מזרקת סן-מישל

מזרקת סן-מישל (בצרפתית: Fontaine Saint-Michel de Paris) היא מזרקה היסטורית שנבנתה בפריז באמצע המאה ה-19.

 מקום המזרקה 
המזרקה נמצאת בגדה השמאלית של הסן, ברובע השישי, בחלקה הדרומי של כיכר סן-מישל כשחזיתה פונה לגשר סן-מישל.

 שם המזרקה 
עם בנייתה נקראה המזרקה בשם "מזרקת סבסטופול" על שם שדרות סבסטופול  שעברו למרגלות המזרקה וחצו את פריז מצפון לדרום.

ב-1855 נסללו שדרות סן-מישל שהחליפו את שדרות סבסטופול בגדה השמאלית, מדרום לאי איל דה לה סיטה. בהתאם לכך שונה שם המזרקה ל"מזרקת סן-מישל".

 מבנה המזרקה 
גובה חזית המזרקה 26 מטר ורוחבה 15 מטר. המזרקה נבנתה בסגנון אקלקטי המדמה שער ניצחון עתיק. בחזיתה ארבעה עמודים בסגנון קורינתי כשבראש כל עמוד הוצב פסל ברונזה כשארבעת הפסלים מייצגים ארבע מעלות של האמונה הנוצרית: זהירות, מתינות, חוסן וצדק. הפסלים נוצרו על ידי ארבעה פסלים שונים.

במרכז המזרקה נבנתה מגרעת ובה כן אבן ועליו פסל של המלאך מיכאל כשהוא הורג שד. הפסל נבנה על ידי הפסל הצרפתי פרנסיסקו דורה . מבסיס הכן נובעים מים הגולשים למטה לבריכה בתחתית המזרקה. משני צידיה של הבריכה הוצבו שני פסלים של דרקונים מכונפים היורקים מים לבריכה. הדרקונים נוצרו על ידי הפסל אנרי אלפרד ז'אקמאר .

ארבעת העמודים מחזיקים גמלון בסגנון מזרקת מדיצ'י  שנבנתה ב-1630 בגני לוקסמבורג. בחלקו התחתון של הגמלון הוצבו תבליטי אבן בסגנון נאו-רנסאנס של הפסל קלוד וינו . בחלקו העליון של הגמלון פוסלו שתי נערות המסמלות "כוח" ו"מתינות" כשהן נושאות את סמלי פריז.

כדי לכפר על מיעוט האור, שמוקרן על המזרקה, החליט הארכיטקט להשתמש בסוגי האבן בעלי גוונים שונים. כך למשל נעשה שימוש בשיש אדמדם בעמודים, שיש ירקרק בגמלון, שיש כחלחל בפסל של המלאך מיכאל, אבן גיר צהבהבה ועוד.

במספר מקומות במזרקה שולבו לוחות הנצחה:
 באמצע הגמלון מוצב שלט המקדיש את המזרקה לנפוליאון השלישי שבתקופתו הוקמה המזרקה.
 על הכנים של הדרקונים הוצבו שלטים שמנציחים את שחרור פריז ב-1944 ואת זכרם של תושבי הרבעים החמישי והשישי שנפלו במלחמה.

 ההיסטוריה של המזרקה 
עבודת תכנון המזרקה נמסרה לאדריכל גבריאל דאוויו . בתכנון המזרקה הושפע דאוויו ממזרקת אקווה פליז  ברומא, איטליה שנבנתה באמצע המאה ה-16.

המזרקה נבנתה בשנים 1860-1858 כחלק מתוכנית אוסמן להתחדשות פריז ונחנכה ב-15 באוגוסט 1860. המזרקה נבנתה בצידו הצר של מבנה מגורים שעמד בקצה הכיכר.

עם סיום בנייתה "זכתה" המזרקה לביקורת מצד פריזאים רבים שסלדו מהסגנון האקלקטי בו נבנתה.

ב-1926 הוכנסה המזרקה לרשימת האתרים ההיסטוריים של צרפת .

 גלריה 

 לקריאה נוספת 
 Georges Poisson, Nouvelle Histoire de Paris : Histoire de l'architecture à Paris, Paris, Bibliothèque historique de la ville de Paris, Association pour la publication d'une histoire de Paris, 1997, 765 p. (), p. 498–499..
 Jules-Antoine Castagnary (ill. Léopold Flameng), « La Fontaine Saint-Michel », Paris qui s'en va et Paris qui vient, Paris, Alfred Cadart, vol. 1, no 18, 1860, p. 1–4

 קישורים חיצוניים 

 מזרקת סן-מישל, באתר paris1900.lartnouveau.com 

 מזרקת סן-מישל – הערות היסטוריות, באתר books.google.co.il, 1898 
 מזרקת סן-מישל – אתרים היסטוריים, באתר books.google.co.il/books, 1879 
 Léon Chardin, מזרקת סן-מישל - ארכיטקטורה, באתר books.google.co.il, 1860, עמוד 134 
 Alfred Darcel & Charles Blanc,, מזרקת סן-מישל, באתר gallica.bnf.fr
 Adolphe Lance, מזרקת סן-מישל, באתר books.google.co.il, 1860 
 מזרקת סן-מישל, באתר books.google.co.il, 1860 
 המזרקה בכיכר סן-מישל, באתר gallica.bnf.fr

 הערות שוליים 

קטגוריה:הרובע השישי של פריז
קטגוריה:פריז: מבנים היסטוריים
סן מישל