מסיב ורקור

מסיב וֶרקוֹר (בצרפתית: Vercors massif) הוא רכס הרים בדרום מזרח צרפת המורכב מרמות והרים המשתרעים על מחוזות איזר ודְרוֹם  בפרה-אלפים הצרפתיים . הוא שוכן ממערב לדוֹפִינֶה אָלפְּ , מהם הוא מופרד על ידי הנהרות דְרָאקְ  ואיזר. הצוקים בגבול המזרחי של המסיב פונים לעיר גרנובל.

 רקע 
הפרה-אלפים הצרפתיים מהווים את השוליים המערביים של רכס האלפים האירופאי. הם מורכבים מכ-20 מסיבים נפרדים. הנופים הגיאומורפולוגיים שלהם אופייניים לתבליט של קימוט סדימנטרי, אך שילוב של מספר גורמים פיזיים ואנושיים מציג ניואנסים וגיוון בין הפרה-אלפים הצפוניים והדרומיים.

עם הזמן זוהו מאפיינים שונים של הגאוגרפיה המורכבת, לרבות, The Quatre Montagnes (ארבעת ההרים), ה-Coulmes (הנקיקים), ה-Vercors Drômois (הדְרוֹם ורקור), ה-Hauts-Plateaux (הרמות הגבוהות) ולמרגלות הגבעות: Royans , Gervanne, Diois ו-Trièves (אזורים בדרום-מזרח צרפת).

עד אמצע המאה העשרים, השם ורקור שימש לתיאור רק את העיירה לה שאפל-אן-ורקור  (עם אזור רויאנס), ואת האזור הצפוני סביב לאנס-אן-ורקור , וילארד-דה-לאנס , אוטרנס  ומאודר  (עם גרנובל) והיה ידוע כאזור ארבעת ההרים.

המסיב כולל את אזור הקארסט האלפיני הגדול ביותר בצפון האלפים הצרפתיים, ומכיל מספר מערכות של מערות גדולות ועמוקותGunn, John, ed. 2004. Encyclopedia of Caves and Karst Science. New York: Fitzroy Dearborn. p. 1610. אלה כוללים את Gouffre Berger , שעומקה למעלה מ-1,100 מטר, ואת ה-grotte de Choranche - מערת תצוגה בקניון בורן שיש בה כמעט 30 ק"מ של מעברים ממופים.
ממוזער|נוף מישורי ירוק למרגלות הרי הורקור.
ביוני וביולי 1944 הפך הגוש לאזור בעל חשיבות במלחמת העולם השנייה, עם הקמת הרפובליקה החופשית של ורקור , בראשות ה-Maquis du Vercors , שהיוו בסיס לתנועת ההתנגדות הצרפתית נגד הכיבוש הגרמני. מתקפה גרמנית גדולה הביסה את הרפובליקה החדשה בקרב ורקור  שלאחר מכן. הקרב כלל את מבצע הדאונים האחרון של הגרמנים במלחמה.

לורקור יש מספר אתרי נופש לסקי קרוס קאנטרי  ול"סקי במורד"(סקי מהירות) . Villard-de-Lans הוא אתר סקי מהירות הגדול ביותר.

אזור ספורט זה מוגן מבחינה סביבתית, ולמרות שהסביבה הטבעית שונתה באופן קיצוני במהלך ההיסטוריה למטרות חקלאות וייעור. תוכניות ייעור הפכו אותו לאחד היערות המרכזיים של צרפת המטרופוליטנית, ולשמורה למינים כמו צבעוני דרומי ושכווי שחור, שני סמלים של הפארק, כמו גם נשר מקראי. ההבדלים באקלים ובגובה על פני הורקור באים לידי ביטוי ברמת הגיוון הגבוהה בבעלי החיים והצומח.

חברי הכת מסדר מקדש השמש  ביצעו לשמצה רצח המוני-התאבדות בורקור בשנת 1995.

 אטימולוגיה 
השם Massif du Vercors נגזר משמו של שבט מקומי שחי באזור בזמן הכיבוש הרומי של גאליה, אשר נודע בשם Vertamocorii (אוית גם Vertamocori, Vertacomicorii או Vertacomocorii), כלומר חיילים או כוחות מעולים של הפסגה. התושבים המודרניים מכונים Vertacomiriens. עד המאה ה-20, השם Vercors התייחס רק לעמקים העליונים של Vernaison  ליד העיירה La Chapelle-en-Vercors . בתחילת המאה ה-20, אנרי פֶרָאְן חקר את המסיב, צילם צילומים רבים, פרסם ספרים ותיאר את הגאולוגיה של ההרים. פראן היה הראשון שהשתמש במונח ורקור במובן העכשווי המורחב שלו. הגאוגרפים ראול בלנשרד  וז'ול בלאשה, הביאו את המונח לפופולריות בסוף שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30. בשנות החמישים, המונח היה כבר בפי כל.

 גאוגרפיה 
 מיקום 
ממוזער|מפת מיקום  (בקצה השמאלי העליון של המפה) בצירוף מפה טופוגרפית של ורקור.
מסיב הורקור שוכן כאמור בפרה-אלפים, בדרום-מזרח צרפת, בחלוקה בין המחלקות של דְרוֹם  ואיזר, שתיהן חלק מאזור רון-אלפ, שהפך ב-2016 לאזור גדול יותר שנקרא אוברן-רון-אלפ, כ-100 קילומטרים דרומית-מזרחית לליון. המסיב משתרע על פני 135,000 הקטר (1.35 מיליון דונם) עם אורך צפון-דרום של 60 ק"מ ורוחב מזרח-מערב של 40 ק"מ .

המסיב מוקף בהרי שרטרז  מצפון, אזור מאהייסין  של הרי האלפים של דאופינה  ממזרח, ומסיב דיוס מדרום. בדרום-מזרח הרחוק, ההר מצטרף לאוכף Col de Menée שבגובה 1,457 מטר מעל פני הים .

המסיב מנוקז בצפון-מזרח ובצפון-מערב על-ידי נהר איזר, במזרח על-ידי נהר דראק , ובדרום על-ידי נהר Drôme . הצד המערבי משקיף על עמק הרון.

הנקודה הגבוהה ביותר במסיב היא פסגת הר גראנד וויימונט  שגובההּ 2,341 מ' מעל פני הים. הנקודה הגבוהה ביותר בפארק הטבע האזורי Vercors  היא רוֹשֶה רוֹנְד  שגובהה 2,453 מטר, וששייכת למסיב Dévoluy  הסמוך.

 גאומורפולוגיה 
ממוזער|הגאוגרפיה והגאומורפולוגיה של ורקור.
מסיב הוורקור ידוע בתור "המבצר" (fortress) או בתור הדולומיטים הצרפתיים בגלל הגיאומורפולוגיה שלו. המסיב דומה לרמה: הנפילה מהמסיב לעמקיו הפנימיים היא כמה מאות מטרים, בעוד הנפילה לאזורים שמסביב היא בין 800 מטר ל-1,200 מטר.

לרכס של הקצה המזרחי יש כמה פסגות בגובה 2,000 מטר. הפנים נע בין 800 מטר ל-1,500 מטר. במסיף יש גם עמקים רחבים הכוללים את עמק לאנס-אן-ורקור , האזורים סביב אוטראן  ולה-שאפל-דה-ורקור , ורמות הכוללות את פורה דה קולמ, forêt de Lente והרמה הגבוהה-Hauts Plateaux (ראו במפה הטופוגרפית משמאל). ישנם מספר נקיקים עמוקים, כולל ערוצי בורן ופורון. אלה כוללים מצוקים חדים שלעיתים קרובות עולים על 400 מטר כמו קומב לאבאל ו-Cirque d'Archiane.

הר Aiguille  עומד בנפרד משאר המסיב כתוצאה מארוזיה. חלקים אחרים מבודדים משאר חלקי המסיב בשל התבליט שלו. לדוגמה, כדי להגיע ל-Gresse-en-Vercors  בדרום, יש לנסוע 100 ק"מ דרך קול דה רוסט  או לנסוע 70 ק"מ דרך Saint-Nizier-du-Moucherotte  בצפון. הכפרים בקצה הצפוני הרחוק היו מבודדים במפולת ליד מנהרת מורטייר. דוגמה נוספת היא רמת Peuil במזרח. במהלך עידן הקרח, קרחון גרסיוודן הגיע לרמת פייל והשאיר אחריו ביצה.
ממוזער|הנוף של גראנד ווימונט ומונט aiguille - במבט מדרום.

 גאולוגיה 
הסלעים המרכיבים את מסיב וורקור נוצרו על ידי השקעה לפני כ-165 מיליון שנה, בתקופת היורה התיכונה, בתחתית האוקיינוס פיימונט-ליגוריה . שקיעת חומר מן החי יצרה אבן גיר, עם סלע דטריטי, שנוצרו בעיקר מארוזיה של חווארים מהאורוגנזה הוורסקנית , יצרו את המסיב בתקופה שהתאפיינה בתנאי אקלים משתנים ובעומק האוקיינוס. ב-Diois  וב-Trièves נמצאת שכבת המסיב, שנוצרה בעידן הטיטון . ואז, לפני כ-130 מיליון שנה, בתקופת הקרטיקון, עלייה בטמפרטורות בשילוב עם מים רדודים הביאה להתפתחותן של שוניות אלמוגים, ששפעו רכיכות, בעיקר רודיסטים. אלה היו מקורה של אבן הגיר האורגונית, המהווה את החלק העליון של המסיב, שבולט יותר בחציו הצפוני. פאונה פרימיטיבית זו הותירה מאובנים רבים, שחלקם נמצאו באתר ליד רנקורל  בקולמס.

בתקופת הפלאוגן נסגר ים תטיס ובתחילת המיוקן, התרוממות האלפים כללה דחיסה של גלישון מערבה. סלעי משקע הועלו 2,000 מטר מעל מיקומו הנוכחי של מאסיף דה אקרינס  ותוך כדי כך נגרמו העתקים וקימוטים.

הצפות ונסיגות של הים שלאחר מכן, היו אחראיות לשקיעה משנית באגנים. הייתה התרחבות של הנקיקים ושחיקה של הצוקים מנגר עילי, מה שהוביל להיווצרות משקעים מולאסיים ב-Royans, וגם בעמקים של לאנס-אן-ורקור , אוטרנס  ורנקורל . בסוף תקופת המיוקן, התרחשה התרוממות נוספת שהביאה לנסיגה הסופית של הים.

לאחר היווצרותו, עבר המסיב ארוזיה חריפה, שהדגישה את התבליט המקומי. הסינקלינות השונות גדלו, ובסופו של דבר יצרו עמקים רבים, כולל אלה של אוטרנס , Méaudre Lans , וילארד, Corrençon ,Col de Romeyère  ו-Col de Rousset . המים חלחלו ב"קרקס" אָרְכִיֵין, העמק התלול  של בורניון ובאוכף לאוול.

 ראו גם 

 פארק הטבע האזורי ורקור (באנגלית)

 גלריה 

קישורים חיצוניים

 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: גאוגרפיה