האספה הלאומית (ונצואלה)

האספה הלאומית (בספרדית: Asamblea Nacional) היא הרשות המחוקקת הפדרלית של ונצואלה, שנבחרה לראשונה בשנת 2000 על פי חוקת 1999. זהו בית מחוקקים חד-ביתי המורכב ממספר משתנה של חברים, הנבחרים בהצבעה "אוניברסלית, ישירה, אישית וסודית", חלקם בבחירה ישירה במחוזות הצבעה, ובחלקם בשיטת ייצוג יחסי של רשימות מפלגתיות ארצית.

כל אחת מ-23 המדינות ומחוז הבירה בוחרים לפחות שלושה נציגים, בנוסף לחלוקת אוכלוסיית המדינה ב-1.1% מכלל האזרחים. שלושה מושבים שמורים לנציגי העמים הילידיים של ונצואלה, והם נבחרים בנפרד על ידי כל האזרחים. בשנים 2010–2015 מספר המושבים היה 165.

צירי האספה הלאומית מכהנים לתקופה של חמש שנים והם יכולים להיבחר מחדש לשתי קדנציות רצופות לכל היותר. האספה הלאומית מתכנסת ב בבירת ונצואלה, קראקס.

 היסטוריה חוקתית 
 חוקת 1961 
על פי , היה במדינה בית מחוקקים דו-ביתי, הידוע בשם הקונגרס, והוא הורכב מ ומ. הסנאט הורכב משני סנאטורים עבור כל מדינה, שניים למחוז הבירה, ומספר סנאטורים שנועדו לייצג את המיעוטים במדינה. בנוסף, נשיאים לשעבר (אלה שנבחרו באופן דמוקרטי או מחליפיהם שמונו לכהן באופן חוקי במשך לפחות חצי קדנציה נשיאותית) קיבלו מושבים בסנאט לכל החיים. הסנאטורים נדרשו להיות אזרחים ילידי ונצואלה ומעל גיל 30. חברי בית הנבחרים נבחרו בבחירות כלליות ישירות, כאשר כל מדינה שלחה לפחות שניים. הם היו צריכים להיות בני 21 לפחות.

הסנאט ובית הנבחרים הונהגו כל אחד על ידי נשיא, ושניהם ביצעו את תפקידיהם בעזרת מועצה ניהולית. נשיא הסנאט של ונצואלה החזיק בתואר הנוסף "נשיא הקונגרס", והיה יורשו החוקתי של נשיא ונצואלה במקרה שהמשרה התפנתה, כפי שקרה ב-1993, כאשר  החליף את .

 חוקת 1999 

הנשיא הוגו צ'אבס נבחר לראשונה בדצמבר 1998 על בסיס מצע הקורא לכינוס האספה המכוננת הלאומית כדי לנסח חוקה חדשה. לטענת צ'אבס, המערכת הפוליטית הקיימת תחת החוקה הקודמת של 1961, הפכה מבודדת מהעם. בבחירות לאספה המכוננת שנערכו ב-25 ביולי 1999, זכו בכל המושבים מלבד שישה מועמדים הקשורים לתנועת צ'אבס.  (ANC), המורכבת מ-131 נבחרים, התכנסה באוגוסט 1999 כדי להתחיל לכתוב מחדש את החוקה. החוקה המוצעת של ה-ANC אושרה במשאל עם ב-15 בדצמבר 1999 ונכנסה לתוקף ב-20 בדצמבר שלאחר מכן.

ממוזער|ארמון המחוקקים
 המשבר החוקתי של 2017 
ב-29 במרץ 2017,  (TSJ) שלל מהאספה הלאומית הנבחרת את סמכויותיה החוקתיות, וקבע כי כל הסמכויות יועברו לבית המשפט העליון. שנה קודם לכן מצא בית המשפט את האספה אשמה בביזוי החוק בעקבות השבעת מחוקקים שבחירתם נפסלה על ידי בית המשפט. פסק הדין משנת 2017 קבע כי "מצב הביזיון" פירושו שהאספה אינה יכולה להפעיל את סמכויותיה. הפעולה העבירה סמכויות מהאספה, שהייתה בעלת רוב אופוזיציוני מאז ינואר 2016, לבית המשפט העליון, שבו היה רוב לנאמני הממשלה. המהלך ספג גינוי מצד האופוזיציה, כאשר נשיא הפרלמנט  תיאר את הפעולה כהפיכה צבאית של הנשיא ניקולאס מדורו. עם זאת, בעקבות מחאות ציבוריות וגינויים מצד גופים בינלאומיים, החלטת בית הדין בוטלה ב-1 באפריל.

ב-4 באוגוסט 2017 כינסה ונצואלה את  לאחר בחירות מיוחדות שהוחרמו על ידי  (MUD) ומפלגות אופוזיציה אחרות. האספה המכוננת החדשה נועדה לשכתב את החוקה; היא קיבלה גם סמכויות משפטיות נרחבות המאפשרות לה לשלוט מעל כל מוסדות המדינה האחרים והתכנסה בארמון המחוקקים הפדרלי, בזמן שהאספה הלאומית הקודמת הודיעה כי גם היא תתכנס באותו מקום.

ב-18 באוגוסט זימנה האספה המכוננת את חברי האספה הלאומית להשתתף בטקס של הכרה בעליונותה המשפטית; חברי האופוזיציה באספה הלאומית החרימו את האירוע. בתגובה, האספה המכוננת שללה מהאספה הלאומית את סמכויות החקיקה שלה, ונטלה אותן לעצמה. היא הצדיקה את המהלך בטענה שהאספה הלאומית לא הצליחה למנוע את מה שהיא כינתה "אלימות האופוזיציה" בדמות . חוקתיות המהלך הזה הוטלה בספק, והוא גונה על ידי כמה ממשלות זרות וגופים בין-לאומיים.

 בחירות שנויות במחלוקת ב-2020 
 לבחירת מועצת המנהלים של האספה הלאומית, שובשו. האירועים הובילו לשתי תביעות מתחרות על נשיאות האספה הלאומית: אחת של סגן  ואחת של חואן גואידו. מתוך בית המחוקקים הכריז פארה על עצמו כנשיא האספה; מהלך שהתקבל בברכה על ידי ממשל מדורו. האופוזיציה חלקה על התוצאה, אך כוחות המשטרה חסמו את הגישה לפרלמנט לכמה חברי אופוזיציה, כולל גואידו עצמו, ולאנשי תקשורת. מאוחר יותר באותו יום, נערכה ישיבה נפרדת במטה העיתון , שם הצביעו 100 מתוך 167 הצירים בעד בחירתו של גואידו לנשיא הפרלמנט. בנאומו הודיע גואידו על התפטרותו ממפלגת הרצון העממי כדי להתרכז בתפקידו כנשיא האספה. בהמשך, ב-7 בינואר, הוא הושבע בפרלמנט עצמו.

 חברות 
כל אזרח ונצואלה מלידה או בעקבות התאזרחות, עם לפחות חמש עשרה שנות מגורים בשטח ונצואלה, שהוא בן 21 ומעלה, זכאי להיבחר לאספה הלאומית. עם זאת, אותו אדם אינו יכול להחזיק בתפקיד נשיא או סגן נשיא הרפובליקה, שר, מזכיר הנשיאות, או בתפקידים בכירים במכונים אוטונומיים או בחברות בבעלות המדינה, והוא מנוע מהתמודדות עד שלושה חודשים לאחר עזיבת תפקידים אלה. בנוסף, , מזכירי ממשלה ופקידים אחרים ברמה המוניציפלית, המדינתית או הלאומית בתחום השיפוט שבו מתקיימות הבחירות אינם זכאים גם הם להתמודד, אלא אם כן הם מחזיקים במשרות של סיוע, הוראה או אקדמיה.

נציג באספה הלאומית אינו יכול להחזיק, לנהל או לכוון חברות המתקשרות עם גופים ממשלתיים, ואינו יכול לנהל אינטרסים פרטיים רווחיים עם גופים כאלה. חברי הפרלמנט מחויבים להימנע מהצבעה בנושאים שבהם יש להם ניגוד אינטרסים כלכלי. יתר על כן, הם אינם רשאים לקבל תפקידים ציבוריים אחרים מבלי לאבד את מעמדם הפרלמנטרי, למעט פעילויות של הוראה, אקדמיה או סיוע שאינן דורשות עבודה במשרה מלאה.

 מבנה וסמכויות 
על פי החוקה של המהפכה הבוליברית הנוכחית משנת 1999, הרשות המחוקקת של ונצואלה מיוצגת על ידי בית מחוקקים חד-ביתי. האספה מורכבת כיום מ-277 מושבים, כשהחברים נבחרים בהצבעה "אוניברסלית, ישירה, אישית וחשאית" בשיטת ייצוג יחסי של רשימה מפלגתית ארצית. בנוסף, שלושה צירים נבחרים על בסיס של כל מדינה, ושלושה מושבים שמורים לנציגי העמים הילידים של ונצואלה.

כל הנציגים מכהנים לתקופה של חמש שנים וחייבים למנות מחליף שימלא את מקומם בתקופות של חוסר יכולת או היעדרות. על פי חוקת 1999, צירים יכולים להיבחר מחדש עד שתי קדנציות (סעיף 192), אך במשאל העם החוקתי בוונצואלה (2009) הוסרה מגבלת הכהונה. על הנציגים להיות אזרחי ונצואלה מלידה, או אזרחים עם תקופת תושבות העולה על 15 שנים; עליהם להיות מעל גיל 21 ביום הבחירות; והם צריכים להתגורר במדינה שמטעמה הם מבקשים להיבחר במהלך ארבע השנים האחרונות (סעיף 188).

מעבר להעברת חקיקה (והיכולת לחסום יוזמות חקיקה של הנשיא), לאספה הלאומית יש מספר סמכויות, כולל אישור התקציב, פתיחת הליכי הדחה נגד רוב פקידי הממשלה (כולל שרים וסגן הנשיא, אך לא הנשיא, שניתן להדיחו רק באמצעות משאל עם) ומינוי חברי הרשות השופטת והתובע הכללי. בין היתר, יש לו גם את הסמכות לאשר פעולה צבאית חיצונית ופנימית ולהסמיך את הנשיא לעזוב את הטריטוריה הלאומית ליותר מ-5 ימים.

בראש האספה עומדים נשיא ושני סגני נשיא, ויחד עם מזכיר ועוזר מזכיר, הם מהווים את מועצת המנהלים של האספה, וכאשר היא יוצאת לפגרה פעמיים בשנה, הם מובילים ועדה מתמדת יחד עם 28 חברי פרלמנט נוספים..מאז 2010, 15 הוועדות הקבועות של האספה, שהוקמו על פי תקנון האספה משנת 2010, מורכבות מחברי פרלמנט (החל ממינימום של 7 ועד 25 חברים בוועדה לכל היותר) והן עוסקות בחקיקה בנושאים שונים. משרדי הוועדות שוכנים בבניין חוסה מריה ורגאס בקראקס, כמה מאות מטרים מארמון המחוקקים הפדרלי.

 שיטת הבחירות 
ב, הנציגים נבחרו בשיטה של ייצוג יחסי מעורב, כאשר 60% נבחרו במחוז חד-נציגי, והשאר על ידי ייצוג יחסי של רשימה מפלגתית סגורה ארצית.

 הרכב פוליטי 
הבחירות הראשונות לאספה הלאומית החדשה התקיימו ב-30 ביולי 2000. תנועת הרפובליקה החמישית של הנשיא הוגו צ'אבס זכתה ב-92 מושבים (56%). האופוזיציה לא השתתפה בבחירות של 2005, וכתוצאה מכך לא זכתה במושבים, בעוד שתנועת הרפובליקה החמישית זכתה ב-114 מושבים (69%). ב-2007 התאחדו מספר מפלגות, כולל תנועת הרפובליקה החמישית, ויצרו את המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של ונצואלה (PSUV), שבינואר 2009 החזיקה ב-139 מתוך 169 המושבים (82%). בבחירות 2010, שבהן צומצם מספר הצירים ל-165, זכתה המפלגה ב-96 מושבים (58%), קואליציית מפלגות האופוזיציה  (MUD) זכתה ב-25 מושבים ומפלגת  זכתה ב-2.

בבחירות לפרלמנט ב-2015, ה-MUD זכתה ב-109 מתוך 164 המושבים הכלליים ובכל שלושת המושבים הילידיים, מה שהעניק לה רוב מוחלט באספה הלאומית; ואילו הקואליציה של המפלגות שתמכו בממשלה,  (GPP), זכתה ב-55 המושבים הנותרים. שיעור ההצבעה עלה על 70 אחוזים. עם זאת, בית הדין העליון לצדק השעה 4 חברי פרלמנט נבחרים ממדינת אמזונס בינואר 2016 בשל הונאה לכאורה ואי סדרים בבחירות. 3 מתוך ה-4 היו צירי אופוזיציה ואחד היה מהקואליציה.

לאחר הבחירות לאספה המכוננת ב-2017 נחנכה האספה החוקתית החדשה של ונצואלה, לה יש את הכוח לשלוט על כל מוסדות המדינה האחרים ולכתוב מחדש את החוקה. החל ממאי 2019, המנדט של האספה המכוננת צפוי לפוג ב-31 בדצמבר 2020 (לאחר הבחירות הבאות לאספה הלאומית), צעד שמחליף את ההחלטה הקודמת מאוגוסט 2017 שקבעה את תוקף האספה המכוננת לשנתיים לפחות.

ב-2020, המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של ונצואלה של מדורו ובעלות בריתה הפוליטיות טענו כי הן זכו ב-67 אחוזים מהמושבים באספה הלאומית, אך הבחירות היו שנויות במחלוקת ועלו נגדן טענות באיחוד האירופי ובארצות הברית. עם זאת, מדורו הפעיל את כוחו כדי להשיג שליטה בפרלמנט, והדיח את חואן גואידו מנשיאות הפרלמנט.
 מועצת המנהלים 
+תפקידנציג מכהןמפלגהנשיא האספה הלאומיתחורחה חסוס רודריגס גומסPSUVסגן הנשיא הראשוןפדרו חוסה אינפנטה אפריסיוPSUVסגן נשיא האספה הלאומיתאמריקה ולנטינה פרס דאבילהPSUV

 הקצאת מושבים לפי מדינה (2021–2026) 
ישות פדרליתמספר הנציגיםברשימות מפלגתיותמחוזות בחירהסך הכלאמסונאס336אנסואטגי874אפורה336ארגואה5712ברינס4711בוליבר4610קרבובו61016קוחדס336דלטה אמקורו336הדפנדנסיות הפדרליות———מחוז הבירה5813פלקון347גואריקו347לרה5813מרידה347מירנדה81119מונגס347נואבה אספרטה336פורטוגסה347סוקרה437טאצ'ירה459טרוחיו347ורגאס336יארקוי336סוליה101525ייצוג ילידים—33ונצואלה144133277

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ונצואלה: פוליטיקה
קטגוריה:פרלמנטים לפי מדינה