רנאטו ברוסון

רנאטו ברוסון (באיטלקית: Renato Bruson; נולד ב-13 בינואר 1936, גרנצה, ממלכת איטליה) הוא זמר בריטון איטלקי.

 ביוגרפיה 
לאחר שלמד שירה עם הסופרן אלנה פאווה צ'ריאטי בקונסרבטוריון פדובה, הוא החל את הקריירה האופראית שלו ב-1957. הופיע בתפקידי משנה לצד בריטונים גדולים באותה תקופה כמו טיטו גובי (ממנו קיבל עצות טכניות רבות), אטורה בסטיאניני, אלדו פרוטי וג'אנגיאקומו גואלפי, ביצירות של בליני, דוניצטי, מסנה, ורדי ופוצ'יני.

הופעת הבכורה שפתחה את קריירת הסולו שלו התקיימה ב--1961, כאשר זכה בתחרות של תיאטרון האופרה הניסיוני " אדריאנו בלי " בספולטוCarlo Belli (a cura di), Il Teatro Lirico Sperimentale di Spoleto nel suo primo ventennio, ed. "Teatro Lirico Sperimentale di Spoleto Adriano Belli", Roma 1966  p. 102 ב"טרובדור" של ורדי בתפקיד הרוזן די לונה. ב-1962 בצע את הופעת הבכורה שלו בפוריטנים של בליני בתיאטרון דל'אופרה די רומא ; לאחר מכן הופיע בנשף המסכות של ורדי במאג'יו בפירנצה.

ב--1964 ערך את הופעת הבכורה שלו בתיאטרון ביונדו בפלרמו, ב"שטר החוב" של רוסיני, ואז במופעים חשובים אחרים; ב־RAI בטורינו הוא ביצע את "חתונה במנזר" של סרגיי פרוקופייב, ואילו ב-RAI בנאפולי ערך את הופעת הבכורה שלו ב־Capriccio מאת ריכרד שטראוס. ב--1965 ערך את הופעת הבכורה שלו בתיאטרון לה פניצ'ה בוונציה בתור קריאון באדיפוס רקס של איגור סטרווינסקי בבימויו של אטורה גראסיס עם רוגרו ריימונדי; כרוזן של טולוז ירושלים בוויסבאדן ובבית האופרה במינכן עם ליילה גנג'ר וג'קומו אראגאל בלה פניצ'ה, ואנדריאה שנייה בבריסל. הוא השתתף במנון לסקו של RAI במילאנו. בשנת 1966 ערך את הופעת הבכורה שלו בתיאטרו מאסימו בפלרמו בלוצ'יה די למרמור ובתיאטרו קומונלה עם לוצ'יאנו פברוטי במודנה במנון מאת ז'ול מאסנה, יחד עם מירלה פרני ואוטביו גאראוונטה.

1967 הייתה שנה חשובה לקריירה של ברוסון כשערך את הופעת הבכורה שלו בתיאטרון רג'יו בפארמה, אחד המקומות המבוקשים ביותר באיטליה שלאחר המלחמה, עם אחד מהקהלים המוכשרים והמחמירים באירופה של אותה תקופה. האופרה היא "כוחו של גורל" מאת ורדי; עם פרנקו קורלי, מריו קרלין ואגוסטינו פרין. הבכורה כדון קרלו מאת ורגאס מאששת את הצלחתו של ברוסון. באולם נמצא צייד כישרונות, רוברטו באואר, שמונה על ידי המטרופוליטן לחפש קולות חדשים. הקריירה הבינלאומית שלו החלה זמן קצר לאחר מכן: ב-1969 ערך את הופעת הבכורה שלו במטרופוליטן בניו יורק בתור אנריקו ב"לוצ'יה די למרמור" בבימויו של קרלו פרנסי, עם אנה מופו, ניקולאי גדה, בונאלדו ג'יוטי וצ'ארלס אנתוני קארוסו. בשנת 1972 הוא היה בסקאלה במילאנו ב"לינדה משאמוני" ובפסטיבל אדינבורו אטילה; בשנת 1973 הוא היה ב־Gran Teatre del Liceu בברצלונה בתפקידו לוזינאנו ב- Caterina Cornaro, בשנת 1976 הוא היה בבית האופרה המלכותי, שם שר את רנאטו ב"נשף המסכות".

הוא אלפיו ב-1982 ב"אבירות כפרית" ובתפקיד הראשי ב"נבוקו" בניצוח הבכורה של ריקרדו מוטי בסקאלה במילאנו ב-1986 (הסרט Nabucco מ-1987 מבוסס על מופע זה.

 קוליות 
ברוסון, מומחה ברפרטואר ורדי ודוניצטי, נחשב לאחד מגדולי מבצעי האופרה של זמננו. הוא ניחן בניסוחים אלגנטיים ואקספרסיביים, קול מבריק, מעט מחוספס אם צריך, ונוכחות בימתית יוצאת דופן.

גם לאחר גיל שבעים, קולו נשאר אחיד לאורך האוקטבה האמצעית. ביוני 2008 גילם את התפקיד של ג'ורג'יו גרמונט בלה סקאלה במילאנו, עם מריאלה דוויה בתור ויולטה וחוסה ברוס כאלפרדו. באוקטובר של אותה שנה הוא שר ב-"ג'ובאנה ד'ארקו" בפארמה ובדצמבר חזר בתפקיד ג'ורג'יו גרמונט, בתיאטרון ורדי בסלרנו ב"לה טרוויאטה" בבימויו של פרנקו זפירלי. באפריל 2009 שר את התפקיד של קרלו ז'רארד ב"אנדריאה שנייה" בתיאטרון קרלו פליצ'ה בגנואה, לצד הטנור מרצ'לו ג'ורדני, בניצוחו של דניאל אורן; בספטמבר הוא שר בריגולטו בתיאטרון ורדי בסלרנו, בניצוחו של ריקרדו קאנסה. בנובמבר של אותה שנה הוא שר את אותלו של ג'וזפה ורדי בתיאטרון ל'אקילה" בפרמו, בתפקיד יאגו, כשהוא גם מביים את האופרה, בשיתוף אשתו טיטה טגאנו כמעצבת תלבושות ותפאורה. שתי ההצגות של נבוקו בתיאטרון פוליטאמה בקטנזארו ב-4 וב-6 בינואר 2010 בניצוחו של דניאל אורן ובבימויו של ג'יג'י פרואטי זכו אז להצלחה.

ב-23 בינואר 2010 הוא שר את פלסטאף בבימויו של זפירלי, ופתח את עונת האופרה החדשה של 2010 של האופרה של רומא. בנובמבר הוא חגג את 50 שנות הקריירה שלו בקבלת פרס מיוחד בפוליטאמה של קטנזארו ושר את התפקיד של סקרפיה בטוסקה, לצד הטנור הארגנטינאי מרסלו אלווארז והסופרן מיקאלה קארוסי. כמה שבועות לאחר ההופעות של קלבריה, בתקופת חג המולד, הוא היה שוב סקרפיה בסן קרלו בנאפולי.

 חמישים שנות קריירה 
בשנת 2011 הוא נחגג בכל התיאטראות בעולם על 50 שנות הקריירה שלו: אשתו טיטה טגאנו כתבה (והקדישה) לו ספר בשם רנאטו ברוסון, הפנים, המחווה והנתיב שבהם כל הדעות על הבריטון המפורסם נאספות על ידי מבקרי מוזיקה כולל אלביו ג'ודיצ'י, אנריקו קסטיליונה, רודולפו צ'לטי, אנג'לו פולטו, דניאל רובבולי. הספר הוצג במסיבת עיתונאים בספולטו במהלך כיתת אמן בחינם שערך ברוסון עצמו לפיינליסטים של תחרות הזמר 2011, שאיתם אז - באותו תיאטרון A.Belli - הוא חגג את חתונת הזהב שלו עם האופרה בקונצרט חגיגי.

גם אחרים הוסיפו שבחיו:
 קרלו מריה ג'וליני : "אני מאמין שרנאטו ברוסון הוא עכשיו הפלסטף. יש לו את החוכמה, את האינטליגנציה, את הכבוד וכמובן, את הקול. באסטה."
 ג'וזפה סינופולי: "רק לבריטון רנאטו ברוסון יש יכולת דומה למירלה פרני, לגרום לביטוי ולמילה להתחבר, הוא חוקר אותם בכל המטען הסמנטי שהם מכילים. וזו אינה רק תוצאה של פעילות אינטלקטואלית אלא אינסטינקט."
 מבקר המוזיקה כריסטיאן ספרינגר כתב על ברוסון: "ברוסון היה הבריטון המובהק של ורדי במחצית השנייה של המאה ה-20. בריטון ורדי לא כפי שהובן (או ליתר דיוק, לא הובן כהלכה) בשנות ה-50 וה-60, אלא בריטון ורדי כפי שהמלחין עצמו הבין ורצה בו."

הקריירה האמנותית שלו נמשכת, לאחר חגיגות 2011, עם מספר רסיטלים בתיאטרו ליסאו בברצלונה, בווינה, בתיאטרון אלה סקאלה, ב-Regio בפארמה, ב־Teatro Regio (טורינו), ב־Teatro Massimo ב. פאלרמו ובתיאטרון ג'י ורדי בסלרנו. שם בניצוחו של המאסטרו דניאל אורן הוא שוב מגלם את סקרפיה בטוסקה, לצד קבראדוסי של מרסלו אלווארז ומרטינה סראפין בתפקיד טוסקה.

 שיתופי פעולה והוראה 
בשנת 2012 הוא הקדיש את עצמו בצורה אינטנסיבית יותר להוראה, וערך כיתות אמן בכל רחבי העולם. באותה שנה ביצע את התפקיד של ג'ורג'יו ג'רמונט בפעם האחרונה בטרוויאטה בניצוח המאסטרו קרי-לין וילסון, בפתיחת עונת האופרה של תיאטרו ורדי בסלרנו. בשנת 2013, בגיל 77, בהכנות לפרידה מהבמה, הוא הוזמן להשתתף בחגיגות המאתיים שנה להולדתו של ג'וזפה ורדי בתיאטרון ורדי בבוסטו, כבמאי וזמר בפאלסטף, יחד עם תלמידי האקדמיה דלה סקאלה, בבימויו של המאסטרו סבסטיאנו רולי.

היה מועמד 6 פעמים לפרס הגראמי.

רנאטו ברוסון הוא מנהל ההוראה של האקדמיה הלירית של תיאטרו אלה סקאלה במילאנו והוא מורה לשירה באקדמיה קיג'יאנה בסיינה ובאקדמיה  של ספולטו.

 רפרטואר 
+תפקידכותרמלחיןפיליפו מריה ויסקונטיביטריצ'ה מטנדהבליניסר ריקרדו פורת'הפוריטניםבליניזורגהדולי הפניניםבליניאסקמילוכרמןביזהקונסטנטיןפאוסטדוניצטיהרוזן מוורגיג'מה מוורגידוניצטיאנריקו אשטוןלוצ'יה די למרמורדוניצטיבליסריובליסריודוניצטיהדוכס מנוטינגהאםרוברט דברודוניצטיסברופוליטודוניצטיהדוכס מאלבההדוכס מאלבהדוניצטיסברההמרטיריםדוניצטיאלפונסולה פבוריטהדוניצטיאנטוניולינדה משאמונידוניצטידון פסקואלהדון פסקואלהדוניצטיאנריקו משוורזמריה מרואןדוניצטילוסיניאנוקתרינה קורנרודוניצטיכריסטופר קולומבוסכריסטופר קולומבוספרנקטיקרלו ג'ררדאנדריאה שנייהג'ורדנואנריקוהאי השומםהיידןלורנצו די מדיצ'יהמדיצ'יםלאונקוואלואדיפוסהמלך אדיפוסלאונקוואלואלפיואבירות כפריתמסקאנילסקומנוןמסנהאתנאלתאיסמסנהדון ג'ובאנידון ג'ובאנימוצרטברנבהלה ג'וקונדהפונקיאלידון פרדיננדונישואין במנזרפרוקופייבלסקומנון לסקופוצ'יניסקרפיהטוסקהפוצ'ינימיקלההגלימהפוצ'יניוילהלם טלוילהלם טלרוסיניסלוקהצעת הנישואיןרוסיניאדיפוסאדיפוס בקולונהסקיניכהן דגון הגדולשמשון ודלילהסן סאנסצ'ינההווסטליותספונטיניאוליברקפריצ'יושטראוסקריאוןאדיפוס רקססטרבינסקינבוקונבוקוורדידון קרלוארנניורדיפרנצ'סקו פוקארישני פוקאריםורדיג'קומוג'ובאנה ד'ארקוורדיגוזמנואלזירהורדיאנציואטילהורדימקבת'מקבת'ורדיפרנצ'סקו מורהשודדיםורדירוזן טולוזירושליםורדיסעידשודד היםורדימילרלואיזה מילרורדיריגולטוריגולטוורדיהרוזן די לונההטרובדורורדיג'ורג'יו ג'רמונטלה טרוויאטהורדיגווידו די מונפורערבית סיציליאניתורדיסימון בוקנגרהסימון בוקנגרהורדירנטונשף המסכותורדידון קרלו מוורגאסכוחו של גורלורדירודריגו די פוזהדון קרלוורדיאמונסרואאידהורדייאגואותלוורדיסר ג'והן פאלסטאףפלסטאףורדיהרוזן גילסודה של סוזנהוולף - פרארי

 הקלטות 
 ברוסון, אריות מתוך אופרות מאת דוניצטי וורדי – מרטינוטי/רג'יו די טורינו, 2014 דקה
 דוניצטי: לוסיה די למרמור (לה סקאלה, 1992) – רנאטו ברוסון/ מריאלה דוויה / וינצ'נזו לה סקולה / מרקו ברטי / קרלו קולומברה, RAI/אופוס ארטה/נקסוס
 Mascagni: Cavalleria Rusticana (סרט 1982)
 ורדי: מקבת (דויטשה אופר ברלין, 1987) – ג'וזפה סינופולי /רנאטו ברוסון/ מארה זמפירי / לוצ'יאנו דמיאני, ארטאוס מוזיק/נקסוס
 ורדי: ז'ואן ד'ארק (תיאטרו רג'יו די פארמה, 2008) – ברונו ברטולטי / רנאטו ברוסון, בבימוי גבריאלה לביאה, סי מז'ור/נאקסו.ס
 Verdi, Traviata – Conlon/Fleming/Villazón, 2006 Decca.
 ורדי: לה טרוויאטה (תיאטרו ריאל, 2005) – פייר לואיג'י פיצי, אופוס ארטה/נאקסוס.
 ורדי: לה טרוויאטה (תיאטרו ורדי (בוסטו), 2002) – פלאסידו דומינגו / סטפניה בונפדלי / רנאטו ברוסון, בימוי פרנקו זפירלי, ארטאוס מוזיק/נקסוס.
 ורדי: שני הפוקאריים (לה סקאלה, 1988) – ג'נאנדראה גאוואצני /רנאטו ברוסון, אופוס ארטה/נקסוס.

 אותות כבוד 
 אזרחות כבוד של פרמו.
 דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אורבינו.
 אזרחות כבוד של פארמה.
 אזרחות כבוד של אורטונה (עיר הולדתו של פרנצ'סקו פאולו טוסטי, ביצע רבות מיצירותיו).
 אזרחות כבוד של פאלמי (עיר הולדתו של פרנצ'סקו צ'ילאה).
 חברות כבוד ב"חברת דוניצטי" של לונדון.
 Cavaliere di Gran Croce של הרפובליקה האיטלקית.
 ציון לשבח של המסדר הריבוני הצבאי של מלטה.
 קאמרסנגר מוענק על ידי האופרה של וינה.
 DVD 
 דוניצטי: לוצ'יה די למרמור (לה סקאלה, 1992) - רנאטו ברוסון/ מריאלה דוויה / וינצ'נזו לה סקולה / מרקו ברטי / קרלו קולומברה, RAI/אופוס ארטה/נקסוס
 Mascagni: Cavalleria Rusticana (סרט 1982)
 ורדי: מקבת (דויטשה אופר ברלין, 1987) - ג'וזפה סינופולי /רנאטו ברוסון/ מארה זמפירי / לוצ'יאנו דמיאני, ארטאוס מוזיק/נקסוס
 ורדי: ז'ואן ד'ארק (תיאטרו רג'יו די פארמה, 2008) - ברונו ברטולטי / רנאטו ברוסון, בבימוי גבריאלה לביאה, סי מז'ור/נאקסוס
 Verdi, Traviata - Conlon/Fleming/Villazón, 2006 Decca
 ורדי: לה טרוויאטה (תיאטרו ריאל, 2005) - פייר לואיג'י פיצי, אופוס ארטה/נאקסוס
 ורדי: לה טרוויאטה (תיאטרו ורדי (בוסטו), 2002) - פלאסידו דומינגו / סטפניה בונפדלי / רנאטו ברוסון, בימוי פרנקו זפירלי, ארטאוס מוזיק/נקסוס
 ורדי: שני הפוקאריים (לה סקאלה, 1988) - ג'נאנדראה גאוואצני /רנאטו ברוסון, אופוס ארטה/נקסוס

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:זמרי בריטון
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1936