דיוקן עצמי בעיניים מוצלות

דיוקן עצמי בעיניים מוצלות הוא ציור שמן על לוח עץ מאת רמברנדט, שנחתם בשנת 1634. היצירה מצויה באוסף ליידן ומוצגת כיום במוזיאון ארמיטאז' אמסטרדם.

תיאור הדיוקן
הציור מציג את רמברנדט הצעיר, גאה בעמידתו, כשהוא מביט ישירות בצופה מתוך מסגרת אובלית. עיניו מוצלות בעדינות משולי כובע הברט הרך שעל ראשו. המבט הישיר והמהורהר מעורר תחושת תקשורת שקטה עם המתבונן - נקודת מפגש שבה הדימוי הציורי מיטשטש ומתמוסס לטובת קשר פסיכולוגי. מבטו של האמן מעיד לא רק על ביטחון עצמי, אלא גם על אופי חידתי, הנותר ברובו נסתר.

פרשנות
הבעת פניו של רמברנדט משקפת אישיות איתנה אך מסתורית. אמנם כיום היצירה נראית מובהקת בסגנונה, אך ב־1634 היא הייתה עשויה להיראות שונה לחלוטין לעין בני התקופה, שהיו רגילים למסורת פורטרט תיאורי. התפיסה של דמותו ושל יצירתו של רמברנדט כיום ניזונה מהצטברות של עשרות דיוקנאות, רישומים, תחריטים, מסמכים ומיתוסים - תשתית רחבה שמעצבת את דימויו האמנותי בן זמננו, ואינה דומה לתמונה שהייתה בידי הצופים המקוריים באמסטרדם של שנות ה־30.

רמברנדט החל לעסוק בדיוקנאות עצמיים בליידן בסוף שנות ה־20 של המאה ה־17, והמשיך לעסוק בז'אנר זה לאורך כל חייו. דיוקנאות עצמיים מהווים כעשירית מן יצירתו ששרדה. הוא שילב בהם מגוון רחב של אפקטים ציוריים שלא נראו בדיוקנאות מוזמנים. אף דיוקן עצמי אינו דומה לאחר, והם מתאפיינים בגיוון ובהמצאה מתמדת.

השפעת ז'אנר הטרוני וההשוואה לדיוקנאות אחרים
כמה מן הדיוקנאות המוקדמים של רמברנדט קשורים לטרוני, שיצר יחד עם יאן ליוונס בליידן - דיוקנאות מאופיינים בהבעות רגשיות, תחפושות דמיוניות, מכחול חופשי ואפקטים של אור. גם כאן ניכרת השפעת הטרוני: בהבעה, באפקטים של אור וצל, ובתחפושת. כל אלה נבדלים באופן מובהק מן ההצגה הפורמלית שבדיוקן העצמי של רמברנדט מ־1632 בגלאזגו, שבו לבש כובע רחב שוליים, צווארון שטוח ומעיל שחור אופייניים לבורגנות האמסטרדמית.

הלבוש והמסר הסמוי
בדיוקן מאוסף ליידן מופיע רמברנדט כשהוא חובש כובע ברט – פריט לבוש שנחשב מיושן כבר בשנות ה־20 של המאה ה־17, אך עדיין היה מקובל בקרב אמנים – ולובש גלימה עם שוליים מפרווה. לבוש זה מזכיר את ה"טַבּבַּרד", מעיל פרווה המזוהה עם מלומדים בני המאה ה־16. שילוב זה עשוי להעיד על רצונו להציג את עצמו כחלק ממסורת מלומדת ואמנותית.

באותה שנה נישא רמברנדט לססקיה ואן אוילנבורך, וייתכן כי ביקש להציג עצמו בפני משפחתה כצייר ראוי, אחראי ורציני - לא כאמן פרוע בהתאם לאמרה ההולנדית “hoe schilder hoe wilder” ("ככל שהצייר פראי יותר"). דימויו המרוסן תואם מגמה זו: עיבוד גוני העור מדויק, במיוחד באזור הצללים סביב העיניים, שם שקד רמברנדט על אפקטים של אור מוחזר.

הצביעה המחודשת של הציור
למרות איכויותיו, הציור כוסה כולו בצביעה מחודשת זמן קצר לאחר סיומו. צילום משנות ה־30 של המאה ה־20 מתעד את הגרסה המחודשת: דמות גבר בגיל העמידה, מזרחי למראה, בעל שיער ארוך ומתולתל, שפם וזקן דק. הדמות לבשה מעיל פרווה וכובע פרווה פולני מסוג קלפאק (kalpac) מעוטר בזהב, דומה לכובע שמופיע בתחריט Self-Portrait with Raised Sabre של רמברנדט משנת 1634. היא עוטה גם שרשרת זהב כפולה, בדומה לזו שמופיעה בדיוקן עצמי אחר של רמברנדט מאותה תקופה המצוי באוסף וולאס.

הסרת הצביעה וחשיפת המקור
בין שנות ה־50 לשנות ה־80 של המאה ה־20 הוסרה חלק מהצביעה, ובמהלכה התגלה הברט מתחת לקלפאק. מחקר טכני של פרויקט המחקר על רמברנדט בשנות ה־90 קבע כי תוספות אלו בוצעו ככל הנראה בסביבות 1636–1637, ככל הנראה בסדנתו של הנדריק ואן אוילנבורך לאחר עזיבתו של רמברנדט. יתר הצביעה הוסרה בעבודת שימור ידנית בידי המשמר מרטין בייל.
250px|ממוזער|שמאל|רמברנדט כרועה עם מטה וחליל, ציור מאת חוברט פלינק
הסיבות לשינוי והקשר לחוברט פלינק
הסיבה לשכתוב הציור אינה ידועה, אך ייתכן שהדבר נעשה לאחר שהציור לא נמכר מיד. ככל הנראה רמברנדט לא היה שותף לכך. ייתכן שהציור נשאר בסדנה של אוילנבורך, וזה האחרון ביקש לעדכן את הדימוי. ייתכן שהטיל על ראש הסדנה החדש, הצייר חוברט פלינק, להפוך את הדיוקן לטרוני של דמות אקזוטית. פלינק ככל הנראה הכיר את הציור המקורי, שכן בשנת 1636 השתמש בו כבסיס ליצירה זוגית בה הופיע רמברנדט כרועה עם מטה וחליל, לצד דמות רועָה.

סגנון הציור מחדש תואם את סגנונו של פלינק סביב שנת 1637. טרנספורמציה כפולה זו – מדימוי עצמי אינטימי לדמות אקזוטית ומעט מאיימת, וחזרה למקור - ממחישה את מהלך חייה המורכב של יצירת אמנות ואת השפעתם של טעמים משתנים לאורך ההיסטוריה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ציורים באוסף ליידן
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:רמברנדט: ציורים
קטגוריה:דיוקנאות עצמיים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17