פרויקט ספריית סוסי המשא

פרויקט ספריית סוסי המשא היה תוכנית של מינהל קידום העבודות (WPA) שסיפקה ספרים לאזורים מרוחקים בהרי האפלצ'ים בין השנים 1935 ו-1943. נשים היו מעורבות מאוד בפרויקט שבסופו של דבר כלל 30 ספריות שונות ששירתו 100,000 איש.הספרניות שהועסקו בפרויקט היו ידועות בשמות רבים ושונים, כולל "נשות ספרים", "נשי ספרים" ו"ספרניות סוסי משא". הפרויקט סייע להעסיק כ-200 עובדים והגיע לכ-100,000 תושבים באזורים כפריים של מזרח קנטקי. הספריות שירתו מעל 150 בתי ספר במחוזות אלה. סה"כ הועסקו כ-1,000 בפרויקט ב-48 מחוזות של קנטקי.

 רֶקַע 
ממוזער| ספרנית סוסי משא מקריאה ספר לגבר בהרי קנטקי.
בעקבות השפל הגדול וחוסר בתקציב, העריך איגוד הספריות האמריקאי במאי 1936 שכשליש מכלל האמריקאים אין גישה "סבירה" לחומרי ספרייה ציבורית .

מזרח קנטקי הכפרית היא אזור מבודד גאוגרפית, מנותק מחלק גדול מהמדינה.  לפני הקמת פרויקט ספריית סוסי המשא, לא הייתה גישה לספרים לאנשים רבים באזורים הכפריים של האפלצ'ים בקנטקי. אחוז האנשים שלא ידעו קרוא וכתוב במזרח קנטקי עמד על כ-31 אחוזים. אנשים שחיו באזורים כפריים, שברובם היו בלתי נגישים, ראו בחינוך דרך להיחלץ מעוני ורצו ללמוד קרוא וכתוב. היעדר כבישים ומרכזי אוכלוסייה במזרח קנטקי הרתיע את הקמת רוב שירותי הספריות הציבוריות במקומות אלה אף על פי שהיו ספריות נודדות, שנוסדו על ידי פדרציית מועדוני הנשים של קנטקי החל משנת 1896.  ב-63 מחוזות בקנטקי לא היו כלל שירותי ספרייה בתחילת שנות ה-30.

ספריית סוסי המשא הראשונה הוקמה בפיינטסוויל בשנת 1913 והוקמה על ידי מיי פ. סטפורד. היא נתמכה על ידי ברון פחם מקומי, ג'ון סי. סי. מאיו, אך הסתיימה, עם פטירתו בשנת 1914, עקב מחסור במימון. אליזבת פולרטון, שעבדה עם "האגף למיזמי נשים ומיזמים מקצועיים" ב-WPA, החליטה לעשות שימוש חוזר ברעיון של סטפורד. בשנת 1934, כומר פרסביטריאני שניהל מרכז קהילתי במחוז לסלי הציע את ספרייתו ל-WPA בתנאי שיממנו אנשים שיישאו את הספרים לאנשים שלא הצליחו לגשת בקלות לחומרי הספרייה.  רעיון זה הניע את הקמת ספריית סוסי המשא הראשונה, אשר נוהלה על ידי מינהל סיוע החירום הפדרלי (FERA) עד שה-WPA השתלט עליה בשנת 1935. בשנת 1936 פעלו שמונה ספריות של סוסי משא.

 תֵיאוּר 
ממוזער|350x350 פיקסלים| שבילים יכלו להיות קשים ומסוכנים, למעט במקומות בהם ה-WPA השלימה דרכי גישה.
במהלך הפרויקט שפעל בין השנים 1935 ו-1943. נשכרו "נשות ספרים" על ידי ה-WPA ועבדו תמורת כ-28 דולר לחודש בחלוקת ספרים בהרי האפלצ'ים באמצעות סוסים או פרדות . הן סיפקו סחורה הן לבתים פרטיים והן לבתי ספר. ה-WPA מימן את משכורות המפקחים ונושאי הספרים אך הוצאות נוספות הוטלו על הקהילה המקומית שחבריה נדרשו להשיג את הספרים ולספק את מתקני אחסון הספרים וצרכים נוספים הנדרשים לספרניות על סוסים. בכל ספריית סוסי משא מקומית היה פקיד, או ספרן ראשי, שטיפל בתפקידי ספרייה שונים, וארבע עד עשר נושאות ספרים שסיפקו ספרים לבתי ספר ולחוות בהרים. הספרנית הראשית הייתה מרכזת תרומות במטה, מתקנת ספרים ומכינה פריטים למשלוח. ספרניות השתמשו בחפצים כמו קופסאות גבינות כדי להפוך אותם לקטלוגי ספריה או בלוחיות רישוי שכופפו לצורות של תומכי ספרים. אחת לחודש, היו הספרניות נפגשות ל"כנסים" במתקן המרכזי שלהם. מרבית המעורבים בפרויקט ספריית סוסי המשא היו נשים שבחלקן הגדול היו האדם היחיד במשפחתם שהתפרנס באותה תקופה.

נושאות ספרים רכבו על סוסים, פרדות או חמורים, שחלקם הושכרו מחקלאים מקומיים. חלק מהמסלולים היו תלולים ואילצו את נשות ספרים להוביל את סוסיהן על פני הצוקים. באזורים אחרים השתמשו בסירות משוטים לחציית ערוצי מים. הייתה ספרנית שבחרה לבצע רגלית את מסלולה בן 29 הקילומטרים ברגל לאחר מות הפרד שלה. לעיתים היה פרד המשא זקן מדי מכדי לשאת את הספרנית והיא נאלצה לעשות בהליכה חלק מהמסלול במקום לרכוב. במהלך חודש, נשים היו מבצעות את המסלול שלהן לפחות פעמיים, כשמסלול משתרע על פני  בשבוע ובממוצע שנתי . חבילות הספרים שנשאו הספרניות יכלו להכיל כ-100 ספרים.
טקסט=Pack Horse Librarians make regular calls at mountain schools. The little native stone school shown here was built by the WPA in Kentucky and replaced an antiquated log schools.|שמאל|ממוזער| ספרניות סוסי המשא ערכו ביקורים קבועים בבתי ספר בהרים. בית הספר הקטן מאבן מקומית המוצג כאן נבנה על ידי ה-WPA בקנטקי והחליף בניין עץ מיושן.
ספרים הועברו בין מקומות ונבחרו על סמך העדפותיהם של מנהלי הספרייה. אוספי הספריות כללו ספרי ילדים. מגי מיי סמית', מפקחת בספריית סוסי המשא של מחוז ויטלי, כתבה שכל הילדים רצו לפגוש את נשות הספרים ואמרו, "הביאו לי ספר לקרוא." עבור מבוגרים, האוסף התמקד באירועים אקטואליים, היסטוריה, דת וביוגרפיות. התנ"ך היה אחד הספרים המבוקשים ביותר יחד עם "ספרות הדרכה". ספרים פופולריים נוספים היו רובינסון קרוזו וספרות מאת מארק טוויין .נשים נהנו לקרוא מגזינים מאוירים לבית וספרים על בריאות והורות. היבט ייחודי נוסף של האוסף היה ספרי המתכונים ותבניות התפירה שנשים יצרו על ידי רישום ההעדפות שלהן בקלסרים שחולקו ברחבי האזור. ספרניות היו אוספות מתכונים, דוגמאות תפירה, תרופות עממיות, תפילות ופריטים אחרים ממגזינים ומלקוחותיהן אסירי התודה, ויצרו ספרי גזירים כדי לעזור לאנשים המבודדים לשתף ידע. האלבומים הכילו גם גזירים מספרים ומגזינים אחרים. בסופו של דבר, היו יותר מ-200 ספרים שונים שנוצרו על ידי הספרניות בעזרת הלקוחות. בשנת 1938 נרכשו ארבעה מקרני Tru-Vuer עם 40 סרטים כדי להפיץ אותם בספריות השונות כדי שאנשים יוכלו לצפות בסרטים הנעים הראשונים. הספרים היו כה מבוקשים עד שצעיר אחד הלך 8 מייל (13 ק"מ) לספריית סוסי המשא הקרובה ביותר כדי להשיג ספרים חדשים. בשנת 1936, הופצו כ-33,000 ספרים לכ-57,000 משפחות. תקופת ההשאלה של ספרים הייתה בדרך כלל כשבוע.

ארגוני הורים ומורים (PTA) ומועדוני נשים בקנטקי סייעו בקידום הפרויקט ובגיוס כספים לרכישת ספרים חדשים. ארגון בנות המהפכה האמריקאית (DAR) בפיינטסוויל, קנטקי, סייע בתשלום הוצאות המשלוח עבור הספרים שנתרמו. קהילות מקומיות ערכו מבצעי מכירה של ספרים ואירועי יום פתוח לתמיכה בספריות.
טקסט=Carriers in Hindman, Kentucky.|ממוזער| מובילים בהינדמן, קנטקי .
פרויקט ספריית סוסי המשא לא רק חילק ספרים, אלא גם סיפק שיעורי קריאה. ספרניות היו גם מקריאות סיפורים וספרים למשפחות. הספרניות נתפסו גם כמחנכות, המביאות רעיונות חדשים לאזורים מבודדים. כדי לעשות זאת, ספרניות היו צריכות להתמודד עם חשדנותה של קהילתם כלפי זרים ולהתמודד עם "עוינות כלפי כל השפעה חיצונית".  הספרניות הצליחו להתגבר על הגישה עד כדי כך שדווח כי משפחה אחת סירבה לעבור למחוז חדש משום שלא היה בו שירות ספרייה לסוסי משא.

הפרויקט הסתיים בשנת 1943 כאשר הנשיא פרנקלין רוזוולט הפסיק את פעולת ה-WPA הואיל ומאמץ המלחמה תרם לתעסוקת האנשים. קהילות מקומיות ניסו לשמור על הספריות פועלות, אך הן לא יכלו להמשיך ללא מימון. לאחר המלחמה התחדשה הגישה לספריות הניידות בקהילות המרוחקות כאשר כבר ב-1946 החלה פעילותן של ספריות ניידות ממונעות.

 בספרות 
בין הספרים הבולטים:
 "למטה קאט שין קריק" מאת קתי אפלט וג'ין קנלה שמצר, הוצאת הרפר קולינס, 2001.
 "אשת הספר ההיא" מאת הת'ר הנסון, הוצאת אתנאום ספרים לקוראים צעירים, 2008.
 "אשת הספרים מנחל טרבלסום" מאת קים מישל ריצ'רדסון, הוצאת סורסבוקס לנדמרק, 2019.
 "מתנת כוכבים" מאת ג'וג'ו מויס, הוצאת פינגווין בוקס, 2019.
 "הצד השני של מסוים" מאת איימי ווילובי-בורל, הוצאת Fireship Press, 2022.
 "תמונות של אמריקה: ספרניות סוסי המשא של קנטקי" מאת ניקי ג'ייקובסמאייר, הוצאת ארקדיה, 2025.

 בתקשורת 
סדרת הטלוויזיה NPR " The Keepers ", הקדישה פרק לספרניות סוסי המשא של מזרח קנטקי. הפרק שודר במקור בתוכנית Morning Edition ב-13 בספטמבר 2018.

ניתן לשמוע את הסיפור גם דרך גרסת הבמאי של הפודקאסט "אחיות המטבח מציגות".

 ראו גם
 מינהל קידום העבודות
 ספרייה ניידת

 לקריאה נוספת 

 קישורים חיצוניים 

 אוסף צילומים: ספרניות סוסי משא בקנטקי
 אלבום ספרניות סוסי המשא
 ספרניות סוסי המשא של קנטקי

 הערות שוליים 

קטגוריה:סוגי ספריות