ז'אק פש

ז'אק פש (בצרפתית: Jacques Fesch; 6 באפריל 1930 – 1 באוקטובר 1957) היה עבריין צרפתי שהורשע ברצח קצין משטרה בשם ז'אן ורני (Jean Vergne) בפברואר 1954. בזמן שהמתין להוצאתו להורג בבית הכלא, הפך פש לקתולי אדוק, ועד היום הוצע כמועמד להכרזה לקדושה בכנסייה הקתולית.

 ילדות 
פש נולד בעיר סן-ז'רמן-אן-לה (Saint-Germain-en-Laye) להוריו ז'ורז' פש (Georges Fesch) ואתאלי "מרת" הלז (Athalie "Marthe" Hallez). אביו, ז'ורז', שהיה בנקאי עשיר ממוצא בלגי, טען לשייכות למשפחת האצולה פש, והיגר לצרפת בשנות ה-20 של המאה ה-20. ז'ורז' היה אמן ואתאיסט, ושמר על ריחוק רגשי מבנו. ז'אק גדל לצד שתי אחיות בוגרות, וזכה לאהבה רבה מאמו, שהייתה קתולית אדוקה.

בין השנים 1938 ל־1947 למד פש בבית הספר סן־ארמבר (Saint-Érembert) ובתיכון קלוד דביסי (Claude-Debussy), שניהם מוסדות קתוליים. ז'אק התחנך כקתולי, אך זנח את הדת בגיל 17, לאחר גירושי הוריו. באותה שנה סולק מהתיכון בשל עצלות והתנהגות בלתי הולמת. ללא תעודת בגרות (Baccalauréat), החל פש לפקוד מועדוני ג'אז ברובע סן־ז'רמן־דה־פרה שבפריז, ושם רכש לעצמו מוניטין של רודף נשים. בין השנים 1950 ל־1951 שירת בשירות צבאי בגרמניה המערבית, הגיע לדרגת רב־טוראי, וזכה באישור התנהגות טובה. בתיקו הצבאי נרשם כי היה צלף גרוע.

ב-5 ביוני 1951 נישא פש לבת זוגו ההרה, פיירט פולאק (Pierrette Polack), שהייתה בעבר שותפה לספסל הלימודים עמו, בטקס אזרחי שנערך בעיר שטרסבורג. אף שפולאק והוריה היו קתולים, התנגדו הוריו האנטישמים של פש לנישואין בשל היות אביה של פולאק יהודי. בני הזוג עברו להתגורר בבית הוריה של פולאק, ופש הועסק בעסק לשיווק פחם שבבעלות חותנו. בתפקידו זה ניכס לעצמו כספים שלא כדין, ובזבז אותם על רכישות ראוותניות בניסיון להרשים נשים עמן ניהל קשרים מחוץ לנישואין. באותה תקופה פנתה אמו של פש אליו, והציעה לו סכום של מיליון פרנק כדי להקים עסק פחם מתחרה לזה של משפחת פולאק. היא נימקה זאת ברצונה "להרחיקו במהירות מהידיים המטונפות של אותם יהודים מלוכלכים" ("tirer au plus vite des pattes de ces sales juifs"). פש קיבל את הכסף, רכש בחלק ממנו מכונית ספורט מדגם סימקה קבריולה, ואת יתר הסכום בזבז על אורח חייו ההולל. בשנת 1952 התגלתה המרמה למשפחת אשתו, שפיטרה אותו מהעבודה וניתקה עמו קשר. אשתו ובתם התינוקת ורוניק נותרו בבית ההורים. פש השלים עם הוריו והחל לעבוד בבנק שבבעלות אביו.

בדצמבר 1953 פגש פש את תרז טרוניו (Thérèse Troniou), וממנה נולד לו בן מחוץ לנישואין בשם ז'ראר (Gérard), שהועבר למערכת האומנה הממלכתית. לאחר שפוטר מעבודתו בבנק, גילה פש עניין בשיט מפרשיות, בעקבות קריאת הספרים Seul à travers l'Atlantique ו-À la poursuite du soleil, מאת אלן ז'רבו (Alain Gerbault). פש, שהתאכזב מחייו, חלם להימלט למסע שיט בדרום האוקיינוס השקט, אולם הוריו סירבו לממן עבורו רכישת סירה. אף על פי כן, הוא הזמין בניית מפרשית בעיר לה רושל (La Rochelle).

 פשע 
שמאל|ממוזער|חנות החלפן זילברשטיין ברחוב סן־מארק (rue Saint-Marc) ברובע השני שלי פריז
כדי לממן את בניית המפרשית, החליט פש לשדוד את משרד החלפנות "Comptoir de Change et de Numismatique", שנוהל בידי אלכסנדר זילברשטיין (Alexandre Silberstein), ברובע השני של פריז. לצורך כך הזמין פש שני מטילי זהב, מטבע אחד מסוג 100 נפוליאון, ארבעים וארבעה מטבעות מסוג 20 נפוליאון ועשרים מטבעות מסוג 50 פסטה, בשווי כולל של שני מיליון פרנק. הוא גנב אקדח מאביו, ושכנע את חברו הקרוב, ז'אק "קריקה" רוב (Jacques "Criquet" Robbe), להתלוות אליו למשרד החלפנות, מבלי לגלות לו על תוכנית השוד.

בסביבות השעה 17:00, ב-24 בפברואר 1954, הגיעו פש וז'אק רוב למשרדו של זילברשטיין ברחוב סן־מארק (rue Saint-Marc). פש שלף אקדח מתוך תיק גדול. רוב, שהבין מיד כי מדובר בשוד, עזב את המקום ורץ להזעיק עזרה, תוך כדי שצעק: "מהר, החבר הטוב ביותר שלי עושה שטות" ("Vite, mon meilleur ami est en train de faire une bêtise"). פש נעל את הדלת והחל לדרוש מהחלפן הקשיש את הזהב. זילברשטיין ביקש ממנו לשקול מחדש את מעשיו, ציין שהוא ותיק צבא, והזהיר את פש כי הוא עומד להרוס את חייו. בתגובה, חבט פש בראשו של זילברשטיין פעמיים באקדח, והפילו ארצה, אך לא גרם לאיבוד הכרה. זילברשטיין הצליח להפעיל את האזעקה, מה שהבהיל את פש. במהלך ניסיון לאסוף את האקדח שנפל מידיו, ירה פש בטעות בעצמו בידו השמאלית. לאחר מכן חטף 300,000 פרנק מקופת החנות ונמלט מהמקום.

פש נרדף על ידי מספר עוברי אורח, אך הצליח לחמוק מהם כאשר הסתתר בקומה החמישית של בניין מגורים בשדרות דה־ז־איטאליין 9 (9 Boulevard des Italiens). במהלך הבריחה איבד את משקפיו. הקונסיירז’ית של הבניין הבחינה בו נכנס, ועצרה שוטר בן 35 בשם ז'אן-בפטיסט ורני (Jean-Baptiste Vergne), כדי לדווח לו על כך. בלובי של הבניין התקהלו עוברי אורח, וכאשר הבחין פש במהומה, ניסה לחמוק החוצה. אחד האנשים במקום זיהה את פניו והתריע בפני הנוכחים, מה שגרם לוורני לשלוף את אקדחו ולדרוש את כניעתו של פש. בתגובה, ירה פש מתוך מעילו מבלי לכוון, והכדור פגע בוורני בליבו והרג אותו במקום. במהלך מנוסתו ירה פש בצווארו של עובר אורח בשם ריימון לנואר (Raymond Lenoir), שניסה להתערב. לאחר שירה עוד שני כדורים לעבר רודפיו, נמלט לתחנת המטרו רישלייה-דרואו (Richelieu-Drouot), אך שערי התחנה היו סגורים. לבסוף הצליח ז'ורז' פליסיה (Georges Plissier), בן 28, להשתלט עליו ולפרוק אותו מנשקו.

 מעצר ומשפט 
פש הובא לתחנת המשטרה הסמוכה, שם הוחזק גם ז'אק רוב, שנחשד במעורבות. חוקר הפשעים הראשי, מקס פרנה (Max Fernet), ניהל אישית את חקירתו של פש במטה המשטרה שברחוב קה דה ז־אורפבר 36 (36, quai des Orfèvres). פש הודה בשוד וברצח של ז'אן ורני, מבלי להביע חרטה, וציין רק שהוא מצר על כך שנתפס. במהלך החקירה הוכה פש מספר פעמים בידי השוטרים, שסטרו לו והכו אותו קשות. בהמשך מסר גם את המניע למעשיו – כוונתו לרכוש סירה כדי להפליג לטהיטי. בסיום החקירה הסיק פרנה כי פש תכנן את השוד לבדו, רימה את רוב כדי להפוך אותו לשותף בעל כורחו, ופעל מתוך מוכנות להרוג, שכן באקדח שנמצא עליו הוסרה הנצרה.

רצח שוטר נחשב לפשע חמור במיוחד, ודעת הקהל, שהוסתה על ידי דיווחים בעיתונות, תמכה נחרצות בהוצאתו להורג של פש. בית המשפט הפלילי של פריז (Cour d'assises) גזר עליו עונש מוות ב־6 באפריל 1957, בתום משפט שנמשך שלושה ימים. אותו בית משפט דן גם את ז'אק רוב ואת ז'אן בלו (Jean Blot), שלכאורה תכננו את השוד יחד עם פש, אך זיכה אותם מכל אשמה. רוב טען כי גזר הדין החמור שניתן לפש נבע מלחץ שהפעילו מספר איגודי שוטרים על משרד המשפטים, תוך איום שלא יספקו אבטחה לקראת ביקורה המתוכנן של המלכה אליזבת השנייה ב־8 באפריל.

 גיור דתי 
בתחילת תקופת מאסרו גילה פש אדישות למצבו ולעג לאמונתו הקתולית של עורך דינו, פול בודה (Paul Baudet), לו העניק את הכינוי "הפנתר של אלוהים". עם זאת, כעבור שנה חווה פש חזרה בתשובה עמוקה, הפך לאדם דתי מאוד והביע חרטה מרה על פשעו. הוא התכתב באופן סדיר עם נזיר קתולי מעיר הולדתו, האח תומא (Frère Thomas), וכן עם בני משפחתו, בעיקר אמו וחמותו, ששלחו לו חומר על שלושת הסודות של פאטימה והוא החל לנהל יומן רוחני. פש אף הציע להתנצל בפני אלמנתו של ז'אן ורני ולבקש את סליחתה, מבלי לדעת כי ורני היה אלמן, וכי בתו בת הארבע אינה מעוניינת ליצור עמו קשר. ב־1 במרץ 1955 הכריז פש על עצמו כמיסטיקן, לאחר שלדבריו חווה חזיון. הוא קיבל את עונשו ברוח שלמה והתפייס עם רעייתו בלילה שלפני הוצאתו להורג. ברשומה האחרונה ביומנו כתב: "בעוד חמש שעות אראה את ישו, כמה טוב הוא, אדוננו". מילותיו האחרונות לפני מותו בגיליוטינה היו, לפי מקורות שונים, או "הצלב, אבי, הצלב" או "הבתולה הקדושה, רחמי נא עליי". בקשת החנינה שהוגשה לנשיא רנה קוטי (René Coty) נדחתה, וראשו נערף ב־1 באוקטובר 1957.

 מורשת 
לאחר מותו הנציחו אשתו ובתו את זכרו כדוגמה לגאולה רוחנית. בתחילה ספג פש גינויים חריפים מצד הציבור, אך בעזרת הנזירה ורוניק (Sœur Véronique), נזירה מסדר הכרמליתי, ועורכת הדין אוגסטן־מישל למוניה (Augustin-Michel Lemonnier), הצליחה משפחתו להביא לפרסום כתביו. משנות ה־70 שימשו כתבים אלה מקור השראה לרבים.

ב־21 בספטמבר 1987 פתח ארכיבישוף של פריז, הקרדינל ז'אן־מארי לוסטיז’ה (Jean-Marie Lustiger), בחקירה דיוקסיאלית אודות חייו של פש. ההליך להכרזה עליו כמבורך (beatificatio) נפתח באופן רשמי בשנת 1993. המהלך עורר מחלוקת: מבקריו טוענים כי עברו הפלילי אינו מאפשר לראות בו מופת, ואילו תומכיו מדגישים את התקווה הטמונה בחזרתו בתשובה לקראת מותו.

כתביו של פש מצוטטים לעיתים קרובות בפרסומים קתוליים. היומן האישי שלו, כמו גם מכתביו לאמו ולאח תומא, עוסקים לעיתים קרובות בנושאים מיסטיים ותאולוגיים.

 תיאטרון על פֶש 
חזרתו בתשובה של פש מצוטטת לעיתים קרובות בכתבים נוצריים העוסקים בסליחת החוטא. בהשראת סיפורו האמיתי של "רוצח שהפך לנוצרי", כתבו תלמידי בית הספר התיכון הקדושים קירילוס ומתודיוס בעיר ניטרה שבסלובקיה, בהנחיית מריה מרתה גלובה (Maria Marthe Galová), מחזה בשם Spomeň si na mňa ("זכור אותי"), המבוסס על חייו וחזרתו בתשובה של ז'אק פש. הצגת הבכורה התקיימה ב־11 במרץ 2018, בתיאטרון אנדריי בגאר (Andrej Bagar Theatre) שבניטרה.

 ספרים על פש 
 El reflejo de lo oscuro. By Javier Sicilia, FCE, Mexico, 1997, 
 Gilbert Collard «Assasaint : Jacques Fesch, l'histoire du bon larron moderne » (Editions Presses de la Renaissance) 

 לקריאה נוספת 
Translation: Light over the Scaffold and Cell 18: The Prison Letters of Jacques Fesch. Alba House, 1996.

Translation: In five hours I will see Jesus (spiritual diary) of Jacques Fesch.

קישורים חיצוניים
 The portal, to the Catholic intellectual world  
 Saints Misbehavin 
 ביוגרפיה קטולית של ז'אק פש 
 האפיפיור בירך אחות של רוצח בתהליך הקאנוניזציה. 
 Jacques Fesch: guillotined, rehabilitated, sanctified?  

 הערות שוליים 

קטגוריה:אנטישמיות בצרפת: אישים
קטגוריה:צרפת: אנטישמיות
קטגוריה:מורשעים ברצח
קטגוריה:הוצאה להורג
קטגוריה:עונש מוות
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1930
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1957