קרוסלה (מארק גרטלר)

קרוסלה היא ציור שמן גדול על בד מאת מארק גרטלר, שנוצר בשנת 1916, כשהאמן היה בן 24. זהו, ככל הנראה, יצירתו המפורסמת ביותר, והיא מציגה גברים ונשים - רבים מהם במדי צבא - רוכבים על קרוסלה. ייתכן שהציור, כמו גם ציור נוסף משנת 1915 בשם סירות מתנדנדות (אשר אבד), הושפע ממתקן שעשועים שהוצג ביריד שנתי בפארק המפסטד הית'. היצירה שמורה כיום בגלריית טייט בריטניה.

 רקע ליצירה 
הציור קרוסלה נוצר בשנת 1916, וייתכן שנשאב השראתו מהקרוסלה שהוצבה ביריד השנתי בפארק המפסטד הית', סמוך למקום מגוריו של גרטלר. ציור קודם שלו משנת 1915 בשם Swing Boats (אשר אבד) מתאר ככל הנראה את אותו יריד. באותה תקופה התקיימו ביריד מופעים עבור חיילים פצועים, והסופר ד. ה. לורנס תיאר את הניגוד בין פציעותיהם לבין הבידור הרועש במקום. במספר ציורים ורישומים שקדמו ליצירה זו, הקשיח גרטלר את הדמויות והפכן לצורות גאומטריות המזכירות בובות, כפי שנראה ביצירותיו קבוצת משפחה (1913) והרב והרבנית (1914). בציור מופיעות דמויות אחדות הלבושות במדי צבא, אך נושא המלחמה אינו מוזכר במפורש בדבריהם של גרטלר או של מבקרי האמנות בני התקופה. באותה תקופה הייתה מלחמת העולם הראשונה בעיצומה, ואווירת היסטריה אחזה באירופה. מקובל לראות ביצירה קרוסלה ביטוי לבוז של גרטלר כלפי המלחמה, כלפי הזוועות שהביאה עמה וכלפי האדישות החברתית ששררה לנוכחן. ייתכן שהושפע מקבוצת חיילים פצועים שראה מבלים ברעשנות ביריד.

העבודה על הציור הוזכרה במכתב ששלח גרטלר לליטון סטרייצ'י במאי 1916, ובו כתב: "אני עובד במרץ על ציור גדול מאוד וחסר כל סיכוי להימכר, בשם קרוסלה"."

 תיאור היצירה 
הציור קרוסלה מציג חיילים ומלחים לבושים במדים הרוכבים לצד בנות זוגם ברכבת סיבובית, ככל הנראה באווירה של בילוי ציבורי קליל. במבט ראשון ניתן לדמיין סצנה של יום ראשון אחר הצהריים בפארק מקומי, אך הבעת פניהם של הרוכבים נוקשה ואינה מבטאת שמחה – אלא זעקה אילמת הקפואה בזמן. תנועת הסחרחרת נראית מתמדת וללא מוצא, והתחושה הכללית היא של לכידה במעגל שאין ממנו מפלט. השימוש בצבעים ראשוניים מעניק לתמונה מראה ילדותי, המעמיק דווקא את תחושת הזוועה והאימה שבציור. השילוב בין יופיו החיצוני של הציור לבין עוצמתו הרגשית והאפלה יוצר אפקט חזותי טעון וסוחף.

סמליות
הציור קרוסלה נטען בסמליות מורכבת, המשקפת מצבים קיומיים, פוליטיים ורגשיים בעת מלחמת העולם הראשונה. תנועתה הסיבובית האינסופית של הקרוסלה משמשת כמטאפורה לחוסר מוצא ולמחזוריות כפויה, הממחישה מצב של שיתוק נפשי וחברתי. הדמויות הרוכבות – חיילים ומלחים לצד בנות זוגם - מופיעות בהבעות קפואות כשל זעקה אילמת, המרמזת על אימה פנימית המוסווית תחת מסכת בידור. הצבעוניות הבוהקת, המבוססת על צבעים ראשוניים, מדגישה את הניגוד בין חזות ילדותית לבין תוכן מטריד, ויוצרת תחושת אי־נחת גוברת. הדמויות המופשטות, הדומות לבובות או לחיילים מכניים, משקפות ניכור ואובדן אנושיות – השפעה חזותית המאזכרת את הבובות הרוסיות ביצירתו של דיאגילב פטרושקה (1912). הקרוסלה עצמה שואבת הקבלה מ"הקו המעגלי" של הרכבת התחתית הלונדונית, אשר שימשה מקלט בתקופת ההפצצות, ובכך נטענת במשמעות של בריחה סהרורית שאין בה תוחלת. ד. ה. לורנס והסופר גילברט קאנן תיארו את גרטלר עצמו כעש הנמשך לאש - דימוי של אמן הלכוד ביצירה הרסנית, המבקשת לחשוף אמת פנימית תוך ויתור על הישרדות נפשית.

 פרשנות 
הציור קרוסלה מהווה ביטוי מורכב ומרובד של הלכי הרוח ששררו בתקופת מלחמת העולם הראשונה, כמו גם של סערת הנפש האישית של גרטלר. חוקרים ופרשנים זיהו ביצירה שילוב בין תכנים מודעים ולא-מודעים, בין דחף אינטואיטיבי לרציונליות צורנית, ובכך ראו בה נקודת שיא בהתפתחות האמנותית של גרטלר. הדמויות בציור - חיילים, מלחים ונשותיהם - סובבות במעגל חסר מוצא, שקפאון תנועתו מסמל חוסר בריחה מגורל קטסטרופלי. מעגליות הקרוסלה, המהדהדת את מבנה "הקו המעגלי" של הרכבת התחתית בלונדון, פורשה כאלגוריה לחיים בזמן מלחמה: תנועה סיבובית רפטטיבית בתוך מרחב סגור, שבו אין קידמה אלא הישנות. דימוי זה מובע גם ברעיונות שהועלו על ידי גרטלר עצמו, שתיאר בציוריו המוניים של צבעים, סצנות יריד והמולה כאידיאות חזותיות אשר התקשה לעבדן לכדי ציור - עד שהבשילו ב-קרוסלה. ההשפעות האמנותיות ניכרות בדימויים מתוך הבלט פטרושקה של דיאגילב, ובמיוחד בתפאורות היריד העממי של אלכסנדר בנואה, אשר סיפקו מודל צורני לארגון הדמויות הסכמטיות והגרוטסקיות. תגובתו החריפה של ד. ה. לורנס לציור - שתיאר אותו כ"נורא ונפלא" - שיקפה את האימה שחוללה הדימוי של רכיבה אינסופית בחוג סגור, תחת מסווה של שעשוע. הקרוסלה, שבדרך כלל מזוהה עם שמחה ילדותית, נהפכת כאן לדימוי של אובדן שליטה, היסחפות וכאב בלתי ניתן לעצירה.

השוואה ליצירות אחרות

הציור קרוסלה זכה להשוואות למגוון יצירות מתחומים שונים, אשר מדגישות את ממדיו החזותיים, התרבותיים והסמליים. חוקרים הצביעו על קרבתו הוויזואלית והנושאית לבלט פטרושקה של סרגיי דיאגילב (1912), ובעיקר לתפאורות היריד שעיצב אלכסנדר בנואה, שביסס את דימויו על תיאורי פולקלור רוסיים. כמו כן, הושוותה הקרוסלה בדימויה המעגלי לסרטו של אלפרד היצ'קוק, "זרים ברכבת" (1951), שבו חוזרת תנועה סיבובית כאמצעי למתח ולגורליות. הדמויות הסכמטיות והגרוטסקיות בציור נזכרו גם בהקשר של דמויות מתוך תיאטרון פאנץ' הבריטי, אשר שמחתן החיצונית מסתירה אכזריות גלויה. יצירתו של גרטלר הוצבה גם ביחס לעבודותיו המוקדמות, כדוגמת "הרב והבת" (1912), שבהן ניכרות לראשונה דמויות מוקשחות ודמויות־בובה. השוואה נוספת נעשתה לגרסה מאוחרת של "קרוסלה" בלינולאום מאת האמן קיריל פאוור (1930), שם הודגש ההבדל בין הדמויות הקפואות והלכודות של גרטלר לבין התנועה הפרועה והצבעוניות הדינמית ביצירתו של פאוור. לבסוף, תנועת הקרוסלה עצמה נתפסה כדימוי מקביל ל"קו המעגלי" של הרכבת התחתית בלונדון, ששימשה מקלט עירוני בזמן ההפצצות, ושימשה כסמל לעירוניות סהרורית ולחזרתיות קיומית.
מורשת
ממוזער| קרוסלה מאת קית' בולר ברחוב אלדר, ספיטלפילדס, בהשראת קרוסלה
קרוסלה היוותה השראה לסצנה במחזמר של ג'ואן ליטלווד משנת 1963 "הו, איזו מלחמה מקסימה!", ובעיבוד הקולנועי משנת 1969 בבימויו של ריצ'רד אטנבורו .

לוח עגול מברזל יצוק (או כיסוי דמוי פתח פחם) המתאר פרט מתוך הציור קרוסלה, משובץ במדרכה שלפני ביתו וסטודיו לשעבר של גרטלר ברחוב אלדר 32, ספיטלפילדס, לונדון. הלוח הותקן בשנת 1995, והוא חלק מסדרה של לוחות דומים שיצר הפסל קית' בולר לציון מורשת ספיטלפילדס.

 הערות שוליים 

קטגוריה:סוסים באמנות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20