המשבר העולמי במחירי המזון (2007–2008)

ימין|ממוזער|300x300 פיקסלים|תרשים של יחס המלאי לשימוש של פולי סויה, תירס וחיטה בארצות הברית, בין השנים 1977 ל-2007, עם תחזית לשנת 2016. משרד החקלאות של ארצות הברית, ספטמבר 2007.
ימין|ממוזער|300x300 פיקסלים|מדד מחירי המזון העולמי, 1990–2012. מחירי שיא נרשמו במהלך משבר מחירי המזון, ולאחר מכן נרשמה עלייה נוספת במחירים מאז 2010. ארגון המזון והחקלאות של האו"ם.
המשבר העולמי במחירי המזון (2007–2008) היה עלייה חדה במחירי המזון ברחבי העולם, שהחלה בשנת 2007 והגיעה לשיאה במהלך המחצית הראשונה של 2008. המשבר עורר חוסר יציבות כלכלית ופוליטית, והוביל למהומות חברתיות במדינות רבות – הן עניות והן מפותחות. אף שהסיקור התקשורתי התמקד בהפגנות שנגרמו מהמחירים הגבוהים, המשבר היה תוצאה של תהליכים ארוכי טווח של אי-ביטחון תזונתי, שהצטברו לאורך שנים.How do Food Prices Affect Producers and Consumers in Developing Countries? , ICTSD, Information Note Number 10, September 2009UN Food and Agriculture Organization (2009). The State of Food Insecurity in the World 2009. Rome.

הסיבות לעליית המחירים נתונות במחלוקת ונותרו נושא לדיון. לאחר שהמחירים הגיעו לשיאם ברבעון השני של 2008, הם צנחו עם פרוץ המיתון הגדול בסוף העשור, אך שבו לעלות בשנים 2009–2010, והגיעו לשיאים חדשים ב־2011 וב־2012 – אף גבוהים מעט מהשיא של 2008. לאחר מכן חלה ירידה מתמשכת, ובמרץ 2016 הגיע מדד מחירי המזון של ארגון המזון והחקלאות של האו"ם (FAO), כשהוא מותאם לאינפלציה, לרמה שקדמה למשבר של 2006.

העלייה הראשונית במחירים בסוף 2006 יוחסה לבצורות במדינות מפתח בייצור דגנים ולזינוק במחירי הנפט. מחיר הנפט הגבוה גרם לעלייה בעלויות דשנים, תחבורה וייצור חקלאי. בין הגורמים המבניים שתרמו למשבר ניתן למנות את השימוש הגובר בדלקים ביולוגיים במדינות מפותחות, ואת הביקוש ההולך וגדל למזון מגוון בקרב מעמד הביניים המתפתח באסיה. בנוסף, FAO התריע מפני השפעתן של ספקולציות בשוק הסחורות מצד קרנות גידור, שגרמו לתנודתיות חדה במחירים. ירידה במלאי המזון העולמי הוסיפה ללחץ, והובילה יחד עם שאר הגורמים לעלייה החדה במחירים.ממוזער|300x300 פיקסלים|תפוקות חיטה במדינות מתפתחות, 1950 עד 2004, ק"ג לדונם, בסיס 500. העלייה התלולה בתפוקות היבול בארצות הברית החלה בשנות ה-40. במדינות מפותחות, האטה בצמיחת התפוקה הייתה פחותה עבור תירס בהשוואה לחיטה ופולי סויה. במדינות מתפתחות, תפוקות התירס עדיין עולות במהירות.
 עליות מחירים דרמטיות וגורמים אפשריים 
בין 2006 ל-2008, המחירים הממוצעים העולמיים של אורז עלו ב-217%, של חיטה ב-136%, של תירס ב-125% ושל פולי סויה ב-107%. בסוף אפריל 2008, מחירי האורז הגיעו ל-24 סנט לקילו, יותר מכפליים ממחירם בתוך שבעה חודשים בלבד.
 גידול האוכלוסייה העולמית 
ממוזער|ייצור המזון לנפש בעולם – מאז 1961 ייצור המזון צמח בקצב מהיר יותר מאשר האוכלוסייה.

אחד ההסברים שהועלו למשבר מחירי המזון היה גידול אוכלוסייה עולמי מהיר ובלתי מבוקר, שיצר לחצים גוברים על מערכות ייצור המזון בעולם.World in grip of food crisis. IANS, Thaindian News. 7 April 2008. עם זאת, חוקרים אחרים מציינים כי שיעורי גידול האוכלוסייה נמצאים בירידה מתמשכת מאז שנות ה־80 של המאה ה־20,World Population Information . United States Census Bureau. Data updated 27 March 2008. וכי זמינות הדגנים העולמית נותרה גבוהה ביחס לגידול באוכלוסייה.

כדי למנוע עליות חדות במחירי המזון, נדרש שייצור המזון יעלה בקצב מהיר מזה של גידול האוכלוסייה, אשר עמד באותן שנים על כ־1.2% לשנה. אף על פי כן, במהלך השנים שקדמו למשבר נרשמה האטה זמנית בקצב גידול הייצור. לדוגמה, ייצור החיטה העולמי בשנת 2006 ובשנת 2007 היה נמוך ב־4% לעומת השנים 2004–2005.

אוכלוסיית העולם גדלה מכ־1.6 מיליארד נפש בשנת 1900 ליותר מ־7.5 מיליארד בשנות ה־2010.

 ביקוש מוגבר למזון עתיר משאבים 

ב־2008 ציין ראש המכון הבינלאומי לחקר מדיניות המזון כי השינוי בתזונה בקרב אוכלוסיות שהתעשרו לאחרונה מהווה את אחד הגורמים המרכזיים לעליית מחירי המזון העולמיים.von Braun, "High and Rising Food Prices", 2008, p 5, slide 14 העלייה בצריכת מזונות מעובדים, בעיקר במדינות מתפתחות, הובילה לדרישה גבוהה יותר למוצרי מזון עתירי משאבים ולשימוש מוגבר בדגנים כמספוא וכמקור לדלקים ביולוגיים, ולא למזון ישיר. בין השנים 2006–2008, נרשמה עלייה של 3% בשימוש העולמי בדגנים – שיעור הגבוה מהממוצע בשנים הקודמות – בעיקר למטרות שאינן מזון.Global Policy Forum, 2008

ייצור של קילוגרם אחד של בשר בקר דורש בממוצע כ־7 קילוגרמים של דגנים המשמשים כמספוא,Paul Collier, 2008 וצריכת בשר מוגברת תורמת גם לעלייה ניכרת בצריכת אנרגיה – פי 19 בהשוואה למזונות כמו תפוחים, למשל.

לצד זאת, המעמד הבינוני באסיה צמח בקצב מואץ: שיעורו בהודו עלה מ־9.7% בשנת 1990 לכ־30% בשנת 2007, ובסין מ־8.6% ל־70% באותה תקופה. התפתחות זו לוותה בשינויים בהרגלי הצריכה – כולל מעבר לתפריטים מגוונים יותר ותחרות מוגברת עם מדינות מפותחות על משאבים חקלאיים מוגבלים.

צמיחה כלכלית זו גם צמצמה את גמישותם של משקי בית עניים להקטין את צריכתם כאשר מחירי המזון עולים, תופעה שהביאה לעליות מחירים חדות יותר בעת מחסור. אף שסין לעיתים מואשמת בתקשורת כגורם לעליית מחירים עולמית, בפועל הצליחה המדינה לעמוד ברוב הביקוש הפנימי ואף ייצאה עודפי תוצרת חקלאית לשווקים הבין־לאומיים.
 השפעות עליית מחירי הנפט והדשנים 
ימין|ממוזער|325x325 פיקסלים|מחירי גז טבעי, 2000–2022

מאז שנת 2007 חלה עלייה חדה במחירי הדשנים החקלאיים, שהגיעה לשיאה בקיץ 2008. מחירי חומרים כגון אמוניה, אוריאה, דיאמוניום פוספט, אשלגן כלורי וחומצה גופרתית – רכיב מרכזי בייצור דשני פוספט – כמעט שולשו בתקופה זו, ולאחר מכן צנחו בסוף אותה שנה. בחלק מהמקרים, מחירי הדשנים הוכפלו בתוך שישה חודשים בלבד.

אחת הסיבות העיקריות לעליות הייתה העלייה המתמשכת במחירי הנפט מאז 2003, שכן תהליך ייצור הדשנים, ובעיקר תהליך הבר-בוש, תלוי בגז טבעי להפקת מימן. מאחר שגז טבעי משמש גם כתחליף לנפט במגוון שימושים – כגון הפקת חשמל וייצור נוזלי גז טבעי – עליית מחירי הנפט גררה עלייה מקבילה במחירי הגז הטבעי, ודרכם גם במחירי הדשנים.

בנוסף, חומרי גלם שאינם מבוססי נפט, דוגמת אשלג, התייקרו גם הם עקב עלייה בביקוש שנבעה מהגברת הייצור החקלאי. מצב זה יצר תנודתיות בשוקי ההון, והוביל לפריחה במחירי מניות בתחום החקלאות.

דוח של המכון הבינלאומי לחקר מדיניות המזון (IFPRI) שפורסם בפברואר 2011 מצא כי למשבר המזון ב־2008 היו גורמים דומים לאלו של משבר המזון העולמי בשנות ה־70. הדוח ציין את עליית מחירי האנרגיה, גידול בביקוש לדגנים – הפעם בשל ייצור דלקים ביולוגיים – ריבית נמוכה, פיחות הדולר, ירידה במלאים ותנאי מזג אוויר קשים כגורמים עיקריים. IFPRI הזהיר כי זעזועים מסוג זה צפויים לחזור בעתיד, והם מוחרפים בשל שנים רבות של השקעה חסרה במערכות החקלאות העולמיות.

 ירידה במלאי המזון העולמי 
בעבר, מדינות נטו לשמור על מלאי מזון גדולים יותר, אך לאחרונה, בשל קצב מהיר יותר של גידול מזון וקלות היבוא, הושם דגש פחות על מלאים גדולים. לדוגמה, בפברואר 2008, מלאי החיטה בארצות הברית הגיע לשפל של 60 שנה. המלאים מחושבים לעיתים כשארית בין ייצור לצריכה, אך קשה להבחין בין בחירות מדיניות של הפחתת מלאים של מדינות בודדות לבין גירעון בין ייצור לצריכה.

 ספקולציות פיננסיות 

בין הגורמים שתרמו למשבר מחירי המזון נכללו גם גורמים פיננסיים, בהם מדיניות אשראי רופפת וספקולציות בנכסים כמו נדל"ן, שהובילו למשבר עולמי בתחילת 2008 והשפיעו על ההשקעות בתחום הסחורות החקלאיות.

השקעות זרות בענפי החקלאות נחשבות במקרים רבים כמנוף לשיפור פריון ולקידום החקלאים המקומיים.

 קרנות מדד סחורות 

כניסת גולדמן סאקס לשוק הסחורות דרך מדד הסחורות של גולדמן סאקס הואשמה על ידי חלק מהפרשנים כגורם תורם למשבר מחירי המזון של 2007–2008. במאמר שפורסם בשנת 2010 במגזין Harper's, טען העיתונאי פרדריק קאופמן כי הרכישות המאסיביות של חוזים עתידיים על חיטה יצרו זעזוע ביקוש, שגרם לעלייה חדה במחירים ויצר מצב של קונטנגו – מצב שבו מחירי העתיד עולים על מחירי השוק המיידיים – ובכך שיבשו את מנגנוני השוק.The Food Bubble: How Wall Street Starved Millions and got away with it, by Frederick Kaufman, Harper's, 2010Democracy Now, Amy Goodman and Juan Gonzales, Interview with Frederick Kaufman, 2010

מנגד, דוח של הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD), שהתבסס על נתוני הוועדה למסחר בחוזים עתידיים של סחורות בארצות הברית, טען כי אין עדות לכך שקרנות מסוג זה יצרו בועת מחירים. הדוח הצביע על כך שגם סחורות שאינן נסחרות בחוזים עתידיים חוו עליות מחירים באותה תקופה.Clearing the usual suspects, Buttonwood, The Economist, 24 June 2010

לפי תנועת הפיתוח העולמי (WDM, כיום צדק עולמי), קיים קשר בין עליית מחירי סחורות מסוימות כמו חיטה לעלייה עוקבת במחירי סחורות אחרות, כגון אורז, מה שמעיד על השפעה עקיפה של שווקים ספקולטיביים גם מעבר לגבולות חוזים עתידיים רשמיים.

 השפעות ליברליזציה של הסחר 

חלק מהתאורטיקנים, כמו מרטין חור של רשת העולם השלישיKhor, Martin. The Impact of Trade Liberalisation on Agriculture in Developing Countries: The Experience of Ghana, Third World Network(2008) , מציינים כי מדינות מתפתחות רבות הפכו ממדינות עצמאיות מבחינת מזון למדינות המייבאות מזון נטו מאז שנות ה-70 וה-80, בעקבות הנחיות כלכליות של קרן המטבע הבין-לאומית (ולאחר מכן של הסכם הסחר על חקלאות של ארגון הסחר העולמי) לשווקים חופשיים עבור מדינות חייבות. בפתיחת מדינות מתפתחות ליבוא מזון מסובסד ממדינות המערב, מדינות מתפתחות עלולות להפוך תלויות יותר ביבוא מזון אם החקלאות המקומית לא משתפרת.

בעוד שמדינות מפותחות לחצו על העולם המתפתח לבטל סובסידיות בשם ליברליזציה של הסחר, מדינות עשירות שמרו במידה רבה על סובסידיות לחקלאים שלהן. סובסידיות ממשלת ארצות הברית ב-2008 דחפו את הייצור לעבר דלק ביולוגי במקום מזון.

 השפעות מזון מול דלק 
ממוזער|350x350 פיקסלים|תירס לעומת ייצור אתנול בארצות הברית

אחת הסיבות המבניות לעלייה במחירי המזון בשנים 2007–2008 הייתה הסטת חלק מגידולי המזון, ובייחוד תירס, לצורך ייצור דלקים ביולוגיים מהדור הראשון.The Hindu, 18 April 2008 לפי הערכות, כ־100 מיליון טון דגנים בשנה הוקצו לייצור דלק, במקום למזון, מתוך סך ייצור עולמי של מעט מעל 2 מיליארד טון ב־2007. מגמה זו הקטינה את היצע המזון הזמין, במיוחד במדינות מתפתחות, שבהן ההוצאה על מזון מהווה חלק ניכר מההכנסה המשפחתית.

המשבר הבליט את הפערים הגלובליים: לדוגמה, מילוי מכל רכב אחד בדלק ביולוגי עשוי לדרוש כמות תירס השווה לצריכה שנתית של אדם ממוצע באפריקה.

ברזיל, היצרנית השנייה בגודלה של אתנול לאחר ארצות הברית, טוענת כי תעשיית האתנול מבוססת קני הסוכר שלה לא תרמה למשבר המזון. מסמכים של הבנק העולמי לעומת זאת, נשיא ארצות הברית דאז, ג'ורג' ו. בוש, העריך כי 15% מהעלייה נבעה משימוש באתנול.

פרסום שהודלף מהבנק העולמי העריך כי עד 75% מהעלייה במחירי המזון נגרמה מדלקים ביולוגיים, וממצאיו פורסמו רשמית באותו חודש.

לאחר שיא המחירים ביוני 2008, נרשמה ירידה חדה של כ־50% במחירי התירס עד אוקטובר אותה שנה, מה שגרר ספק לגבי תרומתו הישירה של הביקוש לאתנול לעליית המחירים. יש המעריכים כי הביקוש לאתנול הוסיף בין 20% ל־33% למחיר התירס, אך אחרים טוענים כי בועת סחורות הייתה הגורם המרכזי לעלייה במחירים.

 סובסידיות לדלקים ביולוגיים בארצות הברית ובאיחוד האירופי 

הבנק העולמי מציין את ההשפעה של דלקים ביולוגיים כתורם חשוב למחירי המזון הגבוהים."The Effects of High Food Prices in Africa – Q&A", World Bank. Retrieved 6 May 2008 ה־FAO/ECMB דיווח כי השימוש בקרקע חקלאית בעולם ירד מאז שנות ה-80, וסובסידיות מחוץ לארצות הברית ולאיחוד האירופי ירדו מאז 2004, והותירו את ההיצע, אף שהיה מספיק כדי לעמוד בדרישות של 2004, פגיע כאשר ארצות הברית החלה להמיר סחורות חקלאיות לדלקים ביולוגיים. על פי מחלקת החקלאות של ארצות הברית (USDA), יבוא החיטה העולמי ומלאי החיטה ירדו, הצריכה המקומית התייצבה, וייצור החיטה העולמי ירד מ-2006 ל-2008.Regional Wheat Imports, Production, Consumption, and Stocks (Thousand Metric Tons) , United States Department of Agriculture Foreign Agricultural Service 3 November 2008.

בארצות הברית, סובסידיות ממשלתיות לייצור אתנול הניעו חקלאים רבים לעבור לייצור לדלק ביולוגי. תירס הוא הגידול העיקרי המשמש לייצור אתנול, כאשר ארצות הברית היא היצרנית הגדולה ביותר של אתנול מתירס. כתוצאה מכך, 23 אחוז מגידולי התירס בארצות הברית שימשו לאתנול ב-2006–2007 (עלייה מ-6 אחוזים ב-2005–2006), וה-USDA צופה כי ארצות הברית תשתמש ב-81 מיליון טונות של תירס לייצור אתנול בעונת 2007–2008, עלייה של 37 אחוז.Are We Approaching a Global Food Crisis? Between Soaring Food Prices and Food Aid Shortage . Katarina Wahlberg Global Policy Forum: World Economy & Development in Brief, 3 March 2008. זה לא רק מסיט דגנים ממזון, אלא גם מסיט קרקע חקלאית מייצור מזון.

עם זאת, מסמך מחקר מדיניות של הבנק העולמי שפורסם ביולי 2008 קובע כי דלקים ביולוגיים העלו את מחירי המזון בין 70 ל-75 אחוז. המחקר מצא כי מחירי נפט גבוהים ודולר חלש מסבירים 25–30% מהעלייה הכוללת במחירים. הניתוח החודשי לחמש שנים מפריך כי עליות בצריכת דגנים עולמית ובצורות היו אחראיות לעליות המחירים, וטוען כי להן הייתה השפעה שולית בלבד, ובמקום זאת טוען כי הדחיפה של האיחוד האירופי וארצות הברית לדלקים ביולוגיים הייתה בעלת ההשפעה הגדולה ביותר על אספקת המזון ומחיריו. המסמך מסיק כי ייצור מוגבר של דלקים ביולוגיים בארצות הברית ובאיחוד האירופי נתמך על ידי סובסידיות ומכסי יבוא, ומחשיב כי ללא מדיניות זו, עליות המחירים היו קטנות יותר. מחקר זה גם קבע כי האתנול מבוסס קני הסוכר של ברזיל לא העלה את מחירי הסוכר באופן משמעותי, ומציע להסיר מכסים על יבוא אתנול על ידי ארצות הברית והאיחוד האירופי, כדי לאפשר ליצרנים יעילים יותר כמו ברזיל ומדינות מתפתחות אחרות לייצר אתנול ברווחיות לייצוא כדי לעמוד במנדטים באיחוד האירופי ובארצות הברית.

איגוד הדלקים המתחדשים (RFA) פרסם תגובה המבוססת על הגרסה שהודלפה לפני הפרסום הרשמי של מסמך הבנק העולמי. הביקורת של ה-RFA מחשיבה כי הניתוח הוא סובייקטיבי ביותר וכי המחבר "מעריך את ההשפעה של מחירי המזון העולמיים מהדולר החלש ומההשפעה הישירה והעקיפה של מחירי נפט גבוהים ומייחס את כל השאר לדלקים ביולוגיים".

דוח הערכה כלכלית שפורסם גם ביולי 2008 על ידי הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי מסכים עם דוח הבנק העולמי בנוגע להשפעות השליליות של סובסידיות והגבלות סחר, אך מצא כי ההשפעה של דלקים ביולוגיים על מחירי המזון היא קטנה בהרבה. מחקר ה-OECD גם ביקורתי כלפי ההפחתה המוגבלת של פליטות גזי חממה שהושגה מדלקים ביולוגיים המיוצרים באירופה ובצפון אמריקה, ומסיק כי מדיניות התמיכה הנוכחית בדלקים ביולוגיים תפחית את פליטות גזי החממה מדלקי תחבורה בלא יותר מ-0.8 אחוז עד 2015, בעוד שהאתנול מבוסס קני הסוכר של ברזיל מפחית את פליטות גזי החממה בלפחות 80 אחוז בהשוואה לדלקים מאובנים. ההערכה קוראת לממשלות לפתוח שווקים בדלקים ביולוגיים ובחומרי גלם לשיפור היעילות והורדת עלויות.

 קרקע חקלאית מושבתת 

לפי דיווח של הניו יורק טיימס מאפריל 2008, ממשלת ארצות הברית שילמה לחקלאים כדי שיותירו חלק מאדמותיהם חקלאיות ללא עיבוד, כחלק מתוכנית שימור סביבתית. בשנת 2007 הגיע היקף הקרקע המושבתת לשיא של כ־36.8 מיליון דונם – כ־8% מהשטח החקלאי במדינה – שטח הגדול משטחה של מדינת ניו יורק. תוכניות מסוג זה נועדו לעיתים לקדם שימור של מיני בר, אך הביאו גם להפחתת זמינות המזון בשוק.

תמיכה ממשלתית ישירה בחקלאים במדינות ה־OECD הסתכמה בכ־280 מיליארד דולר בשנת 2004, והשפיעה משמעותית על השווקים הגלובליים. סובסידיות אלו – הכוללות תשלומים ישירים, תמיכות מחירים והטבות מס – תרמו לעיוות מחירי המזון הבין־לאומיים, תוך דיכוי מחירים במדינות מפותחות והקשה על תחרות מצד מדינות מתפתחות. כך למשל, סובסידיות כותנה בארצות הברית הובילו לירידת מחירים בשוק העולמי, מה שפגע בפרנסתם של חקלאים במערב אפריקה, אשר תלויים בייצוא כותנה.

הסכם החקלאות של ארגון הסחר העולמי (WTO) נועד לצמצם את עיוותי השוק הנובעים מסובסידיות, אך יישומו הוגבל בשל מחלוקות מתמשכות בין מדינות מפותחות למתפתחות. במהלך משבר המזון העולמי של 2007–2008 עלו קריאות להגבלת סובסידיות חקלאיות, שנתפסו כמחוללות תנודתיות בשוק. למרות זאת, מדינות רבות – כולל ארצות הברית ומדינות האיחוד האירופי – המשיכו להפעיל מדיניות תמיכה רחבת היקף, בטענה כי היא משרתת יעדים של ביטחון תזונתי ושימור משאבים.

 השפעות אקלימיות ובצורות 

תנאי אקלים קשים, ובפרט בצורות ממושכות, היו גורם משמעותי בתנודת מחירי המזון בין השנים 2006 ל־2008. בצורות חמורות באוסטרליה – מהיצואניות המרכזיות של חיטה בעולם – הובילו לירידה ניכרת בתפוקה החקלאית בשנים 2006 ו־2007, וכתוצאה מכך לירידה בהיצע העולמי של חיטה. גם אזורים אחרים, בהם אירופה ואוקראינה, חוו תנאי מזג אוויר לא יציבים שפגעו ביבולי הדגנים.

בהקשר רחב יותר, שינויי האקלים תורמים לעלייה בשכיחות ובעוצמה של אירועי אקלים קיצוניים, לרבות בצורות, שיטפונות וסופות, תופעות המעמיקות את אי-היציבות בשוקי המזון ומגבירות את הסיכון למחסורי מזון בעתיד.

השפעות האקלים אינן מסתכמות ביבולים בלבד. הן משפיעות גם על זמינות מים להשקיה, עלויות האנרגיה הנדרשת להפעלת מערכות חקלאיות, ועל מדיניות הסחר של מדינות. כך לדוגמה, בצורות באסיה צמצמו את תפוקת האורז, מה שהוביל להטלת מגבלות יצוא מצד מדינות מפתח כמו וייטנאם והודו – צעד שהחמיר את המחסור בשוק העולמי והאיץ את עליית המחירים.

 הגבלות יצוא והצטברות מלאים 

במהלך המשבר, מספר מדינות יצרניות מזון, כולל הודו, וייטנאם וארגנטינה, הטילו הגבלות יצוא כדי להבטיח אספקה מקומית, מה שהפחית את ההיצע בשווקים העולמיים והעלה את המחירים. מדינות אחרות, כמו סין, הגבירו את הצטברות המלאים האסטרטגיים שלהן, מה שצמצם עוד יותר את זמינות הדגנים לשוק העולמי. פעולות אלו יצרו אפקט דומינו, כאשר מחירי המזון זינקו במדינות התלויות ביבוא.

הגבלות היצוא היו לעיתים תגובה ללחץ פוליטי פנימי, שכן ממשלות ניסו למנוע מהומות על רקע מחירי מזון גבוהים. עם זאת, הן החמירו את חוסר היציבות בשווקים העולמיים, והדגישו את הצורך בתיאום בינלאומי טוב יותר במצבי משבר.

 השפעות חברתיות ופוליטיות 

משבר מחירי המזון של 2007–2008 הוביל למהומות מזון ביותר מ-30 מדינות, כולל מצרים, האיטי, בנגלדש וקמרון. במדינות עניות, שבהן משקי בית מוציאים עד 70% מהכנסתם על מזון, עליית המחירים הובילה לחוסר ביטחון תזונתי חמור, תת-תזונה ואף רעב. במדינות מפותחות, ההשפעה הייתה פחות חמורה, אך עליית מחירי המזון תרמה ללחץ אינפלציוני ולהפגנות ציבוריות.

המשבר חשף את הפגיעות של מערכות המזון העולמיות ואת חוסר השוויון בהקצאת משאבים. הוא גם עורר דיון על הצורך ברפורמות במדיניות חקלאית, כולל השקעה מוגברת בחקלאות בת קיימא במדינות מתפתחות, שיפור תשתיות אחסון והפצה, ופיתוח זני יבולים עמידים יותר לשינויי אקלים.

 לקחים והמלצות לעתיד 

משבר מחירי המזון של השנים 2007–2008 הביא להכרה רחבה בצורך לשפר את מערכות המזון העולמיות. מהמשבר עלו מספר לקחים עיקריים:
 הקפדה על מלאי מזון אסטרטגיים: רמות מלאי נמוכות החריפו את הפגיעות לזעזועים בהיצע. מדינות נקראו לשמור על מלאים לאומיים יציבים שיאפשרו תגובה מהירה במצבי חירום.
 הפחתת התלות בדלקים ביולוגיים ממקורות מזון: הסטת יבולים חקלאיים, בעיקר תירס, לשימוש כדלק ביולוגי מהדור הראשון הובילה להחרפת מחסורי המזון. הומלץ להשקיע בפיתוח דלקים מהדור השני והשלישי, שאינם מתחרים בייצור מזון.
 השקעה בחקלאות בת קיימא במדינות מתפתחות: נדרש סיוע טכנולוגי ומבני לחקלאים, לרבות גישה להשקיה, זרעים משופרים ושיטות גידול חדשניות, כדי לשפר את פריון הקרקע והיציבות הכלכלית.
 חיזוק שיתופי פעולה בינלאומיים: רגולציה משופרת על הגבלות ייצוא וספקולציה פיננסית, לצד תיאום בין מדינות, נחשבת הכרחית לשם ייצוב שוקי המזון העולמיים.
 היערכות לשינויי אקלים: מערכות המזון צריכות להיות עמידות יותר לאירועי אקלים קיצוניים. מומלץ להשקיע במחקר ופיתוח של זנים חסוני אקלים, תשתיות מים וגידול חכם יותר.

המלצות אלה ממשיכות להנחות את הגורמים הבינלאומיים, ובהם ארגון המזון והחקלאות של האו"ם (FAO), הבנק העולמי והמכון הבינלאומי לחקר מדיניות המזון (IFPRI), בגיבוש מדיניות להגברת עמידות וביטחון תזונתי עולמי.

 הערות שוליים 

קטגוריה:2007: כלכלה
קטגוריה:2008: כלכלה
קטגוריה:אפריקה: כלכלה
קטגוריה:משברים כלכליים