פול לנדובסקי

פול מקסימיליאן לנדובסקי (בצרפתית:Paul Maximilien Landowski; 1 ביוני 1875 – 31 במרץ 1961) היה פסל צרפתי ממוצא צרפתי-פולני אשר נודע בזכות הפסל "ישו הגואל" אשר בהר קורקובדו שבברזיל.

פול לנדובסקי היה מהאומנים הפוריים והמשפיעים של המאה ה-20. הוא יצר במהלך חייו מאות פסלים ומונומנטים, ורבים מהם מוצבים במקומות ציבוריים בצרפת ובעולם. יצירתו כוללת פסלים דתיים, מונומנטים לזכר הנופלים ודיוקנאות המשקפים את מחויבותו לאומנות ולזיכרון האנושי.

הוא נחשב לאומן שמיזג בין סגנון נאו-קלאסי לבין סגנון מודרני.

בפריז ישנם מעל 35 מונומנטים וכ-12 נוספים באזורי הסביבה של פריז.

 ביוגרפיה 
פול לנדובסקי נולד בעיר פריז שבצרפת לאב פליט מפולין ולאם ילידת צרפת.

הוא גדל באווירה אינטלקטואלית ועשירה בתרבות. בגיל צעיר התעניין במדע, פילוסופיה וספרות.

פול השלים את לימודי התיכון שלו בקולז' רולן, שם רכש רקע ספרותי רחב, גילה את הסופרים שיהפכו מאוחר יותר לאזכורים הרואיים שלו - אייסכילוס, ויליאם שייקספיר וויקטור הוגו. לנדובסקי גילה גם את גוסטב פלובר, אשר גילם עבורו את הנחישות, המבטאת לדעתו את מוסר העבודה של האמן. לנדובסקי הצטיין בפילוסופיה ותכנן לכתוב דרמה.

בשנת 1893 החל בלימודיו באקדמיה ז'וליאן, אקדמיה לאומניות יפות, שם רכש מיומנות בציורי דיוקן ועירום. היה לו ידע מדויק באנטומיה, אשר לדעתו ידיעה זו היא אבן הבניין של אמנות הפיסול. לנדובסקי סבר שהשראה ויצירתיות ניתנות להשגה רק באמצעות מיומנות טכנית מושלמת.

בשנת 1900 זכה בפרס רומא עם פסלו "דוד הלוחם". ביצירה זו בלטו התכונות המאפיינות את פיסולו: דמותו של הגיבור המלא ברכות. פרס זה העניק לו מלגת לימודים באיטליה והוא למד באקדמיה הצרפתית בוילה מדיצ'י. תקופת שהייתו ברומא הייתה מכרעת להתפתחותו, כי היא חיברה אותו למקורות ההשראה הקלאסיים של יוון ורומא העתיקות, ובא לידי החלטה לשלב ביצירותיו דמויות המפארות את האדם הצועד מהאפוס העתיק אל העתיד.

בשנת 1906, לאחר שחזר לצרפת לפרבר של פריז, לבולון-ביאנקור יצר את פסלו "בני קיין", אשר הוצג בסלון האומנים הצרפתים. יצירה זו זכתה לשבחים רבים בפי המבקרים והיוותה חלק מ"מקדש האדם".

בשאיפתו היה להקים מקום לתפארת האדם, ולקדם את הזרם שייקרא מאוחר יותר "הומניזם". הוא דמיין מקדש שקיבל מאוחר יותר, את השם: "מקדש האדם". לנדובסקי רצה שהמקדש יהיה מעין סיפור שיסופר על ידי האדם על פני כדור הארץ, מהעת העתיקה ועד המאה התשע עשרה.

פול לנדובסקי התחתן בשנת 1907 עם ז'נבייב אשר נפטרה חמש שנים מאוחר יותר. לזוג נולדו שני ילדים, נדין וז'אן מקס. נדין לנדובסקי הייתה ציירת ונפטרה בשנת 1943 ממחלה בזמן שהייתה במחתרת הצרפתית וז'אן מקס לנדובסקי היה מהנדס אשר נפל בקרב ליד ליון במלחמת העולם השנייה בשנת 1944. פול לנדובסקי התחתן בשנית עם אמלי קרופי, ונולדו להם שני ילדים, מרסל לנדובסקי (1999-1915) שהיה מלחין וכן פרנסואז לנדובסקי-קייה (1917-2007) שהייתה פסנתרנית וציירת.

במהלך מלחמת העולם הראשונה לנדובסקי נלחם, בין היתר, בקרב על הסום, ולאחריו קיבל עיטור "מסדר חטיבת הארטילריה" ועיטור "צלב המלחמה".

חווית המלחמה השאירה בו זיכרונות קשים ומהם עלה הרעיון להתמחות בפיסול אנדרטאות לזכר המתים, מה שמתחבר למושג ההומניזם. הוא בנה סדרה שלמה של אנדרטאות למתים: "אנדרטה לתפארת בתי החולים של פריז", "אנדרטת הניצחון" בקזבלנקה, "אנדרטה למתים של מנהל בית הספר הרגיל" ו"רוחות הרפאים". על "רוחות" קיבל מדליית כבוד בסלון האומנים הצרפתיים.

בשנת 1920 קיבל פול לנדובסקי את אות לגיון הכבוד הצרפתי.

בשנת 1928 קיבל לנדובסקי מדליית זהב בתחרות אומנות באמסטרדם על פסלו "המתאגרף".

בשנת 1933 מונה לנדובסקי למנהל ה"אקדמיה צרפת" ברומא (הקרויה "וילה מדיצי").

בשנת 1937, לאחר סיום כהונתו ברומא, מונה למנהל "בית הספר הגבוה לאמנויות יפות" בפריז (École des beaux-arts), בתפקיד זה כיהן עד שנת 1942. בתקופה זו יזם רפורמות חינוכיות באקדמיה, ביניהן את ההוראה הסימולטנית של שלוש האומנויות פיסול, ציור ואדריכלות וזאת כדי להתאים את ההכשרה האומנותית לצרכים של יצירה מונומנטלית מודרנית..
שמאל|ממוזער|200px|פסל ישו הגואל
בשנים 1942–1961 לנדובסקי פרש הדרגתית מתפקידים ציבוריים, חזר לסטודיו שלו, בבולון-ביאנקור, התרכז ביצירה אישית ובפיתוח רעיונותיו האומנותיים וההומניסטים.

בשנים האלו פרסם לנדובסקי כתבים אישיים על מקומו של האדם ביקום, על האומנות כדרך רוחנית ועל סכנות החומרנות והמלחמות.

פול לנדובסקי היה חבר האקדמיה לאומניות עד סוף חייו, ושמו הוזכר כפסל מופת לדור שלם של אומנים קלאסיים.

לאחר שלקה בהתקף לב בשנת 1961, נפטר לנדובסקי בבולון-ביאנקור.

במקום זה הוקם מוזיאון המוקדשלו ובו מאות מיצירותיו, תצלומים, תוכניות ופסלים גדולים וקטנים.

 מבחר יצירות של פול לנדובסקי 

 ישו הגואל 
נחנך בשנת 1931. נמצא מעל הר קורקובדו, ריו דה ז'ניירו ברזיל.

הפסל מתנשא לגובה 30 מ' (40 מ' עם הבסיס)

פסל זה הוא הסמל הלאומי של ברזיל.

פול לנדובסקי עיצב בצרפת את גוף הפסל ואת פניו ושלח את הדגם לברזיל. המבנה ההנדסי תוכנן על-ידי המהנדס הברזילאי האיטור דה סילבה קושטה.

הפסל עשוי בטון מזוין והציפוי החיצוני הוא אבן סבון.

 דויד הלוחם 
פסל זה נוצר בשנת 1900 והוא מהיצירות המוקדמות של פול לנדובסקי.

בזכות פסל זה זכה ב"פרס רומא" היוקרתי לפיסול והעניק לו ארבע שנות לימוד בווילה מדיצ'י ברומא.

הפסל המקורי נוצר בברונזה, גובהו 1.63 מ' ורוחבו 0.81 מ'. נעשו גרסאות נוספות לפסל זה.

הפסל מציג את דוד הצעיר הנלחם בגוליית, מדגיש את גופו השרירי, את התנועה הדינמית ואת המתח הפיזי והרוחני ברגע הלחימה.

 בניו של קין 
קבוצת פסלים שנוצרה בשנת 1906, עשויה ברונזה ומתארת את בניו של קין, הרועה (יבל), המשורר (יובל) והנפח (תובל-קין). ליצירה זו קשר רעיוני עם "מקדש האדם" ומבטאת את שלושת עמודי התווך של האנושות: עבודה, שירה ומלאכה. הפסלים נמצאים בגני טווילרי שבפריז. גובה הפסל 2.5 מ' ורוחבו 3.1 מ'.

 מקדש האדם 
פרויקט פילוסופי-אומנותי שנועד לשלב אומנות, מדע ורוחניות. לנדובסקי עבד עליו כל חייו ומטרתו לספר את התפתחות הרוח האנושות מהברבריות ועד ההארה. הקירות מפוסלים בגובה 8 מ' ובאורך 200 מ'. המקום נועד למדיטציה, לפגישות אזרחיות, קונגרסים בינלאומיים והופעות, ספרייה וקולנוע. הקירות מפוסלים בגובה 8 מ' ובאורך 200 מ'. הדגמים נוצרו מאבן, ברונזה וגבס. המיזם המלא לא הוקם מעולם. מיקום הפרויקט הוא במוזיאון פול לנדובסקי.

 ז'נבייב הקדושה 
פסל של קדושת העיר פריז, המוצב של גשר לה טורנל, בגדה השמאלית של גשר הסיין, ומסמל את רוח העיר וההיסטוריה שלה.

נוצר בשנת 1928. גובהו 5.4 מ' ומוצב על עמוד בגובה 14 מ'.

הפסל מציג את הקדושה ז'נבייב המגוננת על ילד האוחז סירה קטנה. הסירה מסמלת את העיר פריז מאז ימי הביניים והילד מייצג את העיר פריז.

 אנדרטה לחיל הרגלים 
שמאל|ממוזער|300px||פסל הרוחות

 הרוחות 
אנדרטה עשויה גרניט ורוד שהוקמה לזכר חללי קרב מארן בשנת 1918 במלחמת העולם הראשונה. האנדרטה מוצבת בגבעת שאלמון בצפון צרפת.

באנדרטה שני חלקים עיקריים: "צרפת" שהיא דמות נשית בגובה 8 מ' ומחזיקה במגן עליו חרוטה הכתובת "חירות, שוויון, אחווה", והחלק הנוסף שמונה דמויות "רוחות" בגובה 8 מ' המייצגות תפקידים שונים בצבא הצרפתי. לחיילים מבט ריק המסמל את הכאב והאובדן שבמלחמה. האנדרטה נחנכה בשנת 1935 ונחשבת לאנדרטה לאומית וכיצירת אמנות ציבורית חשובה בצרפת.

 מישל דה מונטן 
פסל ברונזה של הפילוסוף הצרפתי מישל דה מונטן, היושב עם רגליים משולבות ומחייך. במקור הפסל נוצר מאבן בשנת 1934 לציון 400 שנה להולדת מונטן, אך כיוון שניזוק במהומות הסטודנטים בשנות ה-60, הוא הוחלף לפסל ברונזה. נמצא בכיכר פול פאן-לאבה.

 מקורות הסן 
שתי מזרקות בגובה 10 מ' ובקוטר 4 מ' עשויות אבן וברונזה שנבנו בסגנון אר דקו בשיתוף עם אדריכלים נוספים. במזרקות ישנם תבליטים המתארים את החיים הכפריים והעירוניים לאורך נהר הסן עם דמויות קומדיה דל'ארטה ומוטיבים של בעלי חיים. המזרקות נוצרו בשנת 1936 ומיקומן בפריז בכיכר פורט דה סנט קלאוד. המזרקות הראשונות המוארות.

 לקריאה נוספת 
 הספר "שבע אחיות" - "סיפורה של מאיה" מאת לוסינדה ריילי
 פול לנדובסקי: טיול בפריז בעקבות הפסל הגדול - מאת ניר יבלונקה

קישורים חיצוניים




 הערות שוליים 

קטגוריה:פסלים
קטגוריה:פסלים צרפתים
קטגוריה:פסלים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:נפטרים ב-1961