מוסטפא צ'מראן

מוסטפא צ'מראן סאוואי (בפרסית: مصطفی چمران ساوه‌ای; 2 באוקטובר 1932 – 21 ביוני 1981) היה פיזיקאי, פוליטיקאי, מפקד ולוחם גרילה איראני. לאחר המהפכה האיראנית שימש כשר ההגנה הראשון של איראן, כחבר המג'לס וכמפקד מתנדבים צבאיים-למחצה במלחמת איראן–עיראק, במסגרת גוף שכונה "מטה הלחימה הבלתי סדירה". הוא נהרג במהלך מלחמת איראן–עיראק.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו וחינוך 
צ'מראן נולד למשפחה דתית ב־2 באוקטובר 1932 בטהראן. הוא קיבל חינוך דתי מידי האייתוללות טאלקאני ומורתזה מותח'רי. צ'מראן למד בבית הספר התיכון אלבורז, ולאחר מכן סיים בתואר בוגר באלקטרומכניקה באוניברסיטת טהראן.

בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 עבר צ'מראן לארצות הברית לצורך לימודים גבוהים. הוא השלים לימודי תואר שני באוניברסיטת טקסס A&M, ובהמשך קיבל תואר דוקטור בהנדסת חשמל ופיזיקת פלזמה בשנת 1963 מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

בספרו Self-construction and Development כתב צ'מראן כי בשנות ה-60 הועסק כחוקר במעבדות נוקיה בל ובמעבדת ההנעה הסילונית של נאס"א (Jet Propulsion Laboratory).

 קריירה ציבורית 
בשנות ה-60 היה צ'מראן אחד ממנהיגי תנועת החירות של איראן, שבראשה עמד מהדי באזרגאן. הוא נמנה עם הזרם הרדיקלי החיצוני של התנועה, יחד עם אבראהים יזדי, סאדק קוטבזאדה ועלי שריעתי.

בתום לימודיו נסע צ'מראן לקובה, שם עבר הכשרה צבאית. בדצמבר 1963 עזב את ארצות הברית יחד עם סאדק קותבזאדה ואבראהים יזדי ונסע למצרים, שם עברו שלושתם הכשרה בלוחמת גרילה. במהלך שהותם נועדו עם גורמים מצריים במטרה להקים ארגון אופוזיציה לשלטון השאה באיראן. הארגון שנוסד כונה מאוחר יותר סאמא (SAMA) – הארגון המיוחד לאחדות ופעולה (SAMA – Special Organization for Unity and Action), וצ'מראן מונה לראש הזרוע הצבאית שלו.

בשובו לארצות הברית בשנת 1965 ייסד בסן חוזה קבוצת פעולה בשם "השיעה האדומה", שמטרתה הייתה להכשיר פעילים לוחמים. אחיו, מהדי צ'מראן, היה גם הוא חבר בקבוצה. בשנת 1968 הקים צ'מראן ארגון נוסף בשם "אגודת הסטודנטים המוסלמים של אמריקה" (MSA), שנוהל בידי אבראהים יזדי. לארגון נוסדו סניפים גם בבריטניה ובצרפת.

בשנת 1971 עזב צ'מראן את ארצות הברית ועבר ללבנון, שם הצטרף למחנות של אש"ף (הארגון לשחרור פלסטין) ולתנועת אמל. הוא היה בין הבולטים והמייסדים של התנועה האסלאמית המהפכנית במזרח התיכון, ועסק בארגון והכשרה של לוחמי גרילה וכוחות מהפכניים באלג'יריה, מצרים וסוריה. במהלך מלחמת האזרחים בלבנון שיתף פעולה באופן פעיל עם מוסא א-סדר, מייסד תנועת אמל. צ'מראן הצטרף לתנועה ונחשב ל"יד ימינו של א־סדר".

צ'מראן, יחד עם סאדק קותבזאדה, היה חלק מקבוצה שכונתה "המאפיה הסורית" בסביבתו של רוחאללה ח'ומייני. בין קבוצה זו לבין הקבוצה היריבה שתמכה בלוב ועמדה תחת הנהגתו של מוחמד מונטזרי התנהל סכסוך פוליטי.
ממוזער|וליאולה פלאחי, מוסתפא צ'מראן ועבאס ע'זמאני לאחר שחרור העיר פאוה
עם פרוץ המהפכה האסלאמית באיראן שב צ'מראן לאיראן. בשנת 1979 שימש כסגן ראש הממשלה בממשלת המעבר בראשות מהדי באזרגאן. באותה תקופה פיקד על מבצעי הצבא באזור כורדיסטן האיראנית, שם פרצו מרידות של האוכלוסייה הכורדית נגד ממשלת המעבר. בין ספטמבר 1979 ל־1980 כיהן כשר ההגנה של איראן, והיה לשר ההגנה האזרחי הראשון של הרפובליקה האסלאמית.

במרץ 1980 נבחר צ'מראן למג'לס (הפרלמנט האיראני) כנציג מטעם מחוז טהראן. במאי אותה שנה מונה לנציג האייתוללה במועצה העליונה לביטחון לאומי.

 חיים אישיים ומשפחה 
בשנת 1961 נשא מוסתפא צ'מראן לאישה אמריקאית בשם תומאס (פרוונה) היימן. מנישואין אלו נולדו להם בת בשם רושן ושלושה בנים – רחים, עלי וג'מאל. ילדיו מתגוררים בחוף המערבי של ארצות הברית; לאחר שמשפחתו היגרה ללבנון, שבה פרוונה לארצות הברית בשל נסיבות קשות, ונפרדה מצ'מראן בשנת 1973. הם לא חזרו להתגורר יחד עד לפטירתה בשנת 2009. צ'מראן נמנע מיצירת קשר נוסף עם ילדיו, מתוך אמונה שחייו נפרדו מחייהם. לאחר שובו לאיראן, שלח לו אחד מילדיו קלטת שמע, אך הוא לא הגיב לפנייה. במשך השנים לא פורסמו ראיונות עם אשתו וילדיו, עניין שעורר סקרנות מצד חוקרים וביוגרפים.

בשנת 1977 נישא צ'מראן בשנית לגד'ה ג'אבר, אזרחית לבנונית. הנישואין נערכו בתיווכם של מוסא א־סדר ואיש דת בשם סייד ע'ראוי.

אחיו הבכור, עבאס צ'מראן, היה הדקאן האחרון של הפקולטה להנדסת חשמל באוניברסיטת שריף לטכנולוגיה לפני המהפכה, ונפטר לאחר מכן. אח נוסף, מהדי צ'מראן, שימש בעבר כיו"ר מועצת העיר טהראן.
ממוזער|קברו של מוסטפא צ'מראן בבית הקברות בהשט-א זהרה באיראן
צ'מראן פיקד על יחידת חי"ר במהלך מלחמת איראן–עיראק ונפצע פעמיים ברגלו השמאלית מרסיסי פגז מרגמה. על אף פציעתו, מיאן לעזוב את יחידתו.

הוא נהרג ב־21 ביוני 1981 באזור דהלאויה, מפגיעת פגז מרגמה בראשו, בעוד הקרבות נמשכו בחזית. מותו נחשב בעיני גורמים מסוימים כ"מעורר חשד", ופרטים הקשורים לנסיבות האירוע נותרו לוטים בערפל. קיימת סברה שהוא נהרג מירי דו צדדי של הכוחות האירניים.

צ'מראן נקבר בבית העלמין בהשט-א זהרה שבטהראן. קברו ממוקם בחלקה 24, שורה 71, מספר 25.

 מורשת והוקרה 
 האייתוללה רוחאללה ח'ומייני תיאר את צ'מראן בפומבי כ"מצביא גאה של האסלאם". לאחר מותו הוענק לו מעמד של גיבור לאומי, ומבנים ורחובות רבים באיראן ובלבנון נקראו על שמו, בהם גם דרך מהירה מרכזית.
 בשנת 2012 פרסם מחסן עלווי פוּר ביוגרפיה של צ'מראן.
 בשנת 2013 נקראה על שמו מין חדש של עש.
 באותה שנה פרסם ניק רובינסון בבריטניה, ביוגרפיה באנגלית על צ'מראן בשם: "לא אורח חיים חדש עבור הצמאים לאנושיות!" (Not a New Lifestyle for Those Who Thirst for Humanity!).
 בשנת 2014 יצא לאקרנים הסרט "צ'ה" (בפרסית: چ), בבימויו של אבראהים חאתמי-כיא, לכבודו של צ'מראן. הסרט מתאר יומיים מחייו של צ'מראן לאחר המהפכה האסלאמית באיראן.
 בשנת 2017 יצר הבמאי האיראני רזא מירכרימי סרט אנימציה על צ'מראן.

 ראו גם 
 מלחמת איראן–עיראק
 מלחמת האזרחים בלבנון

 קישורים חיצוניים 


 פרופיל אישי של מוסטפא צ'מראן

 הערות שוליים 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טהראן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טקסס A&M
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:שרי ההגנה של איראן
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1932
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-1981