יונתן גבאי

יונתן גבאי (4 ביולי 1933 – 7 באפריל 2011) היה רקדן, כוריאוגרף, יוצר ומורה לריקודי עם ישראליים.

 ביוגרפיה 
נולד במושב מרחביה, וגדל בקריית חיים.

בגיל 14 החל ללמוד מחול אצל ירדנה כהן. רקד בלהקת הנוער העובד והלומד של קריית חיים ובלהקת בית הספר התיכון של קריית חיים בהדרכת שלום חרמון. בשנת 1952, בזמן שירותו הצבאי כקצין, הצטרף ללהקה המרכזית בהדרכת יונתן כרמון והיה חלק מצוות הרקדנים הקבוע עד שנת 1958. בשנת 1958 קיבלה הלהקה המרכזית את שמה - להקת כרמון, ויצאה לסיבוב הופעות של כחצי שנה בארצות הברית, והם הופיעו בתוכנית האירוח של אד סאליבן.

בין השנים 1959 עד לפרישתו לפנסיה בשנת 2001, עבד בחברת חשמל, שם החל בתפקיד זוטר, וסיים כסגן מנהל אגף.

גבאי היה יד ימינה של הבמאית שולמית בת-דורי ולקח חלק פעיל בכנס מחולות העם האחרון בקיבוץ דליה. במשך 25 שנה ניהל את האגף לפולקלור בעיריית חיפה, במסגרת זו הוביל את מצעדי המחולות בחיפה, ניהל אומנותית את פסטיבלי הפולקלור הבינלאומיים שנערכו בעיר והיה הכוריאוגרף והמנהל האומנותי של להקות המחול בחיפה עד לפרישתו לגמלאות. כמו כן, היה גבאי לחלק מהיוזמים והמפיקים של פסטיבל צמח למחול ופסטיבל מחול כרמיאל.

במשך שנים רבות ריכז את האולפן להכשרת מורים לריקודי עם בחיפה והצפון והיה שותף פעיל במדור לריקודי עם בהסתדרות.

יחד עם יונתן כרמון, ברכה דודאי, תרצה הודס ודן רונן, הקים את עמותת רעים אשר שמה למטרה לשמר את ריקודי העם בארץ.

בשנת 1962 מונה למנהל האמנותי של להקת הסטודנטים של חיפה אותה ניהל עד שנת 1986. הלהקה ייצגה את ישראל בפסטיבלים, זכתה בפרס ראשון בפסטיבל בדיז'ון שבצרפת וגם יצאה להופעות בחגיגות הכתרת השאה בטהרן בשנת 1967.

גבאי הרקיד את הלהקה עם תזמורת חיה בניצוחו של עמוס אלוני. כמה חודשים לפני מותו, קיבל יונתן גבאי את פרס יקיר ארגון ריקודי העם בישראל.

 יצירה ופועלו 
במהלך הקריירה יצר 14 ריקודים מקוריים שהפכו לקלאסיקות של ריקודי העם. יצירתו מתאפיינת בשילוב של אלמנטים יהודיים וישראליים, לחנים עממיים ותחושת קהילתיות. כמו כן, במסגרת תפקידו כמנהל להקת הסטודנטים יצר ריקודים לבמה כגון: "ריקוד האדמה", "ריקוד הסיירים" ועוד.
 צדיק כתמר (1965)
 שלום על ישראל (1968)
 אנעים זמירות (1968)
 שמחו נא (1969)
 מלאך מסולם יעקב (1970)
 הנה לנו ניגון יש (1971)
 בבית חלומותיי (1972)
 שם הרי גולן (1972)
 שישו את ירושלים (1975)
 עוד הישמע (1975)
 ידיד נפש (1976)
 ושוב אתכם (1976)
 מלב אל לב (1983)
 מישהו הולך תמיד איתי (1984)

 חיים אישיים 
בשנת 1960 נישא לרות, ולהם שלוש בנות: תמר (רקדה דור שני ללהקת כרמון ובלהקת המחול בת-שבע בשנות ה-80), נילי (בוגרת קורס הכשרת מדריכי ריקודי עם), ועדי (מנהלת אומנותית של להקות המחול גבעתיים).

 מותו והנצחתו 
הלווייתו התקיימה בבית העלמין "גן עדן" בקיבוץ עין כרמל. על קברו מצוטט המשפט  מתוך "תמול שלשום" של ש"י עגנון.

על שמו נקראת רחבת המחוללים אשר בחוף הים בחיפה.

ספר ילדים "סבא הורה" אשר מדבר על ריקודי עם ישראליים נכתב למורשתו על ידי בתו, עדי גבאי לב.

לאחר מותו, המשפחה הפקידה את הארכיון הפרטי שכלל פרטיטורות הריקודים, קלטות ותיעודים בארכיון הישראלי למחול בספריית בית אריאלה.

 קישורים חיצוניים 
 ריקודי יונתן גבאי, באתר יוטיוב
 לזכרו של יונתן גבאי, מחול רומניה, באתר יוטיוב
 יונתן גבאי, המרכז לריקודי עם, באתר רוקדים
יונתן גבאי ז"ל - באדיבות עמותת רעים - אתר מרקיד, ארגון המרקידים והכוריאוגרפים לריקודי עם בישראל ובתפוצות.
רות אשל & דן רונן, לרקוד בפריפריה החיפאית - מחול עכשיו 23, ינואר 2013
דן רונן: יונתן גבאי ראוי לאות יקיר חיפה - 23 בפברואר 2011
ערב מחול וזמן, עיתון מעריב מתוך ארכיון הספרייה הלאומית, 20 ביולי 1984
"אני נשאר" עיתון מעריב - מתוך ארכיון הספרייה הלאומית, 10 באוגוסט 1988
שוש אביגל, עיתון חדשות מתוך ארכיון הספרייה הלאומית, 26 בינואר 1990
גיורא מנור, על המשמר, תרבות ואמנות - מתוך ארכיון הספרייה הלאומית, 11 באוגוסט 1976
עוזי בנזימן, הארץ - מתוך הספרייה הלאומית 24 ביולי 1969
שיחות על המחול הישראלי - שיחה עם יונתן כרמון - בימוי: שלומי חיון, ארכיון הסרטים הישראלי סינמטק ירושלים, 2013
חנוכה במחולות, עיתון מעריב - 21 בנובמבר 1986
השתלמות ארצית למדריכי ריקודי עם - מתוך הספרייה הלאומית, עיתון דבר, 10 בדצמבר 1982

 הערות שוליים 

קטגוריה:כוריאוגרפים ישראלים
קטגוריה:רקדנים ישראלים
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:מורים בישראל
קטגוריה:ריקודי עם בישראל: כוריאוגרפים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011