America (שיר של סיימון וגרפונקל)

"America" (בעברית: "אמריקה") הוא שיר שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי האמריקאי סיימון וגרפונקל, שנכלל באלבום האולפן הרביעי של השניים, Bookends, שיצא בשנת 1968. את הפקתו המוזיקלית ביצעו חברי הצמד יחד עם רוי היילי. בשנת 1972 יצא השיר מחדש כבי-סייד של הסינגל "For Emily, Whenever I May Find Her" (גרסת הופעה חיה), לצורך קידום אלבום האוסף Simon and Garfunkel's Greatest Hits. לאחר שהשיר נכנס למצעדים ביולי אותה השנה, הוא הפך לאיי-סייד של הסינגל והופץ מחדש בנובמבר.

את השיר כתב והלחין פול סיימון. מילותיו מתארות זוג צעירים היוצאים למסע טרמפים ברחבי ארצות הברית בחיפוש אחר "אמריקה", הן במובן הפיזי והן במובן הרעיוני. השיר נכתב בהשראת מסע שערך סיימון בשנת 1964 עם זוגתו דאז, קתי צ'יטי. "America" נחשב לאחד ההישגים הבולטים של סיימון בכתיבה, ולאחת היצירות הבולטות ברפרטואר של הצמד. בשנת 2014 דורג במקום הרביעי ברשימת השירים הטובים ביותר של סיימון וגרפונקל, לפי סקר קוראים של מגזין Rolling Stone.

 רקע 
"America" נכתב בהשראת מסע בן חמישה ימים שערך סיימון בספטמבר 1964 יחד עם זוגתו דאז, קתי צ'יטי. באותה תקופה התגורר סיימון בלונדון, אך הוזמן לשוב לארצות הברית על ידי המפיק טום וילסון לצורך השלמת המיקסים והעיצוב הגרפי של אלבום הבכורה של הצמד, Wednesday Morning, 3 A.M.. סיימון, שגילה הסתייגות מהפרידה המאולצת מצ'יטי, הציע לה להצטרף למסע, והשניים נסעו יחד ברחבי המדינה במשך מספר ימים.

השיר הוקלט מספר שנים לאחר מכן, כאחד השירים האחרונים שנכללו באלבום Bookends. תהליך ההפקה של האלבום הושפע מעזיבתו של עוזר ההפקה ג'ון סיימון מחברת קולומביה רקורדס, מה שהוביל את סיימון, גרפונקל והמפיק רוי היילי להשלים את העבודה על האלבום באופן עצמאי. בשנת 2004 סיפר בוב דייר, תקליטן לשעבר מסגינו שבמישיגן, בראיון לעיתון המקומי כי השיר נכתב בעת ביקורו של סיימון בעיר בשנת 1966. לדברי דייר, הוא הזמין את סיימון להופיע בסגינו במסגרת סדרת מופעים מטעם סניף הימק"א המקומי. במהלך ביקור זה, הביע סיימון עניין בשם העיר והסביר כי רצה לראות כיצד נראית עיר בשם סגינו. לדברי דייר, סיימון כתב את השיר "America" בעת שהותו במקום, ואף שילב בו שורה המתייחסת לארבעה ימי טרמפים מן העיר.

 ניתוח מוזיקלי 
"America" יוצר תמונת נוף קולנועית המתארת את חיפושו של הדובר אחר אמריקה, הן במובן המילולי והן במובן הסמלי, חיפוש אחר מדינה שערכיה ויופייה נראים כמי שנעלמו. גרפונקל תיאר את השיר כעוסק ב"זוג צעיר המאופיין בהרפתקה ובאופטימיות". השיר סווג כשיר פולק המשלב צלילי סקסופון מעודנים בפזמון, כאשר עוגב מלווה את הגיטרות האקוסטיות, וכל אלה משתלבים באווירה מעורפלת המזכירה את המבנים המוזיקליים המסורתיים של שירי הפופ הקלאסיים האמריקאיים. השיר מולחן בסולם רה מז'ור, במשקל 6/8 ובקצב מתון של 172 פעימות בדקה. המנעד הקולי של סיימון וגרפונקל נע בין הצלילים A2 ל-E4. בהקלטה משתתפים המתופף האל בלאיין, הקלידן לארי נקשטל והבסיסט ג'ו אוסבורן, והיא כוללת גם קטע סקסופון שלא נרשם בקרדיטים. מילות השיר כתובות בחרוז לבן (blank verse).

באלבום Bookends נפתח השיר באפקט קרוספייד מהשיר "Save the Life of My Child", אפקט שאינו מופיע בגרסאות הסינגל, שבהן הפתיחה נקייה. השיר עוקב אחר שני אוהבים צעירים, שותפות רומנטית-מסעית שנוצרה, לכאורה, באופן ספונטני, היוצאים יחדיו למסע לחיפוש אחר אמריקה. מילות השיר מתייחסות לעיר סגינו שבמישיגן, ממנה עזב הדובר בדרכו לעתיד לא ברור. דמותה של קתי מתייחסת לקתי צ'יטי, בת זוגו לשעבר של סיימון, ומקשרת את השיר להיבטים ביוגרפיים ביצירתו, ובמיוחד לשירים "Homeward Bound" ו-"Kathy's Song".

הדובר מתאר כיצד נסע בטרמפים מסגינו במשך ארבעה ימים עד שהצטרף לקתי בפיטסבורג, שם עלו יחד על אוטובוס של חברת קווי גרייהאונד להמשך דרכם. במהלך הנסיעה רכשו סיגריות ומאפי פאי של גברת וגנר. בתחילת המסע שורר טון קליל ואופטימי – "נהיה אוהבים, נתאחד בגורל משותף" – אך עם התקדמות השיר משתנה הלך הרוח. כדי להעביר את הזמן, בני הזוג משחקים בניחוש הרקע המשפחתי של שאר הנוסעים. בהמשך המסע נגמרות הסיגריות, קתי קוראת מגזין ונרדמת, והדובר נותר ער ומהרהר לבדו במשמעות הדרך. בבית האחרון הוא מבטא רגשות כנים, שלא יוכל לבטא בפניה בהיותה ערה: "אני ריק וכואב ואיני יודע מדוע", משפט המתמצת את תחושת הקיום התועה של שנות ה-60 בארצות הברית.

בסיום, הדובר מתבונן החוצה וסופר את המכוניות בכביש ניו ג'רזי טרנפייק. רבים מהנוסעים בדרכים, כמותו, חשים ריקנות, כאב ותעייה, גם אם אינם נוסעים לבד. ההרמוניות המתעצמות והמצילות הרועמות מעצימות את שיאו הרגשי של הבית האחרון: "כולם באו לחפש את אמריקה". לפי הפרשנות של פיט פורנטל, שורה זו מהווה מטפורה לרוח התקופה: נשמות אבודות הנודדות בדרכים של אמריקה באמצע שנות ה-60, נאבקות לנווט בין ייאוש ותקווה ובין אופטימיות לאכזבה.

 קבלה 
סטיבן הולדן, בביקורתו על האלבום Simon & Garfunkel's Greatest Hits בשנת 1972, כתב כי "'America'... היה הצעד הגדול הבא של סיימון. זהו שיר בן שלוש וחצי דקות של ברק טהור, שסיפורו הבלתי מאולץ, המשולב בפרטים מדויקים ובתצפיות כלליות, יוצר תמונת פנורמה של אמריקה מרוצפת ולא-שקטה, ובו זמנית מאיר דרמה של בדידות משותפת במסע אוטובוס בעל השלכות קוסמיות". מגזין "רקורד וורלד" תיאר את גרסת הסינגל מהאלבום האוסף כ"הפקה מסחרית יותר ומעובדת יותר מזו שהופיעה באלבום Bookends".

תום יורק מאתר "AllMusic" תיאר את השאלה המרכזית של השיר כ"אליפסיס, צופן, שאלה שאין לה מענה", שיר שבו "המצאה הרמונית מתוחכמת נכנעת אל מול המסר שבו". דייוויד ניקולס, בספרו "1001 אלבומים שאתה חייב לשמוע לפני שאתה מת", תיאר את השיר כ"רגע מרוכז ומרהיב של מסע בדרכים של אוהבים צעירים; גם אינטימי וגם אפי בהיקפו, הוא עוקב אחר מסע פנימי ממבט תמים ואופטימי להבנה בוגרת יותר".Dimery, Robert (ed.) (2005). 1001 Albums You Must Hear Before You Die. Milan: Universe Publishing, p. 147. First edition, 2005. המגזין American Songwriter אפיין את השיר כ"שיר מסע טיפוסי, אך כמו בכל מסע, הוא מגלה לא פחות על המשתתפים בו מאשר על הנופים שבהם הם עוברים".

שדרן הרדיו והסופר פיט פורנטל מתאר את "America" כאחד מהישגיו המרשימים ביותר של סיימון בתקופה זו של הקריירה שלו. בסקר קוראים של מגזין Rolling Stone שנערך ב-2014, דורג השיר במקום הרביעי מבין שיריהם של סיימון וגרפונקל. על פי המגזין, השיר "לכד את תחושת חוסר המנוחה והבלבול של אמריקה בשנה שבה התרחשו ההתנקשויות במרטין לותר קינג וברוברט קנדי, וכן ההסלמה במלחמת וייטנאם". עוד נכתב כי מדובר באחד השירים האהובים ביותר של הצמד.

 מורשת 
השיר "America" זכה לתחייה מחודשת בפופולריות והוצג לדור חדש כאשר שולב בסרטו עטור השבחים של קמרון קרואו, "כמעט מפורסמים", בשנת 2000. באחת הסצנות המוקדמות של הסרט, אשר מתרחשת בשנת 1968, משמיעה הדמות החופשית "אניטה" (בגילומה של זואי דשנל) את השיר לאִמהּ (בגילומה של פרנסס מקדורמנד) כדי "להסביר מדוע היא עוזבת את הבית כדי להפוך לדיילת". בנוסף, חברת כרטיסי האשראי אמריקן אקספרס השתמשה בשיר במספר פרסומות טלוויזיה פופולריות בשלהי העשור השני של המאה ה-21.

בשנת 2010 החלו להופיע ציטוטים ממילות השיר כשהם מרוססים על קירות של מבנים נטושים ובתי חרושת נטושים בעיר סגינו. קבוצת האמנים "Paint Saginaw" יזמה את הפרויקט בעקבות הירידה החדה באוכלוסיית העיר, וטענה כי השיר מעורר תחושת געגועים בקרב התושבים. מילות השיר כולו רוססו על פני 28 מבנים בעיר, כולל מסילות רכבת ותשתיות של גשרים.

השיר שובץ גם בפרסומת בשם "America" שהופקה עבור קמפיין הבחירות לנשיאות של ברני סנדרס במהלך הפריימריז של המפלגה הדמוקרטית בשנת 2016. צוות הקמפיין פנה לסיימון ולגרפונקל בבקשה להשתמש בשיר, והשניים העניקו את הסכמתם. גרפונקל אף הצהיר על תמיכתו בסנדרס וציין כי השימוש בשיר אינו גורע ממשמעותו המקורית. בשנת 2017 שולב השיר גם בפרסומת טלוויזיה לרכב מדגם פולקסווגן אטלס. בנוסף, השיר מוזכר גם ברומן "The Great Believers" מאת רבקה מקקיי.

 גרסאות כיסוי 
 גרסתה של להקת יס 

בשנת 1970 עיבדה להקת הרוק המתקדם הבריטית יס את השיר "America" וביצעה אותו במסגרת הופעות חיות, מיד לאחר שגיטריסט הלהקה סטיב האו הצטרף והחליף את פיטר בנקס. הגרסה של יס כללה מאפיינים מובהקים של רוק מתקדם, ובהם שינויים במשקלים המוזיקליים, קטעים אינסטרומנטליים ממושכים והשמטת סיום השיר המקורי שהתאפיין בחזרה ודעיכה הדרגתית. בחלק הפותח של העיבוד, הבסיסט כריס סקווייר מצטט את השיר "America" מתוך המחזמר "סיפור הפרברים".

גרסת האולפן של הלהקה נמשכת עשר וחצי דקות, ובביצועים חיים שונים בשנים 1970–1971 הוארך הביצוע ליותר מחמש עשרה דקות. ההקלטה הופיעה לראשונה בשנת 1972 באלבום האוסף The New Age of Atlantic, ובהמשך נכללה באלבום האוסף Yesterdays, במארז התקליטורים In a Word: Yes (1969–) שיצא בשנת 2002, ובמהדורת 2003 המחודשת של האלבום Fragile. גרסה ערוכה של ההקלטה, שאורכה כארבע דקות, הופצה כסינגל והגיעה למקום ה-46 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום ה-20 בניו זילנד. גרסה זו נכללה גם באוספים Yesyears ו-Yesstory, כמו גם באוסף The Ultimate Yes: 35th Anniversary Collection. הגרסה הערוכה צורפה כקטע בונוס למהדורת 2003 של Close to the Edge, בעוד שהגרסה המלאה נכללה ברמיקס שערך סטיבן וילסון לאותו אלבום בשנת 2013.

ביצועים חיים נוספים לשיר נכללו באלבום Keys to Ascension, וכן בהקלטה מהופעת הסיום של סיבוב ההופעות בשנים 1970–1971, שקדמה להקלטה האולפנית, שפורסמה באלבום The Word Is Live בשנת 2005. המגזין "רקורד וורלד" תיאר את הבחירה בחומר זה כ"אירונית אך מוצלחת". הגיטריסט האו התייחס לגרסה זו כ"הקלטה אבודה" במידת מה בתוך מכלול יצירתה של הלהקה, משום שהיא נכללה לעיתים רחוקות באוספים הרשמיים של יס, ובדרך כלל רק בגרסתה המקוצרת. כאשר פגש את סיימון באירוע פילנתרופי ב-1992, שאל האו אותו האם אהב את הביצוע של הלהקה, וסיימון השיב בחיוב.

 מיקומי שיא 

 גרסאות נוספות 
השיר "America" זכה לביצועים חוזרים ונשנים במרוצת השנים, והיווה השראה למגוון אמנים מתחומים וסגנונות שונים. הזמר והיוצר האמריקאי ברט סומר, חבר בהרכב The Left Banke, ביצע גרסה לשיר בשלהי שנות השישים, וביצע אותה גם על בימת פסטיבל וודסטוק בשנת 1969. בשנת 1981 הקליט ההרכב הבריטי רנסאנס גרסה לשיר, בה מבצעת הסולנית אנני האסלאם את תפקיד המספר הגברי מבלי לבצע התאמות מילוליות; הגרסה פורסמה לראשונה רק באנתולוגיה שיצאה ב-1997. הזמר הבריטי דייוויד בואי פתח את המופע "The Concert for New York City" באוקטובר 2001 בביצוע מינימליסטי של השיר, בו ישב במרכז הבמה עם מיקרופון וכלי מסוג אורגן מגע אלקטרוני בלבד. הזמר ג'וש גרובן כלל גרסה לשיר באלבום ההופעה החיה שלו משנת 2003, והמשיך לבצעו באירועים חשובים לאורך השנים, בהם מופע הוקרה לסיימון בבמות של אקדמיית ברוקלין למוזיקה בשנת 2008, וכן בטקס "A Capitol Fourth" בשנת 2011. גרובן ציין כי סיימון נמנה עם יוצריו האהובים, והשיר "America" קרוב ללבו במיוחד.

גם הרכב הרוק האמריקאי "אמריקה" כלל גרסה לשיר באלבום המחווה Back Pages משנת 2011. צמד האחיות השוודיות פירסט אייד קיט ביצע את השיר בטקס פרסי פולאר למוזיקה בשנת 2012 לכבודו של פול סיימון, הופעה שזיכתה אותן בתשואות ממושכות מצד סיימון עצמו. גרסה זו יצאה גם כתקליטון במהדורת בלאק פריידיי של שנת 2014. גם הזמר סטינג ביצע את השיר במסגרת סיבוב ההופעות המשותף לו ולסיימון, כאשר ניגן על גיטרה אקוסטית. להקת U2 שילבה קטעים מהשיר במספר הופעות במהלך סיבובי ההופעות העולמיים שלה בשנים 2015 ו-2017.

 מיקומי שיא 

 קישורי סינגלים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:שירי 1968
קטגוריה:סינגלים מ-1972
קטגוריה:סינגלים מ-1986
קטגוריה:שירי סיימון וגרפונקל
קטגוריה:שירי דייוויד בואי
קטגוריה:שירי סטינג
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על אמריקה הצפונית
קטגוריה:שירים על ארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת CBS ישראל