בית הכנסת עדת ישראל (ארצות הברית)

בית הכנסת עדת ישראל (מבוטא כ:עַדַס יִשְְׁרָאֵל; באנגלית: Adas Israel) הוא מקום התפילה של קהילת עדת ישראל ליהדות הקונסרבטיבית, הממוקמת בשכונת קליבלנד פארק בעיר וושינגטון די. סי. זהו בית הכנסת הקונסרבטיבי הגדול ביותר בעיר. הבניין הראשון של בית הכנסת נחנך לראשונה בשנת 1876, בנוכחות הנשיא יוליסס ס. גרנט והסנאטור תומאס וו. פרי. המבנה המקורי של בית הכנסת הוא בניין בית הכנסת העתיק ביותר ששרד בוושינגטון הבירה, וכיום ידוע כמוזיאון היהודי של הבירה על שם ליליאן ואלברט סמול קפיטל. רוב מייסדי עדת ישראל הגיעו ממדינות שונות בגרמניה ובמרכז אירופה. מיעוט מתוכם הגיע מפולין או מחלקים אחרים של האימפריה הרוסית. רובם היו סוחרים שגרו סמוך לחנויותיהם. בהקמתה, הקהילה מנתה כ-35 משפחות. חלק מצאצאיהם עדיין חברים בה.

 היסטוריה 
בשנת 1869, כשלושים משפחות מהגרים יהודיות פרשו מקהילת וושינגטון העברית, הקהילה היהודית היחידה שהייתה באותה תקופה בוושינגטון הבירה, על מנת לקיים אלטרנטיבה קרובה יותר למסורת. את הקהילה החדשה כינו "עדס ישראל", כהגייה האשכנזית לשם "עדת ישראל". במשך מספר שנים פעילות הקהילה החדשה התקיימה בחדרים שכורים, תוך כדי שחבריה מנסים לגייס כספים לבניית בית כנסת משלהם.

לאחר שנים של גיוס כספים הוקם בית הכנסת, בפינת הרחובות 6 ו-G, צפון-מערב, בלב מרכז המגורים והמסחר של העיר, שם גרו ועבדו רבים מבני הקהילה. בטקס חנוכת בית הכנסת ב-9 ביוני 1876 השתתפו הנשיא יוליסס ס. גרנט ונשיא הסנאט הזמני, תומאס ווייט פרי. זו הייתה הפעם הראשונה שנשיא מכהן של ארצות הברית השתתף בטקס בבית כנסת. דוברים בולטים שנאמו בבית הכנסת, במשך השנים, כוללים את הנשיאים ריצ'רד ניקסון, ג'רלד פורד וברק אובמה. כמו כן הם כוללים את סגן הנשיא יוברט האמפרי, את ראשי ממשלת ישראל גולדה מאיר ויצחק רבין, ואת הסנאטור רוברט קנדי.

 המבנה השני 
ממוזער|250x250px|בית הכנסת המקורי של עדת ישראל ממוקם ברחובות 3 ו-G, צפון-מערב
אבן הפינה למבנה השני הונחה בשנת 1906. האדריכל לואי לוי מבולטימור תכנן את הבניין בסגנון המורי, שהיה פופולרי באדריכלות בתי כנסת באותה תקופה. הבניין הוקם ברחובות 6 ו-1 צפון-מערב ונחנך ב-5 בינואר 1908. הבניין המקורי נמכר לסטיבן גאטי, סוחר פירות ומשקיע נדל"ן איטלקי. בשנות ה-1910, כנסיית סופיה היוונית-אורתודוקסית פעלה באולם שבקומה השנייה. רצף של כנסיות פעלו במקום לאחר מכן, בין שנות ה-20 לשנות ה-40. במהלך 60 השנים הבאות, הקומה הראשונה של בית הכנסת לשעבר חולקה לחללי מסחר שונים, בהם פעלו חנות אופניים, מספרה, חנות מכולת, מעדנייה, ועסקים נוספים.

בשנת 2002 הכנסייה הציעה את הבניין למכירה. לורה כהן אפלבאום, המנהלת הנוכחית של האגודה ההיסטורית היהודית של וושינגטון רבתי, פנתה לקהילה היהודית בבקשה להציל את הבניין. שלושה יזמי נדל"ן, שלטון צוקרמן, אייב פולין ודאגלס ג'מאל, הגישו הצעה של כ-5 מיליון דולר על הנכס, שזכתה. כיום הבניין ידוע כ-"בית הכנסת ההיסטורי השישי והראשון" (על שם המיקום בו שכן), ומשמש כמרכז לחיים יהודיים דתיים ותרבותיים. המקום מארח מדי שנה סופרים ואמנים שונים.

בשנות ה-60 הבניין היה בסכנת הריסה עקב התוכניות להקמת הרכבת התחתית של וושינגטון. האגודה היהודית ההיסטורית של וושינגטון רבתי העבירה את הבניין לרחובות 3 ו-G צפון-מערב. ב-1 בספטמבר 1969 חתם הנשיא ריצ'רד ניקסון על חוק המסמיך את המחוז לרכוש את הבניין ולהשכירו לאגודה למטרות שימור היסטורי תמורת דולר אחד לשנה למשך 99 שנים.

בניין בית הכנסת ההיסטורי שוחזר על ידי האגודה היהודית ההיסטורית של וושינגטון רבתי והפך לביתו של המוזיאון היהודי ליליאן ואלברט סמול. הבניין הוא בניין בית הכנסת העתיק ביותר ששרד בוושינגטון, והוא בין מבני בית הכנסת העתיקים ביותר הקיימים בארצות הברית. 2019 article update.בשנת 2016 הועבר הבניין 18 מטרים. בינואר 2019 הועבר שוב, לרחוב F צפון-מערב. במיקום זה הפך לחלק מהמוזיאון היהודי.

 המבנה השלישי 
בשנת 1951 עברה הקהילה למיקומה הנוכחי בשדרות קונטיקט ורחוב פורטר, צפון-מערב. הבניין תוכנן על ידי האדריכלים פרנק גראד בסגנון שהיה נפוץ בבתי כנסת רבים שנבנו לאחר מלחמת העולם השנייה: קווים נקיים, קנה מידה גדול ועיצוב פנים בהיר. אבן הפינה לבניין החדש הונחה בשנת 1950, והבניין נחנך מאוחר יותר באותה שנה. הבניין הקודם נרכש על ידי הכנסייה האפיסקופלית המתודיסטית האפריקאית.

המבנה, שעלות הקמתו עמדה על כ-1.3 מיליון דולר, כלל אולמות בני 300 ו-1500 מושבים, שני אולמות נוספים, 14 כיתות לימוד, עליית גג נסתרת למקהלה, עוגב, ארון קודש ממוסגר באוניקס שחור ובשיש, וחמש דלתות ברונזה כבדות הנפתחות אל לובי מעוטר בשיש אדום שמוביל לרחבה גדולה ופתוחה המשקיפה על הצומת. חנוכייה גדולה וחרוטה - שנבחרה כסמל ליהדות לאחר ויכוחים רבים בתוך הקהילה – מעטרת את החזית הפונה לכיכר.

אגף בית הספר ואולמות אודיטוריום נוספו בשנת 1958. בשנת 1988 הבניין שופץ והורחב, ונחנך מחדש בשנת 1990, בנאום של שגריר ישראל לשעבר, אבא אבן. בשנת 2013 הבניין עבר שיפוצים נרחבים. כיום חברים בקהילה כ-1,750 משקי בית, עם קרוב ל–500 תלמידים בבית הספר הדתי ו-120 בגן הילדים.

 מאפיינים 
שמאל|ממוזער|175x175 פיקסלים|מיקומו הנוכחי של בית הכנסת עדת ישראל ברחוב קוויבק 2850, צפון-מערב, בקליבלנד פארקעבור הקהילה היהודית, עדת ישראל שימשה מרכז לפולחן יהודי מסורתי. חוקתה עיגנה את המחויבות למנהגים הדתיים האורתודוקסיים ואסרה על הנהגת רפורמות דתיות. התפילות התקיימו בעברית, למעט התפילה לממשלה, שניתן היה לאומרה באנגלית לאחר שנקראה בעברית. תפילות בציבור התקיימו מדי יום.עם חלוף הזמן חלו שינויים: אנגלית הונהגה בטקסים, תחילה כדי לתרגם תפילות. בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 עדת ישראל הצטרפה לתנועה הקונסרבטיבית. בתחילה נשמרה המסורת של מקומות ישיבה נפרדים לגברים ולנשים, אך הנוהג הופסק בשנת 1951.

 פיגוע הירי מול המוזיאון היהודי בוושינגטון 

ב-21 במאי 2025, שני אנשי צוות של שגרירות ישראל בוושינגטון הבירה, ירון לישינסקי בן ה-28, גרמני-ישראלי, וחברתו היהודייה-אמריקאית בת ה-26, שרה לין מילגרים, נורו למוות מטווח קצר מחוץ למוזיאון, בעת שעזבו אירוע יהודי שאורגן על ידי הוועד היהודי-אמריקאי. שני הקורבנות היו זוג צעיר שעמד להתארס. אליאס רודריגז נעצר כחשוד לאחר שנתפס על ידי אנשי אבטחת האירוע. לאחר שנעצר שלף כאפייה אדומה וקרא "free, free Palestine!" דני דנון, שגריר ישראל באו"ם, כינה את המקרה "מעשה טרור אנטישמי מושחת". נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ גינה את הרציחות בפוסט ברשת החברתית Truth Social, וקבע: "הרציחות הנוראיות הללו בוושינגטון הבירה, המבוססות בבירור על אנטישמיות, חייבות להסתיים, עכשיו!".

ראו גם
 קהילת יהודי וושינגטון די. סי.

 קישורים חיצוניים 


 הערות שוליים 

קטגוריה:וושינגטון די. סי.: מבנים
קטגוריה:ארצות הברית: בתי כנסת
קטגוריה:בתי כנסת קונסרבטיביים