דניאל ש. מילוא

דניאל שבתאי מִילוֹא (בצרפתית: Daniel Shabetai Milo; נולד ב-21 באוגוסט 1953) הוא פילוסוף וסופר ישראלי-צרפתי.

מילוא הוא פרופסור ל"פילוסופיה טבעית" בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה (EHESS), בפריז. הוא מחברם של תשעה ספרים וכתב שלושים וחמישה מאמרים ופרקים בספרים; עבודתו תורגמה לתשע שפות. הוא ביים שלושה סרטים קצרים וכמה הפקות תיאטרון. המוטיב המרכזי של עבודתו המדעית והאמנותית הוא עודף ("יותרמִדָיוּת")

מילוא שואף להחיות את "הפילוסופיה הטבעית", זו שקדמה למדע המודרני, במאות שבין אריסטו לדרווין.

 ביוגרפיה 
מילוא נולד בתל אביב בשנת 1953, לברוריה (לבית וייץ) ויוסף מילוא (מילוויצקי). למד באוניברסיטת תל אביב פילוסופיה, ספרות השוואתית ולימודי קולנוע, וסיים את התואר השני ב-1980. ב-1982 עבר לבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה (EHESS) בפריז ובשנת 1986 השלים תואר שלישי בלימודי תרבות. משנת 1990 הוא משמש פרופסור מן המניין באותו מוסד.

 עבודתו 
 לימודי תרבות והשיטה הכמותית 
עבודת הדיסרטציה של מילוא, הייתה "הישרדות בתרבות" (Survival in Culture) ועסקה בשאלת ה"עודפות" בתרבות, ריבוי הדמויות והיצירות המתחרות על מקומן בזיכרון הקולקטיבי. מילוא ראה את המאבק התרבותי על זיכרון, כהקבלה רעיונית למאבק ההישרדות בטבע, והשווה בין הברירה הטבעית, על פי הדרוויניזם, לבין ברירה תרבותית הפועלת בזיכרון הציבורי. לשיטתו, הדינמיקה של הקאנון התרבותי היא שתמיד יש עודף מועמדים למעמד של "נחלת הכלל" (פנתיאון תרבותי), ומעט מאוד מקומות זמינים בזיכרון הקולקטיבי.

כחלוץ בגישת המדידה הכמותית של הקאנון, פיתח מילוא שיטות אמפיריות לבחינת נושא "החיים לאחר המוות" של יצירות ואישים. הוא מדד את תדירות הופעתם בספרי לימוד, אנציקלופדיות, מוזיאונים, תרגומים, רפרטוארים תיאטרליים, ושמות רחובות – והיה הראשון להשתמש בפרמטרים אלו כמדדים היסטוריים־תרבותיים ברי מדידה.

עבודת הדיסרטציה של מילוא, "הישרדות בַּתרבות" "Survival in Culture", הייתה מחקרו על עודף והמפגש הראשון שלו עם הדרוויניזם. יש יותר מדי מועמדים לפנתיאון התרבותי. המאבק על החיים בזיכרון הקולקטיבי הוא מלתוסיאני. הוא התייחס לדורות הבאים כאל המקבילה התרבותית של הברירה הטבעית. מילוא חלוץ ביישום כלים כמותיים על הקאנון התרבותי. הוא העריך את חייו של אמן או יצירה לאחר מותו על ידי ספירת נוכחותם בספרי לימוד, תרגומים, מוזיאונים, אנציקלופדיות ורפרטוארים תיאטרליים. הוא היה הראשון שחקר תרגומים ושמות רחובות כסמנים היסטוריים ותרבותיים.

 היסטוריוגרפיה: השאלה על מושג "התקופות ההיסטוריות" 
בשלב הבא של מחקרו, בספרו (Trahir le temps (histoire ("לבגוד בזמן – היסטוריה"), ערער מילוא על עצם מושג התקופות ההיסטוריות. הוא בחן את השרירותיות שבחלוקה לעידנים, מאות ודורות, וטָבע את הדימוי "gerrymandering time", חלוקה מלאכותית הגורמת מצג שווא של הבדלים. הוא ערך ניסויים מחשבתיים, כמו הזזת תחילת הספירה משנת 1 לספירה, לשנת 33 והראה כיצד מסגרות הזמן שלנו מעוותות את הבנת ההיסטוריה. הוא אף טען כי רעיון "המאה" הומצא רק סביב שנת 1600 והפך רווח רק מהמאה ה־19. 99% מאוכלוסיית ימי הביניים התעלמה מתאריך השנה בה חיו.

מילוא זכה לשבחים על מחקרו זה.

 היסטוריה ניסויית 
בשנות ה־90 היה מילוא בין הראשונים שחתרו לחדש את תחום ההיסטוריה באמצעות גישה ניסיונית, אותה ניסח במניפסט שכותרתו: Pour une histoire expérimentale ou La gaie science ("לקראת היסטוריה ניסיונית, או המדע העליז"). בהשראת שיטות ממדעי הרפואה, הוא הציע לערוך "ניסויים על העבר" – כמו חיבור אירועים ממקורות שונים (הַרכָּבָה, Graft), מחיקת מרכיב מרכזי מהתמונה (הסרה, Ablation), שינוי קנה מידה, או קולאז'. את הגישה יישם עם קבוצת היסטוריונים בספר Alter Histoire (1991), שעורר מחלוקת אך זכה להכרה כפורץ דרך.

 פילוסופיה ניסויית 
כיוון שניסויים מוסריים בבני אדם מוגבלים, פנה מילוא אל הספרות כמגרש ניסוי לחקר ההתנהגות האנושית. בספרו Héros & Cobayes ("גיבורים ושפני ניסיון", 1997) הוא בחן דמויות בדיוניות כשפני ניסוי וסיטואציות ספרותיות כ"מעבדות מחשבתיות". כדוגמה הוא קרא, את סיפור גן העדן כניסוי בקוגניציה: אלוהים מציב את אדם מול שני עצים, אך אוסר רק על עץ הדעת — וכך ממקד את תשומת לבו דווקא באסור.

 פילוסופיה: אובייקטיביות ונרקיס 
בספרו Pour Narcisse: Essai de l'amour impartial ("בעד נרקיס: מסה על אהבה בלתי משוחדת", 1995), בחן מילוא את סוגיית הרלטיביזם הפילוסופי, דרך קריאת הסיפור על נרקיסוס. מילוא טוען כי נרקיסוס אינו מתאהב בעצמו כפי שאנו חושבים, אלא בדמות מושלמת שהוא רואה, מבלי לדעת שהיא שלו. תגובתו להתגלמות של יופי, שלמות והרמוניה היא כאובייקטים הקיימים מחוץ לו, מבלי לזהות את זיקתו אליהם, כלומר לא כאהבה עצמית מודעת, או נרקיסיזם במובן הפסיכולוגי.

המסר של מילוא הוא שאובייקטיביות נדירה, מסוכנת, אך אפשרית.

 פילוסופיה טבעית: עתיד ועודף 

ההתמודדות עם רעיון העודף הובילה את מילוא לפילוסופיה טבעית. בספרו המצאת המחר (2009) הוא טוען שבבסיס השרידות והאבולוציה של ההומו סאפיינס עומדת היכולת להגזים ולהמציא זמן חדש: העתיד. העתיד יצר את היכולת לראות את עצמך בזמן שעדיין לא קיים, לתכנן תוכניות ולשתף אותן עם עמיתים וזהו מקור "העודף".

 פילוסופיה טבעית: עודף כמאפיין של החיים 
לאחר שחקר את העודף האנושי בספר "המצאת העתיד", חקר מילוא את הטבע, ובמיוחד את האבולוציה. בספרו משנת 2019, Good Enough: The Tolerance for Mediocrity in Nature and Society ("מספיק טוב: הסובלנות לבינוניות בטבע ובחברה"), חקר מילוא את תופעת העודפות וחוסר היעילות בטבע ובחברה. לטענתו, תופעות כמו גיבוב, רעש, חזרתיות, חוסר תכלית ואף אבסורד, נפוצות בכל רמות החיים, מהמולקולה ועד להתנהגות האנושית. ההבדל הוא שבני אדם יוצרים את העודף שלהם, בעוד יצורים אחרים יורשים אותו. מסקנתו היא שהעולם, בניגוד לאידיאלים של שלמות ויעילות, מתקיים דווקא בזכות סובלנותו לחוסר שלמות.

 ספריו 
 1985: Aspects de la survie culturelle, Ph.D. דיסרטציה, Paris, EHESS
 1991: Trahir le temps (histoire), Paris, Les Belles Lettres
 1991: Alter Histoire. Essais d'histoire expérimentale (with Alain Boureau and al.,), Paris, Les Belles Lettres
 1993: Clefs, Paris, Les Belles Lettres, 1993 (Spanish translation: Llaves, by Rolando Pratz-Paez, 2005, Miami: Ediciones Catalejo)
 1995: Pour Narcisse: Essai de l'amour impartial, Paris, Les Belles Lettres (Polish translation: Pochwała Narcyza. O miłości bezstronnej, 2006, by Agata Gołębiewska, Jaworski, Warsaw)
 1997: Héros & Cobayes, Paris, Les Belles Lettres
 2002: La dernière mort de Socrate, Paris, Les Belles Lettres
 2004: Les Porteurs de cerveau, Paris, Les Belles Lettres
 2009: Hamzaat Ha'Machar (in Hebrew: The Invention of Tomorrow),Tel Aviv, Ha-Kibbutz Ha-Mehuchad (French translation L'Invention de demain, 2011, Paris, Les Belles Lettres; Korean translation, 미 래 중 독 자오늘을 버리고 내일만 사는 별종, 사피엔스 2017)
 2019: Good Enough: The Tolerance for Mediocrity in Nature and Society, Cambridge MA, Harvard University Press
 2024: La survie des médiocres. Critique du darwinisme et du capitalisme, פריז, Collection Bibliothèque des Sciences humaines, Gallimard

 ראו גם 
 המצאת המחר

 קישורים חיצוניים 

 אתר אישי.
 ראיון על המצאת המחר (בעברית)
 ערוץ יוטיוב אישי
 הערות שוליים 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:פילוסופים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953