קרטר (כלי)

קרטר (ביוונית עתיקה: κρᾱτήρ, בתעתיק לאותיות לטיניות krātḗr, מילולית: 'כלי ערבוב', בלטינית: crātēr) היה כד גדול בעל שתי ידיות שיוצר בעבודת חרס או מתכת ביוון עתיקה ושימש בעיקר לערבוב יין עם מים.

צורה וייעוד

בסימפוזיון יווני, הוצבו קרטרים במרכז החדר. הם היו גדולים למדי, כך שלא היו קלים לנשיאה לאחר מילויים. לפיכך, תערובת היין-מים הייתה נשאבת מהקרטר יחד עם כלים אחרים, כגון קיאתוס  (ברבים: קיאתוי), אמפורה (ברבים: אַמְפוֹרֵי), או קיליקס. למעשה, האודיסיאה של הומרוס מתארת משרת ששואב יין מקדרה במשתה ואז רץ הלוך ושוב ושופך את היין לכוסות השתייה של האורחים. המילה היוונית המודרנית המשמשת כיום ליין לא מדולל, קראסי (κρασί), מקורה בקראסיס (κράσις, משמע "ערבוב") של יין ומים בקרטר.

קרטרי חרס עברו הֲזָגָה בחלקם הפנימי כדי להפוך את פני החימר לאטומים יותר ולאפשר אגירת נוזלים, ואולי אף מסיבות אסתטיות, מכיוון שניתן היה לראות את פנים הקרטר בקלות. החלק החיצוני של הקרטר תיאר לעיתים קרובות סצנות מהחיים היווניים, כמו ה-Attic Late 1 Krater, שנוצר בין 760 ל-735 לפנה"ס. חפץ זה נמצא בין חפצי קבורה אחרים, והחלק החיצוני שלו תיאר תהלוכת קבורה אל אתר הקבר.

צורות
 קרטר צלחת (Plate Krater): בעל צורה שטוחה ורחבה, דומה לצלחת גדולה.
 קרטר עמודים (Column Krater): בעל ידיות בצורת עמודים.
 קרטר קלקיס (Calyx Krater): בעל צורה המזכירה גביע פרח קלקיס.
 קרטר וולוטה (Volute Krater): בעל ידיות מעוצבות בצורת סלילים (וולוטות).
 קרטר פעמון (Bell Krater): בעל צורה דמוית פעמון הפוך.

שימוש
בתחילת כל סימפוזיון נבחר על ידי המשתתפים מנהל סימפוזיון (συμποσίαρχος, symposíarchos, 'אדון המשקה המשותף'). הוא היה מקבל על עצמו את השליטה על משרתי היין, וכך על מידת דילול היין וכיצד היא השתנתה במהלך המסיבה, ועל קצב מילוי הכוסות. הקרטר וכיצד הוא התמלא והתרוקן היו, אם כן, מרכז סמכותו של המנהל. מנהל הסימפוזיון היה צריך להיות מסוגל לאבחן את מידת השיכרות של חבריו לסימפוזיון ולוודא שהסימפוזיון מתקדם בצורה חלקה וללא עודף שכרות.

קרטרי מתכת
על פי רוב החוקרים, קרטרים קרמיים חיקו צורות שתוכננו בתחילה עבור כלי מתכת. הקרטרים היו נפוצים בעת העתיקה, אך כיום קיימים שרידים נדירים, זאת מכיוון שבאותה עת המתכת הייתה ניתנת למיחזור. בין קרטרי המתכת הגדולים והמפורסמים ביותר של העת העתיקה היה קרטר אחד ברשותו של הרודן פוליקרטס מסאמוס, וקרטר נוסף שהוקדש על ידי קרויסוס לאורקל מדלפי. ישנם מספר קרטרי ברונזה ארכאיים ששרדו (או לעיתים קרובות רק ידיותיהם), כמעט אך ורק מסוג וולוטה. מרכזי הייצור העיקריים שלהם היו ספרטה, ארגוס וקורינתוס, בפלופונסוס. בתקופה הקלאסית, הקרטרים מסוג וולוטה המשיכו להיות פופולריים מאוד יחד עם הקרטרים מסוג גביע, ולצד הסדנה הקורינתית, שכנראה הייתה סדנה עלית פעילה. דוגמאות מעודנות של קרטרי וולוטה וגביע מגיעות מקברים מקדוניים מהמאה ה-4 לפני הספירה. ביניהם, קרטר דרבני  המוזהב, המייצג יְצִירַת מוּפֵת (chef d'œuvre) יוצאת דופן של עבודות מתכת קלאסיות מאוחרות. מכתש הברונזה ויקס , שנמצא בקבר קלטי במרכז צרפת, הוא הקרטר היווני הגדול ביותר הידוע, בגובה 1.63 מטרים ובמשקל של יותר מ-200 קילוגרמים. קרטרים אחרים היו עשויים כסף, יקרי ערך ומפתים מדי עבור גנבים מכדי להיקבר בקברים, ולא שרדו.

קרטרי אבן נוי
קרטרי אבן דקורטיביים ידועים עוד מהתקופה ההלניסטית, כאשר המפורסמים שבהם הם כד בורגזה משיש פנטלי  וכד מדיצ'י , גם הוא משיש. לאחר גילוי מחדש של פריטים אלה, חיקויים הפכו למרכיב עיקרי בעיצוב גנים בתקופות הבארוק והנאו-קלאסיציזם. האמן ומעצב הנוף הצרפתי איבר רובר כלל את כד בורגזה, לבדו וגם יחד עם קרטרי אבן אחרים, בכמה מעבודותיו.

ראו גם
 טעימת יין

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:קדרות יוון העתיקה
קטגוריה:כלי קיבול בעת העתיקה
קטגוריה:ממצאים ארכאולוגיים מחרס
קטגוריה:ממצאים ארכאולוגיים ממתכת