קומפוזיציה עם אדום, צהוב וכחול

קומפוזיציה עם אדום, צהוב וכחול היא אחת היצירות החשובות בשלב הבשל של פיט מונדריאן, ומייצגת את שיאו של סגנון הנאופלסטיציזם שפיתח. מונדריאן, שפעל בתחילת דרכו בציור פיגורטיבי, החל כבר ב־1914 לבטל את השימוש בקווים מעוגלים, וב־1916 זנח כל ייצוג של נושא מזוהה. מאוחר יותר גיבש שפה אמנותית מופשטת קפדנית, שהתבססה על קווים ישרים - אנכיים ואופקיים - ועל צבעי יסוד: אדום, כחול וצהוב, לצד לבן, שחור ואפור. קומפוזיציות אלה אינן סימטריות, אך טהורות ונקיות מאלמנטים עודפים, מתוך שאיפה לבטא באמצעותן אמת אוניברסלית שמעבר למראה החיצוני של העולם.

למרות שמבט ראשון בציור עשוי להותיר רושם של שטיחות מלאה, ניכרים בו הבדלים בטקסטורה: הפסים השחורים הם השטוחים ביותר, אך באזורים הצבועים נראות משיחות מכחול אחידות בכיוון אחד. לעומתם, שטחי הרקע הלבנים נצבעו בשכבות מרובות של משיחות בצירים משתנים. ניגודים אלו יוצרים עומק חזותי סמוי, שאינו נחשף בקלות לעין בלתי מזוינת.

 היסטוריה ותיאור 
הציור צויר על ידי מונדריאן בשלב מתקדם של תקופתו המופשטת. הוא מציג רשת קווים שחורים על רקע לבן, היוצרת סדרה של ריבועים ומלבנים. חלק קטן מהם צבוע בצבעי צהוב, אדום וכחול. עומק הציור נוצר בזכות סגנונות ציור שונים: הפסים השחורים נמשחו בצורה שטוחה, האזורים הצבועים במשיחות מכחול חד־כיווניות, והאזורים הלבנים במשיחות רב־כיווניות.

פרשנות

קומפוזיציה עם אדום, צהוב וכחול מגלמת את עקרונות הנאופלסטיציזם שפיתח מונדריאן - זרם אמנותי המבקש להציג הרמוניה אוניברסלית באמצעות צמצום צורני וצבעוני. האמן הדגיש קווים ישרים בלבד, בציר אנכי ואופקי, והסתפק בצבעי יסוד (אדום, צהוב וכחול) לצד שחור, לבן ואפור. דרך הפשטה זו ביקש מונדריאן לשקף סדר קוסמי שאינו תלוי בהופעותיו המשתנות של העולם החומרי, אלא מצביע על איזון נצחי. אף שהתוצאה נראית במבט ראשון שטוחה, ההבדלים במרקם משיחות המכחול מטעינים את הקומפוזיציה בעומק חזותי המעודד התבוננות איטית והרהור על האיזון שבין חלקיה. בכך, היצירה מבטאת את תפיסתו של מונדריאן כי האמנות יכולה לגלות אמת רוחנית שמעבר לנראה לעין.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20