ירבה בואנה

ירבה בואנה (בספרדית: Yerba Buena) הייתה מקום עגינה ומאוחר יותר התיישבות אזרחית שצמחה והפכה לעיר סן פרנסיסקו, קליפורניה. היישוב, שנבנה באזור שנודע קודם לכן בשם "אל פאראחה דה ירבה בואנה" (בספרדית: El Paraje de Yerba Buena, מילולית "אתר עשב טוב") נקרא על שם עשב שגדל שם בשפע סמוך לקצה הצפון-מזרחי של חצי האי סן פרנסיסקו, לחופי מפרץ ירבה בואנה. ירבה בואנה הייתה ההתיישבות האזרחית הראשונה בסן פרנסיסקו, אשר בעבר כללה רק התיישבות ילידית, מיסיונרית וצבאית, ובמקור נועדה לשמש כתחנת מסחר עבור ספינות שביקרו במפרץ סן פרנסיסקו. היישוב סודר בסגנון ספרדי סביב כיכר רחבה שכיום ידועה בשם כיכר פורטסמות'. האזור שהיה בעבר היישוב המוקדם של ירבה בואנה נמצא כיום בשכונות הרובע הפיננסי וצ'יינה טאון של סן פרנסיסקו.

 היסטוריה 
 רקע 
התיישבויות קולוניאלית ספרדית ומקסיקנית באלטה קליפורניה היו מחמישה סוגים. "המיסיונים" (בספרדית: misiónes ) שהיו יישובים דתיים שנוהלו על ידי כמרים פרנציסקניים כדי להפיץ את הבשורה לעמים הילידים של קליפורניה. ה"פרסידיו" (בספרדית: presidio) היו בסיסים צבאיים, שהוקמו במקביל למיסיונים, והיו אחראים להגנתם, לשליטה באוכלוסייה הילידית ולהגנת השטח הספרדי ומאוחר יותר גם המקסיקני מפני פלישות זרות.

השאר היו שלושה התיישבויות חילוניות שנוצרו גם הן בתקופה בה הוקמו המיסיונים. אלה היו El Pueblo de San José de Guadalupe (1777 - כיום העיר סן חוזה); Pueblo de Los Ángeles  (1781 - כיום העיר לוס אנג'לס) ו-Villa de Branciforte  (1797 כיום חלק מהעיר סנטה קרוז). התושבים הראשונים הובאו בקבוצות ממקסיקו, שגויסו במיוחד לצורך התיישבות.

החל משנת 1784 תחת שלטון האימפריה הספרדית, ניתנו ויתורים על קרקעות לאזרחים פרטיים באזורים מחוץ לשליטת המיסיונים או הפרסידיו. לאחר קבלת העצמאות המקסיקנית בשנת 1820 והחילון של המיסיונים על ידי חוק החילון המקסיקני משנת 1833, ניתנו מענקי קרקע מאדמות שהיו בעבר בשליטת המיסיונים (בעיקר שטחים גדולים של אדמות מרעה). מענקים אלה נמשכו להינתן עד 1846.

כמו כן, בעקבות חילון המיסיונים, נותרו קהילות חילוניות שצמחו, שאימצה לעיתים קרובות את שמו של המיסיונה הקודמת. ירבה בואנה הייתה יוצאת דופן משום שמיקומה על קו המים לא הקיף באופן הדוק את המיסיונים או את הפרסידיו, אם כי מאוחר יותר כללה סן פרנסיסקו גם את אזורי המיסיונים והפרסידיו לשעבר, ואימצה את שמם.
ממוזער|360x360 פיקסלים| פרסידיו מסן פרנסיסקו באלטה קליפורניה, בשנת 1817.
שתי ההתנחלויות הקולוניאליות הספרדיות הראשונות בסן פרנסיסקו נוסדו בשנת 1776 בעקבות משלחת דה אנזה. הפרסידיו של סן פרנסיסקו נוסד ב-18 בספטמבר של אותה שנה, סמוך לצידו הדרומי של שער הזהב. המיסיונה סן פרנסיסקו דה אסיס נוסדה ב-9 באוקטובר, מעט עמוק יותר בפנים הארץ, ליד "הלגונה דה לוס דולורס", במטרה לרכז את עמי האוהלון והמיווק הילידים מאזור צפון מפרץ סן פרנסיסקו ולהמירם לנצרות. לא היו "חוות" עצמאיות, "פואבלו" או יישובים אזרחיים אחרים בסן פרנסיסקו של ימינו עד לאחר חוק החילון המקסיקני של 1833.

 עגינה 
האזור הצפון-מזרחי הבלתי מיושב של סן פרנסיסקו נקרא "אל פאראחה דה ירבה בואנה" (בספרדית: El Paraje de Yerba Buena). פירושו מקום העשב הטוב, נגזר מהמונח הגאוגרפי הספרדי paraje, שפירושו "מקום", "מחנה" או "נקודת עצירה" ומ"ירבה בואנה", השם הספרדי לצמחים ממשפחת הנענע, המשמש באלטה קליפורניה עבור Clinopodium douglasii, שגדל בשפע באזור זה.

היו מספר נקודות עגינה לאוניות שביקרו בסן פרנסיסקו. המוקדם ביותר היה מעגן פרסידיו, הממוקם ממש בתוך שער הזהב, במרחק של קילומטר וחצי ממזרח ל-Punta del Cantil Blanco (מה שנקרא מאוחר יותר פורט פוינט). מעגן ירבה בואנה הפך בסופו של דבר למועדף יותר, מכיוון שהיה מוגן יותר ופחות מסוכן ממעגן פרסידיו, אף על פי שהיה רחוק יותר ממטה פרסידיו. מעגן ירבה בואנה התייחס למעשה לשני מיקומים, כאשר הנקודה המוקדמת יותר הייתה קרובה לנורת' פוינט, אך מאוחר יותר מוקמה מעט דרומה יותר, במפרץ ירבה בואנה עצמו. השם הורחב בסופו של דבר לאי הפונה למפרץ ירבה בואנה, Isla de Yerba Buena (האי ירבה בואנה), שנודע במקור בשם Isla de Alcatraces.

הדיווח המוקדם ביותר על השימוש ב"ירבה בואנה" כשם של מקום מגיע מיומנו של ג'ורג' ונקובר, אשר בשנת 1792 הפליג במפרץ סן פרנסיסקו ועגן "בערך ליגה מתחת לפרסידיו במקום שקראו לו ירבה בואנה". לאחר משלחת ונקובר, מעגן פרסידיו המשיך להיות נקודת העגינה הנפוצה יותר. עם זאת, במהלך החורף הקשה במיוחד של 1824, החלו ספינות להעדיף את נקודת העגינה בירבה בואנה וכך הפך מפרץ ירבה בואנה לנקודת העגינה העיקרית עבור ספינות המבקרות באזור מפרץ סן פרנסיסקו.

בשנת 1797, נוספה לפרסידיו הספרדית סוללה ארטילרית ייעודית ב-"Punta Medanos" ("פונטה מדנוס", הנקודה השחורה) כדי לספק הגנה נוספת למעגן ירבה בואנה. האתר היה מאוכלס לזמן קצר בלבד וננטש לגמרי עד שנת 1806.

 ההתיישבות המקסיקנית 
עם חקיקת חוק החילון המקסיקני משנת 1833, המיסיונים נאלצו להיפטר מאדמותיהם ולשחרר את העמים הילידים שהיו תחת שליטתם. כחלק מתהליך החילון, המושל חוסה פיגרואה פתח את סן פרנסיסקו להתיישבות אזרחית. בשנת 1834 נוסדה ההתיישבות ירבה בואנה על חופי מפרץ ירבה בואנה.

בשנת 1835, ויליאם א. ריצ'רדסון, אזרח מקסיקני ממוצא אנגלי, הקים בית חווה ליד מעגן הסירות של מפרץ ירבה בואנה. יחד עם אלקלדה פרנסיסקו דה הארו, הוא תכנן תוכנית רחובות לקראת התיישבות מורחבת יותר, ששמרה על השם ירבה בואנה.

בתחילת 1841, ג'יימס דאגלס מחברת מפרץ הדסון (HBC), שפעלה בחוף האוקיינוס השקט מפורט ונקובר, נסע לירבה בואנה שם רכש בניין גדול כדי להקים תחנת מסחר של HBC. לתפקיד תחנת המסחר היו מספר מטרות. היא פעלה כחנות סיטונאית, ומכרה סחורות שיוצאו מפורט ונקובר, כגון סלמון, עצים ותוצרת בריטית, בתמורה לבדי עור וחלב. המשרה שיפרה את היחסים הדיפלומטיים בין ה-HBC הבריטי לממשלת קליפורניה המקסיקנית, והפכה את משלחות ציד הפרוות של ה-HBC בעמק המרכזי של קליפורניה למקובלות מבחינה פוליטית. למרות הפוטנציאל המסחרי של חנות HBC בירבה בואנה, בשנת 1842 הורה ראש החברה ג'ורג' סימפסון לסגור אותה כחלק מארגון מחדש של מחוז קולומביה של HBC. החנות של HBC בירבה בואנה נמכרה בשנת 1846, שנתיים לפני שהבהלה לזהב בקליפורניה הפכה את ירבה בואנה לעיר הגדולה בחוף המערבי של צפון אמריקה.

 הכיבוש האמריקאי ושינוי השם 
ממוזער|360x360 פיקסלים| מבט על העיר סן פרנסיסקו בשנת 1847, מיד לאחר שינוי השם מירבה בואנה.
ב-7 ביולי 1846, קומודור חיל הים האמריקאי ג'ון ד. סלואט תבע בקרב ירבה בואנה את אלטה קליפורניה עבור ארצות הברית במהלך מלחמת מקסיקו-אמריקה, וקפטן חיל הים האמריקאי ג'ון ברין מונטגומרי וסגן משנה של הנחתים האמריקאי הנרי בולס ווטסון מה-USS Portsmouth הגיע לתבוע את ירבה בואנה יומיים לאחר מכן, והניף את דגל ארצות הברית מעל כיכר העיר, שכיום היא כיכר פורטסמות' לכבוד הספינה. הנרי בולס ווטסון מונה לפיקוד על מוצב חיל הים שם. ב-31 ביולי 1846, אוכלוסיית ירבה בואנה הכפילה את עצמה כאשר כ-240 מהגרים מורמונים מהחוף המזרחי הגיעו על הספינה "ברוקלין", בראשות סמואל בראנן. באוגוסט 1846, סגן וושינגטון אלון בארטלט מונה לאלקאלדה של ירבה בואנה. ב-30 בינואר 1847 נכנסה לתוקף הכרזתו של סגן ברטלט ששינתה את השם ירבה בואנה לסן פרנסיסקו. העיר ושאר אלטה קליפורניה הפכו רשמית לשטח צבאי של ארצות הברית בשנת 1848 על פי תנאי חוזה גואדלופה הידלגו, שסיים את מלחמת ארצות הברית-מקסיקו. קליפורניה התקבלה כמדינה בארצות הברית ב-9 בספטמבר 1850. עד מהרה המדינה הכריזה על סן פרנסיסקו כעיר וגם כעיר כמחוז.

 שימוש מודרני בשם 
השם "ירבה בואנה" משמש למספר שמות מקומות בסן פרנסיסקו של ימינו. האי ירבה בואנה שמר על שמו מהתקופה הספרדית ועד ימינו, אם כי בין השנים 1895 ל-1931 הוא כונה רשמית "Goat Island", אי העיזים. גני ירבה בואנה, הכוללים את מרכז ירבה בואנה לאמנויות, הם קומפלקס של פארקים, מוזיאונים, תיאטראות וקניונים ברובע דרום השוק (SoMa) בסן פרנסיסקו, שנוסד בשנת 1993. קהילת מחוז Benefits של ירבה בואנה הגדירו אזור שבמרכזו גני ירבה בואנה ותחום על ידי הרחובות Market, Howard, Second ו-Fifth כמחוז ירבה בואנה, תת-מחוז של שכונת SoMa. שדרת ירבה בואנה עוברת דרך שכונות St. Francis Wood ו-Westwood Heighlands בצד הדרום-מערבי של סן פרנסיסקו.

 ראו גם
 סן פרנסיסקו
 קליפורניה

קישורים חיצוניים

 מפרץ ירבה בואנה - מפה משנת 1851–1852 המציגה את מפרץ ירבה בואנה.
 מבט על סן פרנסיסקו, לשעבר ירבה בואנה, בשנים 7–1846 לפני גילוי הזהב - מפה פנורמית של מפרץ ירבה בואנה וסן פרנסיסקו הקדומה; אוספי מפות הזיכרון האמריקאיות, ספריית הקונגרס.

הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1781
קטגוריה:סן פרנסיסקו: היסטוריה