שקע סונדה

שקע סונדה (באנגלית: Sunda Trench) שנודע בעבר (ולעיתים עדיין) כתעלת ג'אווה, הוא שקע אוקייני הממוקם באוקיינוס ההודי ליד סומטרה, שנוצר במקום בו לוחות אוסטרליה  – קפריקורן נוחתים מתחת לחלק מהלוח האירואסייתי.
אורכו 3,200 קילומטרים, ועומקו המקסימלי היה שנוי במחלוקת על ידי פרסומים שונים שנקבו עומקים שונים. במאמר הסוקר את כל המחקרים אודות העומקים של כלל חמשת השקעים העמוקים בעולם, בחתך איזה מחקר הצביע על איזה עומק, עודכן העומק המקסימלי של שקע ג'אווה/סונדה ל-7,725 מטרים או 7,450 מטרים. עם זאת, מחקרים אחרים הצביעו על עומק קטן יותר. בסופו של המאמר, ולאחר דיון בממצאים השונים, קבעו Stewart & Jamieson את עומקו של שקע סונדה/ג'אווה ל-7,290 מטרים מתחת לפני הים. השקע משתרע מאיי סונדה הקטנים מעבר לג'אווה, סביב החוף הדרומי של סומטרה ועד לאיי אנדמן, ויוצר את הגבול בין הלוח ההודי-אוסטרלי ללוח האירואסיאתי (וליתר דיוק, לוח סונדה). השקע נחשב לחלק מהחגורה האלפידית או חגורת האורוגנים האלפינית-הימלאית, וכן לאחד השקעים האוקייניים סביב הקצוות הצפוניים של הלוח האוסטרלי. בשנת 2005, מדענים מצאו ראיות לכך שפעילות רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004), שהתרחשה על מדרון השקע הזה, עלולה להוביל לשינויים קטסטרופליים נוספים בתוך פרק זמן קצר יחסית, אולי פחות מעשור. איום זה הוביל להסכמים בינלאומיים להקמת מערכת התרעה מפני צונאמי לאורך חוף האוקיינוס ההודי וביפן .

 מאפיינים 
בערך במחצית אורכו, מול סומטרה, התעלה מחולקת לשתי תעלות משנה המופרדות על ידי רכס תת-ימי, וחלק ניכר מהתעלה מלא לפחות בחלקו במשקעים. מיפויים לאחר רעידת האדמה באוקיינוס ההודי בשנת 2004 של גבול הלוחות, הראו דמיון לכבלים של גשרים תלויים, עם שיאים חיוביים ושליליים (סינוסואידיים), המעידים על חיספוס והעתקים נעולים, במקום בצורת הדחיסה המסורתית הצפויה.

 מחקרים 
חלק מהמחקרים המוקדמים ביותר של התעלה התרחשו בסוף שנות ה-50, כאשר רוברט ל. פישר, גאולוג חוקר במכון סקריפס לאוקיינוגרפיה, חקר את התעלה כחלק מחקירה מדעית עולמית של קרקעית האוקיינוס ומבנה הקרום התת-אוקייני. מדידת גלי הלם מפיצוצים, ניתוח תהודה ומנומטר היו חלק מהטכניקות ששימשו לקביעת עומק התעלה. המחקר תרם להבנת מאפייני תהליכי ההפחתה של שולי האוקיינוס השקט. סוכנויות שונות חקרו את התעלה בעקבות רעידת האדמה של 2004, וחקירות אלו חשפו שינויים נרחבים בקרקעית האוקיינוס.

ב-5 באפריל 2019, ויקטור וסקובו  ביצע את הצלילה הראשונה עם צוות לנקודה העמוקה ביותר של התעלה בכלי השיט Deep-Submergence Vehicle (צוללת מדגם Triton 36000/2 ) ומדד עומק של 7,192 מטר ±13 מטר, באמצעות מדידות לחץ ישירות של CTD  בקו רוחב 11°7'44" דרום, ובקו אורך 114°56'30" מזרח, כ-500 ק"מ דרומית לבאלי. אזור הפעולה נסקר על ידי ספינת התמיכה, כלי השיט Deep Submersible Support Vessel DSSV Pressure Drop, עם מערכת תהודה רב-קרן Kongsberg SIMRAD EM124. הנתונים שנאספו נתרמו ליוזמת GEBCO Seabed 2030. הצלילה הייתה חלק ממשחתת חמשת המעמקים. מטרת המשלחת הזו הייתה למפות ולבקר באופן יסודי את הנקודות העמוקות ביותר של כל חמשת האוקיינוסים בעולם.

 אירועים סייסמיים 
ההפחתה של הלוח ההודי-אוסטרלי אל מתחת לגוש של הלוח הלוח האירואסייתי קשורה לרעידות אדמה רבות. כמה מרעידות אדמה אלו בולטות בגודלן, בגל הצונמי הנלווה אליהן או במספר מקרי המוות שגרמו.
ממוזער|שקע סונדה ומוקד רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004) והרעידות העוקבות שהתרחשו בתוך שקע סונדה עקב תהליך ההפחתה שבו הלוח ההודי נוחת אל מתחת לחלקים היבשתיים של המיקרו-לוחות המזרחיים.

 סגמנט סומטרה 
 רעידת 1797 במגניטודה מוערכת של 8.6–8.8 .
 רעידת 1833 במגניטודה מוערכת של 8.8–9.2 
 רעידת 1861 במגניטודה מוערכת של 8.5~ 
 רעידת 1935 במגניטודה של 7.7 
 רעידת 2000 באנגאנו במגניטודה של 7.9 
 רעידת 2002 במגניטודה 7.3 שהתרחשה בגבול שבין אזורי הקרע של רעידות האדמה של 2004 ו-2005 המפורטים להלן 
 רעידת 2004 והצונאמי באוקיינוס ההודי.
רעידת Nias–Simeulue 2005 במגניטודה 8.6 
רעידות Bengkulu ב-2007 – רצף רעידות שהגדולות שבהן היו במגניטודה 8.5, 7.9 ו-7 
 רעידת Simeulue 2008 במגניטודה 7.4 
 רעידת האדמה בסומטרה (2009) במגניטודה 7.9
 רעידת 2010 וצונאמי ב-Mentawai במגניטודה 7.8 

 סגמנט ג'אווה 
 רעידת 1917 בבאלי במגניטודה 6.6 
 רעידת 1994 בג'אווה במגניטודה 7.8 
 רעידת וצונאמי 2006 בפאגאנדאראן במגניטודה 7.7 
 רעידת 2009 במערב ג'אווה במגניטודה 7.0 
 רעידת 2019 במצר סונדה במגניטודה 6.9 

 ראו גם 

 חקר מעמקי הים

קישורים חיצוניים

 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:האוקיינוס ההודי
קטגוריה:לוחות טקטוניים
קטגוריה:אסיה: גאולוגיה
קטגוריה:רעידות אדמה
קטגוריה:העתקים