פילוסופים נגד אלוהים

פילוסופים נגד אלוהים: א. מסה על אמונה בספק הוא ספרו של הפילוסוף הישראלי ג'רמי פוגל שיצא לאור בשנת 2025 בהוצאת הספרים רדיקל. הספר כתוב ברוח מבודחת ובקלילות, אך הוא עמוס מובאות ממקורות קלאסיים וממוסמך בדייקנות.

הספר אמור להיות ראשון בסדרה של שלוש מסות. השנייה עתידה לעסוק באנטי כריסטוס ואנטי משה על ניטשה, שפינוזה וההצעה שלהם לגאולה חילונית והשלישית - על פרויד ומרקס.

החשיבות של החזרת אנשים בשאלה לפי פוגל היא בגלל הסכנה שהוא מזהה בקנאות הדתית - השמעת דעות נחרצות מידי בשם האל. פוגל טוען כי ייתכן והאל קייים וייתכן כי הוא לא קיים, אבל בכל מקרה כדאי להפטר מתפיסות מטומטמות או וולגריות על אודות אלוהים לפני שתפיסות אלה מסכנות את קיומה של ישראל. פוגל טוען כי כותרת ספרו של שפינוזה מאמר תאולוגי-מדיני, משקפת את הרעיון לפיו לא ייתכן שינוי פוליטי ללא שינוי תאולוגי, שכן הן באמסטרדם של המאה ה-17 והן בישראל של המאה ה-21 הדפוסים הנוגעים לדיון על אלוהים, משפיעים על החיים של כולנו.

 פרקי הספר 
 א. דייוויד הקדוש 
הפילוסוף הסקוטי בן המאה ה-18 דייוויד יום טען שאי אפשר להוכיח את קיומו של האל באופן וודאי בשתי דרכים: אחת – באמצעות שלילת הטיעון הטלאולוגי או התכליתני, שמכונה גם טיעון השען. לפי עמדה זו כל הדברים בעולם קורים מפני שיש להם תכנון והם מכוונים לתכלית רציונלית. כמו שלא יכול להיות ששעון ייווצר מאליו במקרה, כך לא ייתכן שהיקום נברא באקראי.

פוגל מסקר את האופן בו יום, בספרו דיאלוגים על הדת הטבעית, הוכיח שטיעון השען אינו משכנע בשום צורה. יום עשה זאת עוד בטרם הופיעו טיעונים מדעיים נגד טיעון זה כמו האבולוציה של צ'ארלס דרווין. הדבר הראשון שיום עושה הוא לאפיין את טיבו של הטיעון. יום שואל איזה מין טיעון הוא טיעון השען? ועונה כי הוא טיעון מסוג אנלוגיה או דמיון בין שני דברים. האנלוגיה היא טענה ליחס דומה בין שען-שעון לבין אלוהים-יקום. אך בשלב זה יום מציין כי אנלוגיה יכולה לעבוד רק אם שני דברים הם דומים. יום מציין גם כי אין שום דמיון מהותי בין היקום לבין שעון. שעון הוא חפץ בעל תכלית, שנוצר בידי בני האדם למען תכלית זו. ואילו היקום הוא משהו אחר לגמרי - זהו עצם האפשרות לקיומם של כל החפצים. מדובר בהבדל קטגורי בין שני הדברים - כלומר זוהי השוואה בין תפוחים לתפוזים. כמו כן יום טוען כי לא ניתן ליצור השוואה בין היקום לבין כל דבר אחר אחר שכן הייקום הוא ייחודי - היות שאנו לא מכירים שום דבר אחר שדומה ליקום, אי אפשר לבצע עליו אנלוגיות לדברים אחרים.
ממוזער|טקסט=דייוויד יום|הפילוסוף הסקוטי דייוויד יום העלה שורה של טיעונים לוגיים נגד טיעון השען
טיעון נוסף של יום הוא שטיעון השען מבוסס על ניסיון. הניסיון הרב שלנו בחיי היומיום מלמד אותנו כי חפצים כמו שעון או בית מייצגים סדר מסוים והם נוצרו באופן מכוון באמצעות בעלי מלאכה. לעומת זאת אין לנו ניסיון רב ביחס ליקום. בעקבות יום, פוגל מציין כי היקום הוא תופעה מאד מאד משונה, וכי אין לנו הרבה ניסיון לגביה שכן ראינו רק יקום אחד - היקום שבו אנו חיים. יום שואל בהקשר זה:

יום מעלה טיעון נוסף נגד טיעון השען - גם אם נקבל את האנלוגיה החלשה בין שעון ליקום, יש לנו ניסיון רב עם סדר שנוצר ללא תכנון וללא תבונה - כמו טיגריס או עץ. אם אנו רואים עץ, אנו לא מניחים שהוא נוצר על ידי שען אלה שהוא נוצר על ידי עץ. אם אנו רואים טיגריס, אנו מניחים שאבא טיגריס ואמא טיגריס הולידו אותו, וכי הם עשו זאת ללא תכנון תבוני, ואולי אפילו בלי כוונה. עם זאת בטיגריס הקטן גלום סדר גדול הרבה יותר מאשר בשעון. אם כך מדוע אנו מניחים כי היקום דומה דווקא לשעון ולא לעץ או לטיגריס? אולי היקום נולד משני יקומים אמא ואבא כמו הטיגריס? אולי הוא נבט מנבט בדומה לעץ? זה סביר באותה מידע כמו להניח כי שען יצר אותו

גם אם מניחים שהיקום דומה יותר לשעון מאשר לעץ, יום מצביע על בעיה מהותית נוספת בטיעון השען: הוא איננו פותר את שאלת מקורו של היקום, אלא רק דוחה אותה צעד אחד לאחור. אם נניח שאלוהים יצר את היקום, מתעוררת מיד השאלה – מי ברא את אלוהים? יום כותב: "כיצד תנוח דעתנו בלא להמשיך וללכת עד לאין סוף?" במילים אחרות, טיעון השען מותיר את בעיית הסיבה הראשונה בלתי פתורה.

פוגל מציין כי כוהני דת רבים נוהגים להשיב לשאלה זו בטענות מתחמקות, כגון "אסור לשאול" או "אלוהים ברא את עצמו", או בהנחה שאלוהים מצוי מחוץ לחוקי המדע וההיגיון המוכרים לנו. אולם, לטענתו, תשובות אלה פחות מספקות ביחס להסברים מדעיים, כמו המפץ הגדול.

גם אם מקבלים את ההנחה שהיקום נוצר בתכנון תבוני כלשהו, אין בכך כדי להוכיח שמדובר דווקא באל המתואר בדתות האברהמיות. פוגל מוסיף כי רוב המערכות המורכבות מעשה ידי אדם – כמו קתדרלה או אונייה – נבנו בידי צוות של יוצרים, לא בידי אדם יחיד. מכאן, שאם מקבלים את טיעון השען, ניתן באותה מידה (ואולי אף יותר) להניח כי העולם נוצר על ידי קבוצת מתכננים – כלומר, הדבר מכוון לפתרון של ריבוי אלים.

יום עצמו מציע אפשרות נוספת: גם אם העולם נוצר על ידי ישות תבונית, ייתכן שמדובר באל צעיר או בלתי מנוסה – יוצר שברא את עולמו הראשון מתוך ניסוי ולמידה, כמו ילד המצייר ציור ראשון. ייתכן שזהו רק אחד מני עולמות שברא, ואולי מאז המשיך הלאה ליצור עולמות אחרים – טובים, יפים או שלמים יותר.

ביקורת נוספת על טיעון השען נובעת מבעיית הרוע – השאלה מדוע יש רוע בעולם אם בוראו הוא כל-יודע, כל-יכול וטוב מוחלט. הוגים כמו יום, פוגל וריצ'רד דוקינס מציינים כי עולמנו מלא סבל, כאב ורשעות: בני אדם שמשפילים זה את זה, בני אדם שרוצחים אונסים וגונבים, העולם מלא ייסורים של גנו קטן שלהקת צבועים טורפת לנגד עיני אמו חסרת האונים. עולם שמלא בזקנה, עוני, מחלות, מוות ויגון. כיצד ניתן להסיק מיקום כזה על קיומו של יוצר מושלם ומיטיב?

יום אינו פוסל בהכרח את האפשרות לקיומו של אל בעל תוכנית נסתרת ועמוקה, שהאדם איננו מסוגל להבינה. גם פוגל מודה כי ייתכן שיצורים שסבלו ביקום הזה – למשל אנה פרנק – ממשיכים לחיות ביקום נוסף, דמוי גן עדן, שבו הם מאושרים. אבל הוא ויום טוענים כי עצם קיום האפשרות הזו, לא גורמת לנו להסיק בורא טוב ומושלם מתוך יקום מלא סבל ורוע מיותר.

הטענה השנייה של יוּם, המופיעה בספרו מחקר בדבר בינת האדם, היא שגם לניסים שכל דת מדווחת עליהם אין הוכחות ממשיות. לא סביר להאמין שקורים ניסים, ופוגל מסביר זאת כך:

נושא נוסף שהדתות עוסקות בו – היות אלוהים טוב ומיטיב ולעומתו האמירה - צדיק ורע לו. יוּם טוען שבגלל שיש כל כך הרבה רוע בעולם אין אפשרות להוכיח שקיים אל טוב ומיטיב בעולם.

 ב. נגד אלוהים? 
יוּם לא טוען שאין אלוהים. כלומר לדבריו אולי יש ואולי אין, אבל מבחינה פוליטית חשוב לדעת שמוסדות ואנשים שממנים את עצמם להיות הדוברים והפוסקים של רצונותיו וכוונותיו של האל מהווים איום על החברה והמשטר. למרות שאין להם ידיעה ממשית מהו רצון האל (או מה הם רצונות האלים) הם מתיימרים לייצג את הרצונות האלה ובעקבות כך להעניש, לגרום עוול, לפגוע בנשים ולהרוג את מי שלא בדעתם.

השאלה החשובה באמת  והתשובה לשאלה זו היא: לא. לכן אין הצדקה לפעולות שנעשות בשם הדת, שהן אכזריות ומדכאות ומייצגות רק את הרוע של מי שמבצע אותן ולא את הרצון האלוהי.

 ג. זמזומי הספק הקדוש 
סוקרטס, פילוסוף יווני מהמאה החמישית לפני הספירה, העדיף את הפיקפוק על פני הידיעה הוודאית, ובשל כך הוא הועמד למשפט והוצא להורג. 

גם אפלטון תלמידו חשב שאפשר להגיע לאמת רק תוך כדי שיחה.

לגבי המוות סוקרטס אומר שהמוות הוא:

למרות שסוקרטס הוצא להורג ככופר, הוא כלל לא טען נגד קיום האלוהות. להפך, הוא הכריז שהוא עצמו מאמין. פוגל מראה שביקורתו של סוקרטס הייתה מכוונות אל אותם בני אדם שטוענים שהם יודעים אודות האלוהות ובשל כך הם מייצגים אותה עלי אדמות.

 ד. הספקנות המוארת של פירון 
פירון מאליס היה פילוסוף ששירת בצבאו של אלכסנדר מוקדון. הצבא הגיע עד הודו והיה חשוף לתרבויות ולמנהגים שלא היו מוכרים בארץ מולדתו יוון. בעקבות ההכרות שלו עם העולם הגדול הוא הקים אסכולה פילוסופית שנקראה הסקפטית או הספקנית.

הספק הזה לא מוביל לחרדה או לשיתוק, אלא דווקא לרוגע פנימי. אין אפשרות לדעת אם האלים קיימים, כי אם הם קיימים ואחראים להכל אז הם גם אשמים בכל הרוע בעולם. ולהאשים אותם ברוע אלה דברי כפירה.

 ה. מי שמאמין לא מאמין 
לא בכל ספק יש יתרון. למשל: לא יועיל אם כבאים שמצילים חיים יתלבטו. אבל ספק תאולוגי הוא מבורך כי הוא משחרר מנאמנות לאל מסוכן ואכזרי. גם ספק בעמדה פוליטית הוא חיובי כיוון שהוא "מקדם מתינות ומרפא קנאות".

מוזכר בפרק זה הפילוסוף אלפרד ג'ולס אייר, שהיה מתנגד חריף לדתיות עד שעבר חוויית סף מוות, שהפכה את עמדתו בנושא העדר-האמונה לפחות חד-משמעית ויותר מורכבת.

 ביקורת 
בתוכנית הרדיו "מה שכרוך" בהגשת מיה סלע ויובל אביבי בכאן תרבות, הועלתה במסגרת ראיון עם פוגל הטענה שבני אדם רוצים קשר לאלוהות ושהדתיות תמיד חוזרת ושבה לעולם, וכן שהחיים החילוניים הם ריקים וחסרי משמעות.

 קישורים חיצוניים 

 פרק 100. למה לצאת מהמערה? פילוסופיה עתיקה למציאות חדשה עם ד”ר ג’רמי פוגל, פודקסט, כרמל וייסמן, 30 ביוני 2025

 הערות שוליים 

קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:חיבורים פילוסופיים
קטגוריה:ביקורת דת בספרות