קשב משותף

קשב משותף (באנגלית:Joint Attention או בקיצור JA ), המוגדר כתיאום קשב טריאדי, הוא היכולת לתאם את מוקד הקשב עם אדם אחר כלפי אובייקט או אירוע באמצעות תקשורת מילולית ולא־מילולית, כגון מבט או הצבעה.Tomasello, M. (2014). Joint attention as social cognition. In C. Moore & P.J. Dunham (Eds.), Joint attention: Its origins and role in development (pp. 103-130). Psychology Press (original work published 1995) https://doi.org/10.4135/9781452276052.n190 יכולת זו היא אבן יסוד בהתפתחות הקוגניציה החברתית, ומהווה בסיס ללמידה, לרכישת שפה ולפיתוח מיומנויות חברתיות לאורך החיים.

 קשב דיאדי וקשב טריאדי 
קשב דיאדי הוא קשר ישיר בין שני אנשים, ללא מעורבות של עצם חיצוני, המתמקד ביחסים עצמם – למשל בשיח, בהחלפת מבטים, בהשמעת קולות או בדיבור. קשב טריאדי הוא שלב מתקדם יותר, שבו שני אנשים מפנים יחד את קשבם לעבר מושא שלישי, כגון עצם או אירוע בסביבה, מתוך מודעות לכך שהתבוננותם משותפת.Oates J, & Grayson A. (2004). Cognitive and language development in children[TY1] . Oxford, UK: Blackwell Publishing. https://psycnet.apa.org/record/2004-14156-000

 קשב משותף בהתפתחות מוקדמת 
ההתפתחות המוקדמת של קשב משותף מתבטאת בשני סוגי התנהגות: האחד הוא היענות לקשב משותף ( Responding to Joint Attention, RJA) – היכולת לעקוב אחר כיוון תשומת הלב של אדם אחר ולהגיב בהתאם (לדוגמה, להביט לכיוון שאליו הוא מצביע); והאחר הוא יזימת קשב משותף ( Initiating Joint Attention, IJA) – היכולת להפנות באופן ספונטני את תשומת לבו של אדם אחר כדי לשתפו בחוויה, כגון התבוננות משותפת בחפץ או באירוע (לדוגמה, להצביע על דבר מה כדי שגם האחר יביט בו).Mundy, P. (2018). A review of joint attention and social‐cognitive brain systems in typical development and autism spectrum disorder. European Journal of Neuroscience, 47(6), 497-514. https://doi.org/10.1111/ejn.13720 סקייף וברונר הגדירו לראשונה את המושג קשב משותף בהקשר של יחסי הגומלין בין הורה לילד, והדגישו את תרומתו לרכישת השפה.Scaife, M., & Bruner, J. S. (1975). The capacity for joint visual attention in the infant. Nature, 253(5489), 265-266. https://doi.org/10.1038/253265a0

 תפקיד הקשב המשותף בהתפתחות שפה ותקשורת 
יוזמה של קשב משותף והיענות לקריאות של אחרים לקשב כזה, המתבטאות במחוות גופניות (כגון מבטים והצבעה), הם רכיבים מרכזיים בתקשורת לא־מילולית מוקדמת, המהווה תשתית לקשב המשותף.Mundy, P., Delgado, C., Block, J., Venezia, M., Hogan, A., & Seibert, J. (2003). Early social communication scales (ESCS). Coral Gables, FL: University of Miami. https://www.researchgate.net/publication/228984460_Early_social_communication_scales_ESCS בהמשך, קשב משותף הוא שלב חיוני ברכישת השפה, שכן באמצעותו לומד הילד לקשר בין מילים לבין החפצים והמצבים שהן מייצגות בסביבתו. מצבים אלה של קשב משותף חושפים את הילדים למידע רב מסביבתם, וכך מאפשרים להם לפתח את הבנת השפה ולרכוש מילים חדשות. קשב משותף חיוני גם לניהול שיחה, שכן הוא מאפשר יצירת הבנה משותפת בין הדוברים – כלומר, ידע רקע דומה ומודעות לשיתוף הפעולה ביניהם .O’Madagain, C., & Tomasello, M. (2021). Joint attention to mental content and the social origin of reasoning. Synthese, 198(5), 4057-4078. https://doi.org/10.1007/s11229-019-02327-1 באמצעות הפניית שני הצדדים לאותו מוקד תשומת לב, נוצרת סביבה לימודית חיובית המהווה בסיס להתפתחות השיח והתקשורת .Carpenter, M., Nagell, K., Tomasello, M., Butterworth, G., & Moore, C. (1998). Social cognition, joint attention, and communicative competence from 9 to 15 months of age. Monographs of the Society for Research in Child Development, i- 174. https://doi.org/10.2307/1166214Delgado, C. E., Mundy, P., Crowson, M., Markus, J., Yale, M., & Schwartz, H. (2002). Responding to joint attention and language development. https://doi.org/10.1007/s11229-019-02327-1

 תפקיד הקשב המשותף בהתפתחות קוגניציה חברתית 
קשב משותף הוא שלב חשוב בהתפתחות קוגניציה חברתית והיכולת להבין תהליכים מנטליים של אחרים, ונחשב חיוני ליכולת לשתף פעולה עם אחרים.Shaw, J. A., Bryant, L. K., Malle, B. F., Povinelli, D. J., & Pruett Jr, J. R. (2017). The relationship between joint attention and theory of mind in neurotypical adults. Consciousness and Cognition, 51, 268-278. https://pubmed.ncbi.nlm.nih.gov/28433857/ בשלבים מוקדמים, ילדים יוזמים קשב משותף עם אחרים ומגיבים אליו, כלפי גירויים חיצוניים ומוחשיים, כגון צעצועים או חפצים. בגיל 4–5 שנים, ילדים מתחילים להיות מסוגלים לשתף קשב גם כלפי רעיונות או מחשבות, כגון אמונה או תכנון, ובכך לבסס התכוונות משותפת (shared intentionality).O’Madagain, C., & Tomasello, M. (2021). Joint attention to mental content and the social origin of reasoning. Synthese, 198(5), 4057-4078. https://doi.org/10.1007/s11229-019-02327-1 תהליך זה מסייע לילדים להבין שאנשים שונים יכולים להחזיק בדעות שונות לגבי אותו הדבר, כך שלכל אחד יכולה להיות נקודת מבט משלו ושתוכן מנטלי (כגון דעה או מחשבה) יכול להיות אמיתי או שגוי. הבנות אלו של נקודות מבט מגונות והאמנות שגויות הן הבסיס המקדים להתפתחות תיאוריה של תודעה (Theory of Mind; ToM). עם זאת, ייתכן שעם ההתפתחות לאורך זמן, הקשרים בין קשב משותף לתיאוריה של התודעה נחלשים, כך שבקרב מבוגרים שתי המערכות פועלות באופן עצמאי. ההנחה הרווחת היא שיוזמות ותגובות לקשב משותף כרוכות בייחוס מצבים מנטליים לאחר. אך ממצאים מחקריים מצביעים על כך ששימוש בתיאוריה של תודעה אינו מופעל בשכיחות גבוהה יותר במצבים של קשב משותף לעומת מצבים אחרים. מכאן שהתופעות עשויות להתרחש באופן בלתי־תלוי.Okamoto-Barth, S., & Tomonaga, M. (2006). Development of joint attention in infant chimpanzees. In Cognitive development in chimpanzees (pp. 155-171). Tokyo: Springer Tokyo https://doi.org/10.1007/4-431-30248-4_10 תפקידו של קשב משותף בהתפתחות קוגניציה חברתית אינו מוגבל לבני אדם בלבד. עם זאת בבני אדם הוא מתפתח לרמה ייחודית המאפשרת חלוקת כוונות, רגשות ורעיונות מורכבים עם האחר. היכולת הבסיסית יותר נמצאה גם במחקרים השוואתיים במינים אחרים. ההשוואה בין קשב משותף בבני אדם ובשימפנזים מדגישה את הבסיס האבולוציוני של קשב משותף. מחקרים מצאו כי שימפנזים מסוגלים לזהות חפצים שהם מוקד תשומת הלב של אחרים באמצעות מעקב אחר מבט, תוך שימוש ברמזים שונים כמו תנועות ראש ומבט עיניים. התפתחות היכולת הזו ניכרת כבר בגיל צעיר: בגיל 9 חודשים מתחילים גורי שימפנזים לעקוב אחר רמזים כמו נקישה, הצבעה או סיבוב ראש, ובגיל 13 חודשים מסוגלים הם לעקוב גם אחר מבט עיניים בלבד, ללא צורך בתנועת ראש נלווית. בגיל 20 חודשים עוקבים הם כבר אחר מבטים גם כאשר מטרת המבט ממוקמת מאחוריהם, אם כי הם אינם חוזרים להתבונן בנסיין עצמו. כמו כן נמצא שמטרות נעות מושכות את תשומת ליבם של שימפנזים יותר מאשר מטרות נייחות.

 בני אדם 
 רמות קשב משותף 
הגדרת רמות הקשב המשותף חשובה לקביעת התאמתו של הקשב לגיל הילד. קיימות שלוש רמות קשב משותף: מבט טריאדי, קשר דיאדי ומבט משותף.

קשב משותף טריאדי הוא הרמה הגבוהה ביותר של קשב משותף, וכולל שני אנשים המביטים באותו אובייקט. כל אדם צריך להבין שהאדם שמולו מתבונן באותו אובייקט, ולהכיר בכך שקיים אלמנט של קשב משותף.Reddy, V. (2005). Before the third element: Understanding attention to self. In N. Eilan, C. Hoerl, T. McCormack & J. Roessler (Eds.), Joint attention: Communication and other minds (pp. 85–109). Oxford, UK: Oxford University Press. כדי שמצב של מעורבות חברתית ייחשב כקשב משולש משותף, דרושים לפחות שני אנשים הממקדים את תשומת לבם באובייקט מסוים או זה בזה. נוסף על כך, על האדם להראות כי הוא מודע לכך שהמוקד משותף בינו לבין אדם אחר. קשב טריאדי מאופיין בכך שהפרט מביט לאחור לעבר האדם השני לאחר שהתבונן באובייקט.

קשב משותף דיאדי הוא התנהגות דמוית שיחה, שבה משתתפים שני אנשים. מבוגרים ותינוקות עוסקים בהתנהגות זו כבר מגיל חודשיים. מבוגרים ותינוקות מחליפים בתורות הבעות פנים, רעשים, ובמקרה של המבוגר – גם דיבור. רגישות לאוריינטציה דיאדית ממלאת תפקיד מרכזי בהתפתחות הקשב הדיאדי. תינוקות נדרשים להתמצא כראוי כאשר מתרחשת אינטראקציה המבקשת את תשומת לבם.

מבט משותף מתרחש כאשר שני אנשים מביטים באותו אובייקט. מבט משותף הוא הרמה הנמוכה ביותר של קשב משותף. מחקרים מראים שמבט משותף מייעל השלמת משימות קבוצתיות. מבט משותף הוא תכונה מפותחת וחשובה המאפשרת תקשורת פשוטה ומכוונת. מחקרים מצביעים על כך שמבט משותף נחשב לאחד הסמנים המרכזיים של תאוריית התודעה.

בקשב משותף טריאדי נדרשים המשתתפים להבין את המבט ואת הכוונה ליצירת התייחסות משותפת. המבט מתייחס להבנת הילד בקשר בין פעילות שכלית לפעולת הראייה, והכוונה מתייחסת ליכולתו להבין את מטרת התהליכים המנטליים של אדם אחר.

 הערות שוליים 

קטגוריה:מאפיינים אוטיסטיים
קטגוריה:קשב
קטגוריה:ינקות
קטגוריה:רכישת שפה