המרכז הפדרלי לחינוך טכנולוגי של ריו דה ז'ניירו

המרכז הפדרלי לחינוך טכנולוגי "סלסו סוקו דה פונסקה" (בפורטוגזית: Centro Federal de Educação Tecnológica Celso Suckow da Fonseca, או CEFET/RJ), הידוע גם בשם המרכז הפדרלי לחינוך טכנולוגי של ריו דה ז'ניירו, הוא אחד ממוסדות החינוך הפדרליים הוותיקים והמובילים בברזיל, הכפוף למשרד החינוך הברזילאי. המוסד מציע מגוון תוכניות לימוד ברמות שונות, כולל תואר ראשון, תואר שני וקורסים טכניים מבוקשים ברמת בית ספר תיכון. תוכניות הלימוד במוסד מתמקדות בתחומי ההנדסה, כגון מכניקה, טכנולוגיית מידע, אלקטרוניקה, טלקומוניקציה, מטלורגיה, פטרוכימיה וחשמל. מטה המוסד ממוקם בשכונת מרקנה בעיר ריו דה ז'ניירו, עם קמפוס נוסף בפרבר מריה דה גרסה, וכן קמפוסים נוספים בערים שונות במדינת ריו דה ז'ניירו.

 היסטוריה 
בברזיל, המרכזים הפדרליים לחינוך טכנולוגי משקפים את התפתחותו של סוג ייחודי של מוסדות חינוך, אשר במהלך המאה ה-20 ליוו ותרמו לתהליך התיעוש של המדינה.

ההיסטוריה של מרכזים אלה קשורה קשר הדוק להתפתחות החינוך המקצועי בברזיל, שמקורותיו מתוארכים לשנת 1909. באותה שנה הוציא הנשיא נילו פסניה חוק להקמת בתי ספר לבעלי מלאכה בבירות המדינות, במטרה להעניק השכלה מקצועית בסיסית וחינמית לאוכלוסייה. יוזמה זו נועדה לקדם הכשרה מעשית ולהרחיב את נגישות ההשכלה בקרב שכבות רחבות באוכלוסייה.ימין|ממוזער|הלוגואים הקודמים והנוכחיים של המוסד

המוסד, הממוקם בריו דה ז'ניירו קיבל את ייעודו כבר בשנת 1917, כאשר בית הספר הנורמלי לאמנויות ומלאכות על שם ונססלאו בראס הוקם על ידי ממשלת העיר, אז המחוז הפדרלי. המוסד נועד להכשיר מורים, מאסטרים ומנהלי עבודה לחינוך מקצועי. בשנת 1919 עבר המוסד לשליטת הממשלה הפדרלית, ובשנת 1937 הפך בית הספר הרגיל הזה לבית ספר תיכון לחינוך מקצועי, המקביל לבתי הספר למלאכה לעובדים שהיו תחת חסות האיחוד.

בשנת 1937 אושרה התוכנית לבניית בית הספר התיכוני המקצועי, שהיה אמור להחליף את בית הספר הרגיל לאמנויות ומלאכות.

בית ספר זה, שהוקם בצו-חוק מס' 4,127 מ-25 בפברואר 1942, קבע את היסודות לארגון הרשת הפדרלית של מוסדות החינוך התעשייתי, והיה אחראי להציע קורסים במחזור ראשון (תעשייתי ומאסטרי) ובמחזור שני (טכני ופדגוגי).

המוסד שואף לתרום לפיתוח מדינת ריו דה ז'ניירו והאזור. בהתאם להנחיות המדיניות התעשייתית, הטכנולוגית וסחר החוץ של המדינה, הוא מכוון להכשרה מקצועית העונה על צורכי החדשנות והפיתוח הטכנולוגי, המודרניזציה התעשייתית, והגברת היכולת והיקף הייצור של חברות הפועלות באזור, תוך שילוב חיצוני ואפשרויות השקעה אסטרטגיות בפעילויות מכוונות לעתיד – מבלי לאבד את הממד החברתי של הפיתוח. בכך, הוא ממשיך לשמור על מעמדו כמוסד ציבורי השואף להמשיך ולהכשיר אנשי מקצוע למגזרי המתכת, הפטרוכימיה, החשמל, האלקטרוניקה, הטלקומוניקציה, טכנולוגיית המידע ומגזרים נוספים המרכיבים את ייצור הסחורות והשירותים במדינה.

 קמפוסים 
ממוזער|500x500 פיקסלים|העצים הנוכחיים בתוך הקמפוס מרקנה היו בעבר שלוחה של הגן הקיסרי של קווינטה דה בואה ויסטה.
ל-CEFET/RJ יש 8 קמפוסים ב-7 ערים שונות במדינת ריו דה ז'ניירו.
 Maracanã, הקמפוס הראשי, בסיסים בשכונת Maracanã, בעיר ריו דה ז'ניירו
 מריה דה גראסה, הקמפוס השני בעיר ריו דה ז'ניירו, בשכונת מריה דה גראסה.
 אנגרה דוס רייס, בעיר בעלת אותו שם.
 איטגואי, בעיר הנושאת את אותו שם.
 נובה פריבורגו, בעיר הנושאת את אותו שם.
 נובה איגואסו, בעיר הנושאת את אותו שם.
 פטרופוליס, בעיר הנושאת את אותו שם.
 ולנסה, בעיר הנושאת את אותו שם.

 קישורים חיצוניים 


 הדף הרשמי CEFET-RJ (בפורטוגזית)ממוזער|209x209 פיקסלים|כניסה ראשית של CEFET/RJ (שדרות מרקנה) בסביבות 1979 - צולמה במצלמת פולרואיד על ידי R. Santos
 היסטוריקו (בפורטוגזית)
 CEFET/RJ - Seu Tempo e sua História (סרטון YouTube נרחב על ההיסטוריה של CEFET RJ בפורטוגזית)קמפוס CEFET-RJ בכתובת 229 Maracanã Ave. מימין ל־Estádio do Maracanã (אצטדיון Maracanã) תמונה אווירית של מפות גוגל.

קטגוריה:ברזיל: אוניברסיטאות פדרליות
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו