מיכאיל קולצוב

מיכאיל קולצוב (ברוסית: Михаи́л Ефи́мович Кольцо́в (12 ביוני 1898 – 2 בפברואר 1940) הוא שם עט של מויסיי (משה) חיימוביץ' פרידלנד - עיתונאי וסופר יהודי - סובייטי. הוא כיהן כעורך הראשי של המגזין הסאטירי קרוקודיל.

 ביוגרפיה 
נולד בקייב, אז חלק מהאימפריה הרוסית, לחיים מובשביץ' פרידליאנד, סנדלר יהודי ולרחל (לבית הוכמן).The record of the birth of Moisey Fridlyand in the metric book of the Kiev rabbinate for 1898 (ЦГИАК Украины. Ф. 1164. Оп. 1. Д. 442. Л. 138об–139.)   הוא היה אחיו של הקריקטוריסט בוריס יפימוב. קולצוב השתתף במהפכת אוקטובר, ובשנת 1918 הצטרף למפלגה הבולשביקית. בהמשך התגייס לצבא האדום והיה לכתב צבאי במהלך במלחמת האזרחים ברוסיה.

במהלך הקריירה העיתונאית שלו, ייסד וערך מספר כתבי עת סובייטיים פופולריים, בהם קרוקודיל, צ'ודאק, סובטסקויה פוטו ו-אוגוניוק. בנוסף, שימש כחבר מערכת בעיתון פראבדה.

בשנות ה-30 נשלח קולצוב לספרד מטעם פראבדה כדי לסקר את מלחמת האזרחים. במקביל לעבודתו העיתונאית פעל גם כסוכן של הנ.ק.ו.ד., ולפי מקורות שונים שימש גם כיועץ לכוחות הרפובליקניים. בזמנו נחשב לדמות מקורבת לסטלין, ואף נטען כי היה לו קו תקשורת ישיר עם הקרמלין ממקום שהותו בספרד.

העיתונאי הקומוניסט הבריטי קלוד קוקברן, שפגש את קולצוב בספרד, תיאר אותו כדמות צבעונית, הרפתקנית ולעיתים חסרת זהירות. ג'ורג' אורוול האשים את קוקברן בשיתוף פעולה עם קולצוב בפרסום מידע שגוי לטובת ברית המועצות, טענה שהופיעה בספרו מחווה לקטלוניה (1938). קולצוב עצמו תיאר את חוויותיו במלחמה בספרו היומן הספרדי, שיצא לאור באותה שנה. הסופר ארנסט המינגוויי תיאר דמות המבוססת עליו ברומן למי צלצלו הפעמונים.

לאחר שובו לברית המועצות בנובמבר 1937, התקרב קולצוב ליבגניה יז'ובה, רעייתו של ראש הנ.ק.ו.ד. באותה תקופה, ניקולאי יז'וב. בדצמבר 1937 פרסם מאמר ביקורתי על פרקטיקות מסוימות של הטיהורים הגדולים, בו התריע מפני הפללת חפים מפשע והפציר ברשויות לנקוט משנה זהירות.

ב-14 בדצמבר 1938 נעצר קולצוב, זמן קצר לאחר התאבדותה של יבגניה יז'ובה ולימים ספורים לאחר הדחתו של ניקולאי יז'וב. בהמשך העיד יז'וב כי אשתו וקולצוב היו במערכת יחסים וכי פעלו למען מודיעין זר. בינואר 1940 נכלל קולצוב ברשימת "אויבי העם" שהגיש לברנטי בריה לפוליטביורו, שכללה מאות אישים, בהם גם הסופר איסאק באבל. קולצוב הוצא להורג בירייה ב־2 בפברואר 1940. רעייתו, מריה אוסטן, נידונה אף היא למוות והוצאה להורג.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:סופרים יהודים סובייטים
קטגוריה:עיתונאים יהודים סובייטים
קטגוריה:יהודים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:כתבים צבאיים יהודים
קטגוריה:כתבים צבאיים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:סובייטים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:יהודים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בברית המועצות
קטגוריה:יהודים שהוצאו להורג ברוסיה ובברית המועצות
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1898
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1940