פקודת העדות הדתיות (ארגונן)

פקודת העדות הדתיות (ארגונן) היא פקודה שנחקקה בשנת 1926, בתקופת המנדט הבריטי. הפקודה הסמיכה את הנציב העליון לקבוע כללים לגבי ההכרה בעדות דתיות, ולהסדיר את דרכי פעולתן. הפקודה עודה בתוקף במדינת ישראל.

חקיקת הפקודה 

דבר המלך במועצה על ארץ ישראל משנת 1922 קבע כי ענייני המעמד האישי של נתיני המנדט יידונו על ידי מערכת של בתי דין דתיים של העדות הדתיות השונות. בשנת 1923 פורסמה בתוספת לפקודת הירושה רשימה של העדות הדתיות המוכרות. פקודת העדות הדתיות (ארגונן) מאפשרת הכרה בעדות נוספות על ידי הנציב העליון ומאפשרת פיקוח על פעולת העדות הקיימות והסדרת פעילותן.

תחולת הפקודה במדינת ישראל

כאשר קמה מדינת ישראל, נותרה על כנה פקודת העדות הדתיות (ארגונן) מכוח סעיף 11 לפקודת סדרי השלטון והמשפט שהשאיר את עיקר המשפט של תקופת המנדט בתוקף. בתחילה הועברו סמכויות הנציב העליון לשר הדתות בשנת 2004 הועברו הסמכויות לראש הממשלה וממנו הועברו לשר הפנים בשנת 2007..

במהלך השנים נעשה שימוש בסמכויות כדי להתקין תקנות העוסקות בהסדרת שונים הנוגעים לפעולתן של העדות המוכרות השונות כמתן שירותי דת או קבורה, אך גם כדי להכיר בעדות דתיות שלא היו מוכרות עד אז. כך, בשנת 1957 התקין שר הדתות תקנות לפיהן הוכרה העדה הדרוזית בשנות ה-70 כאשר הוכרו העדה הבהאית והעדה האוונגלית-אפיסקופלית, לא נעשה שימוש בפקודה לשם ההכרה בעדות אלו, אלא שנעשה שימוש בסמכות שמקנה סימן 2 לדבר המלך במועצה.

בג"ץ דחה מספר פעמים ניסיונות של גורמים שונים לדרוש הכרה כעדה דתית על פי הפקודה. כך נדחתה עתירה של עדת הקראים בשנת 1980, ב-1997 נדחתה בקשת האגודה ההומניסטית-חילונית בישראל, במענה לבקשה של עדי יהוה להכרה כעדה דתית, הודיעה ממשלת ישראל בשנת 2022 כי מדיניותה היא שלא להכיר בעדות דתיות נוספות.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: פקודות
קטגוריה:ישראל: חקיקה דתית
קטגוריה:ישראל: יחסי דת ומדינה