מ, לאמאלפי ולרוולו מעל ל-90 ק"מ. העיר קרובה לאתר הארכאולוגי פאיסטום כדי 26 ק"מ. גובהה של קאסטלאבאטה מעל פני הים עומד על 279 מטר, האזור של סנטה מריה די קסטלאבאטה נמצא על חוף הים, בגובה ממוצע של 10 מטרים בלבד מעל לפני הים. היישובים הסמוכים ביותר לעיר הם פרדיפומו, (Perdifumo) כ-5.5 ק"מ, מונטקוריצ'ה (Montecorice) כ-5.9 ק"מ, סראמאצה (Serramezzana) כ-7.7 ק"מ, מרחק הנסיעה ללאורנה צ'ילנטו (Laureana Cilento) ולאגרופוליּ (Agropoli) מסתכם בכ-8 ק"מ.
שמאל|ממוזער|315px|מיקומה של קסטלאבאטה בנפת סלרנו

 אקלים 
האקלים בקאסטלאבאטה ים תיכוני. תקופת הקיץ חמה ולחה ותקופת החורף קרה, אך אינה מקפיאה. יחסית למיקומה הדרומי, מספר ימי הגשם גבוה ומסתכם ב-81 ימים בממוצע בשנה. כמות הגשם הרב שנתית הממוצעת עומדת על 1,265 מ"מ. את כמות הגשם הגבוהה יחסית ניתן לייחס לשילוב בין הקרבה לים, הקרבה המיידית לשמורת טבע גדולה, ולגבעיות האזור. לפי המיקום הגאוגרפי, לא קיימת סטטיסטיקה אודות שלגים בעיר. בחודשי הקיץ כמות הגשם צונחת, במקביל לעלייה בטמפרטורות.

 אתרים ונושאי עניין 
 בעיר 
בקסטלאבאטו

טירה ראש המנזר: הטירה פתוחה לקהל כל השנה. נשקפת ממנה תצפית מקיפה על האזור כולו, ומבקרים עולים אליה בין השאר גם למטרת צפייה בנוף. הטירה עברה שינויים מבניים רבים במשך השנים. בתוך המבנה פועלת גלריית אומנות ברמה בסיסית. לאזור הטירה מגיעים אנשים רבים, לצפות בשקיעת השמש.

העיר העתיקה: העיר העתיקה בנויה על גבעה ומחלקיה הפתוחים נשקף נוף לכיוון האזור החופי של העיר סנטה מריה די קסטלאבאטה, ולעבר יישובי החוף, ואל קו הים שנמצא קרוב מאוד בקו אווירי. בעיר העתיקה סמטאות צרות רבות, רחובות ורחבות קטנות המשובצות בחנויות, בתי קפה ומסעדות.

בסנטה מריה די קאסטלאבאטה

כיכרות: הכיכר הגדולה, החשובה והראשית בעיר היא פיאצה לוצ'יה (Piazza Lucia), המוקפת בבניינים עתיקים, בחנויות ובעסקים שונים המיועדים בעיקר לתיירים. כיכר נוספת היא כיכר מטאראצו. הכיכרות פונות לכיוון המעגן המקומי. מכיכר מטאראצו יוצא מדרחוב קניות, קורסו אנדראה מטאראצו (corso Senatore Andrea Matarazzo). בסוף רחוב משתרע פארק וילה מטאראצו, אזור עם עצים, ספסלים ושבילי הליכה.

וילות וארמונות:

וילה מטארצו: (Villa Matarazzo) מהמאה ה-19. הווילה הייתה בבעלות משפחת מטאראצו, ועברה לבעלות הפארק הלאומי צ'ילנטו ואלו די דיאנו ואלבורני. לווילה יש חצר רחבת ידיים ובין השאר שתולים בה 220 סוגי ורדים, הכניסה לגני הווילה חופשית.

ארמון החתולים: הארמון (le Gatte) מן המאה ה-12 נמצא על קו המים, מול המעגן. השימושים בארמון השתנו עם השנים, ובין השאר היה גם מחסן. במאה ה-21 נפתחו בו עסקים בהם מנוהלים חיי לילה, ברים ומסעדות. שמו נובע מכך שבעבר, הדייגים אשר היגעו לחוף עם שללם וניקו את הדגים שהביאו, נהגו לפנק את החתולים בארוחות משביעות. לפי גרסה אחרת, השם נוצר, כאשר דייגים נהגו בלילות לתלות בקשתות הארמון נרות דולקים בתוך כלי זכוכית שקופים, ונרות אלה נראו בחשיכה מצד הים ונחזו כעיניי חתולים.

טיילות ים ושבילים: לאורך חוף ימה של העיר יש מספר טיילות, שאינן ביניהן רצף גאוגרפי, ובמרווחים יש חופי רחצה ובנויים גושי בניינים. אלו הטיילות: טיילת ויה פֶּרו֗טִי (Via Perotti), טיילת לוּנְגו֗מאַרֶה בארונה די פפי (Lungomare Barone Nicola Peppi), ושביל הטבע של המערה (Sentiero naturalistico La Grotta).

חופי רחצה: בעיר מספר חופי רחצה מוסדרים, שאינם ברצף אחד, ונמצאים בפיזור גאוגרפי בשכונות נפרדות.

 מחוץ לעיר 
האי ליקוזה: ליקוזה (Licosa) הוא אי קטנטן, צר וארוך, שסבורים שהוא האי המתואר אצל הומרוס, ובו הסירנות שאחת מהן הייתה לאוקוזיה (Laucosia), שניסו לפתות את אודיסאוס ואת צוות הספינה שלו. האי אינו מיושב ומוצב עליו מגדלור, והוא כלול בסיורים של ספינות תיירים המפליגות מסנטה מריה די קסטלאבאטה, ועוגנות באי לפעילויות של תיירות ימית. בסמוך לאי קיימים ממצאים ארכאולוגיים תת-ימיים, ובין היתר שרידים של וילה רומאית, הניתנים לצפייה בצלילה או בשנירקול.

הפארקים הלאומיים: הפארק הלאומי צ'ילנטו וואלו די דיאנו (Parco Nazionale del Cilento, Vallo di Diano ed Alburni) המוכר על-ידיי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית, הוא הפארק השני בגודל שטחו באיטליה. בפארק טבע וצמחייה אופיינית לאזור, אתרי היסטוריה ותרבות, פסגות הרים ונוף. קאסטלאבאטו כלולה בשטח הפארק הלאומי, המשתרע על-פני קילומטרים רבים.

פאיסטום: פאיסטום (Paestum) הוא אתר עתיקות ובו מקדשים ומבנים בעיקר מתקופת יוון העתיקה, שנשמרו במצב יחסית טוב ועבר גם שחזור חלקי. במקום פועל מוזיאון ארכאולוגי, שבתצוגתו ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה היוונית, כדים, פסלים, תבליטים, ארונות קבורה מהנקרופוליס הקרוב ועוד. אתר פאיסטום נמצא במרחק של כ-26 ק"מ מקסטלאבאטה.

החוף האמלפיטני: גם החוף האמלפיטאני על 15 היישובים הכלולים בתחומיו הוכר על אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. העיירה וייטרי סול מארה בחלק הצפוני של החוף, היא הקרובה ביותר לקסטלאבאטה, במרחק של כ-65 ק"מ. באזור כלולות עיירות חוף דוגמת אמאלפי, אבל כלולות גם עיירות גב הר דוגמת רוולו.

 אומנות ותרבות 
סרט: הסרט "ברוכים הבאים לדרום" (Benvenuti al Sud). חלק מעלילת הסרט מתרחשת בקסטלאבאטה, ובנוסף העיר שימשה גם כאתר הסרטה של קטעים מהסרט.

ליברי מרידוניאלי: “Libri Meridionali” הוא אירוע ספרותי שנתי, המתקיים בקסטלאבאטה כבר כמה עשורים ברצף. ליברי מרידוניאלי (בתרגום חופשי ספרים דרומיים או ספרי הדרום) הוא מעין שבוע הספר, שנועד לקדם את ענייני הספרות, הספרים, הסופרים וקריאת ספרים באזור. מיקום האירוע בתוך העיר משתנה, והוא כולל גם מתן פרסים, נאומים, מצגות, מוזיקה ועוד.

מוזיאון לאומנות דתית: המוזיאון לאומנות דתית (Museo d'arte sacra) נמצא בארמון מגדל מרלטה (palazzo della torre Merlata) שקסטלאבאטה. המוצגים שבמוזיאון כוללים ספרי קודש מהמאה ה-19, מגילות קלף עתיקות מ-1600 והלאה, ויצירות אומנות הקשורות לדת. הפריט היקר ביותר המוצג במוזיאון הוא דגל משי גדול של סן קוסטבילה. הדגל הוכן בהזמנת קהילת קסטלאבאטה, שהאמינה כי הקדוש חולל נס והציל את העיר ממגפת הכולרה של שנת 1883. הדגל הוכן בעבודת יד בבית היתומים של נאפולי.

פרס לאיקוזיה: הפרס מוענק מידיי שנה מאז שנת 1986. הפרס על של הסירנה לאיקוזה מוענק לאנשים, (אמנים, אדריכלים ואחרים) שעשו למען תרבותו ופרסומו של אזור החוף צ'ילנטו מחוץ לגבולותיו. הפרס מוענק בשבוע הראשון של חודש ספטמבר.

 אירועים 
אירועי מוזיקה:

בין 20–21 ביוני 2025 נערך בפעם החמישית פסטיבל המוזיקה (Festa della Musica) בקסטלאבאטה. אירוע מוזיקה קלאסית זה נערך ברחבת התצפית של מצודת ראש המנזר.

פסטיבל על הים: פסטיבל דל מארה (Festival del Mare) נערך באתרי חוף הים שבעיר, מדי שנה בחודש יולי, מזה עשורים (בשנת 2024 נערך בפעם ה-26). הפסטיבל נמשך שלושה ימים ומלבד מוזיקה הוא כולל סוגי בידור נוספים, קניות, שתייה ועוד.

שבוע התרבות: השבוע המוקדש לתרבות (Settimana della cultura) ונערך באופן קבוע בחודשי פברואר, בדרך כלל בשני מוקדים, גם בקאסטלאבאטה וגם בסנטה מריה די קסטלאבאטה. במרכז אירועי שבוע התרבות נושאי מדע, ספרות, אומנות, תזונה נכונה, ונושאי תרבות נוספים.

 כלכלה 
כיוון שקסטלאבאטה היא עיר קטנה, לא נמצאו נתונים סטטיסטיים הנוגעים ישירות אך ורק לכלכלתה, עם זאת קיימים נתונים המתייחסים לסלרנו, הנפה אליה העיר משתייכת. התיירות ובמידה פוחתת והולכת המסחר והתעשייה, תופסים בהדרגה מקום יותר ויותר מרכזי בכלכלה, ובאים במקום הדיג והחקלאות שבעבר היוו מקור פרנסה עיקרי תושבי המקום והאזור. בשנת 2023 עסקו 69% מתוך כוח העבודה שאינו חקלאי, בענפי שירות שונים ורק 31% בתעשייה. לפי הסטטיסטיקה, אחוז העובדים בתעשייה פוחת באיטיות. באזור קיימים עסקים קטנים רבים, העוסקים ומעסיקים בענפי מלונאות, הסעדה, ובענפי תיירות נלווים דוגמת שיט והפלגה, נהיגה, מכירת חפצים ומזכרות וכדומה. המסעדות בעיר מתמחות בדגים ובמאכלי ים.

 תחבורה 
כבישים: הכביש החוצה את החלק התחתון של העיר, הוא הכביש החופי SP267. כבישים קרובים וכבישי המשך הם SP15 ו-SS18. אוטוסטרדת האורך E45 רחוקה למדי מהעיר, כ-42 ק"מ נסיעה לכיוון צפון.

אוטובוסים: חמישה קווי אוטובוס מגיעים לעיר (34, 95, 99, 35, 90). אל ומ-אגרופולי, חוף פאיסטום וממקומות נוספים.

רכבת: תחנת הרכבת הקרובה ביותר נקראת אגרופולי-קסטלאבאטה, אך אף על פי שהתחנה נושאת רשמית גם את שם העיר, היא מרוחקת מעט למעלה מ-13 ק"מ הן מקסטלאבאטה והן מסנטה מריה די קסטלאבאטה, ונמצאת באגרופולי. ניתן להגיע לאגרופולי ברכבת מנאפולי, מפומפיי, או מסלרנו. מאגרופולי אפשר להמשיך לקסטלאבאטה באוטובוס או במונית.

תעופה: נמל התעופה הבין לאומי הקרוב ביותר נמצא בסלרנו (QSR-Salerno Costa d'Amalfi Airport), אך הוא נמל קטן, ומגוון היעדים ממנו מצומצם מאוד. נמל התעופה המשמעותי הקרוב הוא נמל התעופה נאפולי, במרחק של כ-124 ק"מ.

שיט/הפלגה: שירות מעבורות מפליג בקו קבוע בעונת התיירות, מספר פעמים ביום לקאפרי, לאמאלפי, לסלרנו ולמעגנים נוספים באזור.

 ערים תאומות 
קסטלאבאטה עיר תאומה עם:
  (2008)

 גלריה 

 ראו גם 
 סורנטו
 טרופאה
 ארקולנו
 נוסקו

 קישורים חיצוניים 





 הערות שוליים 

קטגוריה:איטליה: ערי חוף
קטגוריה:קמפניה: ערים
קטגוריה:איטליה: גאוגרפיה
צ'ילנטו