המחאות בתאילנד (2020–2021)

המחאות בתאילנד (2020–2022) היו גל של הפגנות רחבות היקף שהחלו בשנת 2020 ברחבי תאילנד, בתחילה נגד ממשלתו של ראש הממשלה פריות צ'אן-אוצ'ה, ובהמשך כללו גם קריאות לרפורמה במוסד המונרכיה. הגורמים המרכזיים למחאות היו פירוקה של מפלגת האופוזיציה העתיד קדימה בפברואר 2020 וביקורת כלפי חוקת תאילנד שנחקקה בשנת 2017.

הגל הראשון של המחאות התרחש בקמפוסים אקדמיים, אך נקטע בשל מגפת קורונה. ב־18 ביולי 2020 התחדשו ההפגנות בעצרת ב"אנדרטת הדמוקרטיה" בבנגקוק, שאורגנה על ידי קבוצת "הנוער החופשי", ודרשה את פירוק הפרלמנט, הפסקת ההפחדה נגד אזרחים וניסוח חוקה חדשה. המחאות התפשטו ברחבי המדינה, בעיקר בקרב צעירים וסטודנטים ללא הנהגה מאורגנת.

ב־3 באוגוסט 2020 פרסמו קבוצות סטודנטים דרישות לרפורמה במונרכיה – מהלך שנחשב לחריג במדינה. ב־19 בספטמבר נערכה עצרת רבת משתתפים שנחשבה לאתגר ישיר כלפי המלך ראמה העשירי. דחיית הצבעה פרלמנטרית בנושא תיקוני חוקה בסוף ספטמבר עוררה תגובות ציבוריות. לאחר הפגנות ב־14 באוקטובר, הוכרז מצב חירום "חמור" בבנגקוק, והמשטרה עשתה שימוש בתותחי מים לפיזור מפגינים.

בנובמבר 2020 דחה הפרלמנט את דרישות המפגינים לתיקון חוקתי מלא. במהלך שנת 2021 חלה ירידה בתדירות ההפגנות עקב אישומים פליליים נגד מנהיגי מחאה והחמרת פעולות האכיפה. באוקטובר נרשם מקרה מוות ראשון של מפגין שנורה ליד תחנת משטרה.

הממשלה נקטה צעדים כגון הגשת כתבי אישום מתוקף מצב החירום, מעצרים, פריסת כוחות ביטחון, אמצעי צנזורה והפעלת קבוצות פרו־ממשלתיות. מוסדות אקדמיים הונחו להגביל פעילות פוליטית של סטודנטים. לאחר שובו של המלך מגרמניה באוקטובר 2020, גבר השימוש בכוחות צבא ומשטרה לפיזור הפגנות.

בנובמבר 2021 קבע בית המשפט החוקתי של תאילנד כי הקריאות לרפורמה במונרכיה אינן חוקתיות, והורה להפסיק כל פעילות בנושא – פסיקה שזכתה להשוואה להפיכה חוקתית. השלטון הצהיר על כוונתו להשתמש בכל החוקים העומדים לרשותו, כולל חוק לסה מאג'סטה אשר קובע עונשים חמורים על ביקורת נגד בית המלוכה ונחשב לאחד הנוקשים בעולם. בשנת 2022 דעכה המחאה בעקבות פעולות הדיכוי ומחלוקות פנימיות, אך נמשכו פעילויות מקוונות ומחאות בקנה מידה קטן.

 רקע 
שמאל|ממוזער|186x186 פיקסלים|פריות צ'אן-אוצ'ה, ראש ממשלת תאילנד
שמאל|ממוזער|225x225 פיקסלים|ואג'ירלונגקורן, מלך תאילנד

מאז סיום המונרכיה המוחלטת בתאילנד בעקבות המהפכה הסיאמית של 1932, התרחשו במדינה 13 הפיכות צבאיות מוצלחות. בשנת 2014, בעת שכיהן כמפקד הצבא המלכותי התאילנדי, הוביל פריות צ'אן-אוצ'ה את ההפיכה התאילנדית של 2014 והקים את המועצה הלאומית לשלום וסדר (NCPO), חונטה צבאית ששלטה במדינה במשך כחמש שנים. בתקופה זו הוגבלו זכויות אזרחיות ופוליטיות, והועמקו הפערים החברתיים־כלכליים.

בשנת 2016 נערך משאל עם לאישור חוקה חדשה שנוסחה על ידי החונטה. חוקת 2017 הוגדרה על ידי אנליסטים כמקנה עדיפות לממסד הצבאי על פני המערכת הפוליטית והמפלגתית בתאילנד.

החוקה מעניקה לסנאט, שמונה כולו על ידי ה-NCPO, סמכות להשתתף בבחירת ראש ממשלה במשך חמש שנים מאישור החוקה. מנגנון זה אפשר לצבא לשמר את השפעתו גם לאחר הבחירות. בנוסף, נדרשו ממשלות עתידיות לפעול בהתאם לתוכנית אסטרטגית לאומית בת 20 שנה, אשר הוכנה בתקופת החונטה, דבר שהגביל את מרחב הפעולה של ממשלות נבחרות ויצר מערכת דמוקרטיה מודרכת עם מעורבות צבאית ניכרת.

ב, שנחשבו ל"חופשיות חלקית ולא הוגנות" על ידי חוקרים וארגוני זכויות, זכתה מפלגת פלאנג פראצ'אראט בתמיכת הסנאט והמוסדות הממלכתיים, והובילה להקמת קואליציה בראשות פריות צ'אן-אוצ'ה. הבחירות שימשו אמצעי ללגיטימציה למשטר הצבאי לשעבר, באמצעות פרשנות משפטית וטכנית לחוקי הבחירות שאפשרה לקבוצות פרו־צבאיות להרכיב ממשלה.

הקואליציה כללה מפלגות קטנות אשר נהנו מהחלטות ועדת הבחירות של תאילנד, שנתפסה כגוף הנתון להשפעה ממשלתית. לאחר הבחירות שונתה שיטת חלוקת המושבים בפרלמנט, מהלך שאפשר את השגת הרוב הדרוש לקואליציה של פראיוט.

באמצעות סמכויות ה-NCPO, מינה פראיוט בעלי ברית לסנאט, בית המשפט החוקתי של תאילנד, הוועדה הלאומית למניעת שחיתות וועדת הבחירות של תאילנד, וכן לתפקידים בכירים בממשל המקומי. המבנה החוקתי שנקבע בתקופה זו, אשר כלל סנאט ממונה וחובת פעולה בהתאם לתוכנית האסטרטגית הלאומית, יצר מגבלות על תיקון החוקה, שכן נדרש לשם כך אישור הסנאט ומשאל עם.

 ממשלת פראיוט לאחר הבחירות 
עם הקמת הממשלה לאחר הבחירות הכלליות בתאילנד 2019, מונו מספר גנרלים בדימוס ואנשי ציבור בעלי קשרים קודמים לפשע מאורגן לתפקידי שרים. בין הבולטים שבהם נמנה תאמאנאט פרומפאו, אשר ריצה עונש מאסר באוסטרליה בגין הברחת סמים.

הממשלה המשיכה את מדיניות החונטה של המועצה הלאומית לשלום וסדר, ונחשבת למזוהה עם מאפייני דמוקרטיה לא ליברלית.

 עליית מפלגת העתיד קדימה ופירוקה 
במהלך הבחירות, זכתה מפלגת העתיד קדימה (FFP) לתמיכה רחבה בקרב צעירים המזוהים עם עמדות פרוגרסיביות, ונתפסה כחלופה למפלגות המסורתיות ולגופים המקורבים לחונטה. המפלגה הפכה לשלישית בגודלה בפרלמנט, והצלחתה הדגישה את הפער בין הדור הצעיר לאליטה הפוליטית הוותיקה.

כעבור 11 חודשים, פורקה המפלגה בהחלטת בית המשפט החוקתי של תאילנד, זמן קצר לפני דיון מתוכנן בבית הנבחרים של תאילנד בהצעת אי־אמון בממשלה. לאחר הפירוק, המשיכו חברי המפלגה לקדם עמדות ביקורתיות כלפי השלטון, לרבות חשיפת קשרים לשערוריית 1MDB.

המפלגה והגופים המזוהים עימה קידמו נושאים כגון זכויות הפלות, ביטול גיוס חובה, רפורמות בחינוך ובצבא, חיזוק זכויות עובדים, הגבלת מונופולים וזכויות נשים. סוגיית רכישת צוללות במהלך מגפת הקורונה הפכה לסמל לביקורת על תקציבי הביטחון.

 מעורבות בית המלוכה 
ביקורת ציבורית על המונרכיה התאילנדית הייתה נדירה בתקופת שלטונו של המלך ראמה התשיעי, שנפטר ב־2016. המלך נודע כמי שהחזיר סמכויות לבית המלוכה לאחר תקופת השפעה מצומצמת בתקופת חאנה ראטסדון.

יורשו, המלך ראמה העשירי, נקט בגישה פוליטית אקטיבית. לאחר אישור משאל עם על חוקת תאילנד 2016, הועברו אליו סמכויות נוספות בעקבות שינויים חוקתיים.

בשנת 2018 הועברו לרשותו נכסי לשכת נכסי הכתר (CPB) – בשווי מוערך של כ־40 מיליארד דולר – שהיו עד אז בבעלות ציבורית. כן אוחדו גופי הארמון לגוף מלכותי יחיד, ותקציבם הוכפל בין השנים 2018 ל־2020.

בשנת 2020, הועברו לפיקודו הישיר של המלך שתי יחידות צבאיות, מהלך שיצר שליטה צבאית אישית בידי המלך.

בערב הבחירות של 2019 פרסם המלך הכרזה שקראה לציבור לבחור "אנשים טובים", ביטוי שזוהה עם גופים המזוהים עם החונטה. ההכרזה שודרה פעמיים וזכתה לתגובות ביקורתיות מצד צעירים ברשתות החברתיות, תחת ההאשטאג "גדלנו ויכולים לבחור בעצמנו".

 התחזקות מעמד המלוכה והגבלות על חופש הביטוי 
ב־19 ביולי 2019, במהלך השבעת הקבינט החדש, הדגישו כלי תקשורת כי השרים נשבעו אמונים למלך בלבד, ללא אזכור של החוקה. על אף ביקורת ציבורית ומשפטית, נוסח השבועה לא תוקן, מהלך שפורש כהכרה שבשתיקה בהתחזקות מעמד המלוכה. בטקס נוסף ב־27 באוגוסט העניק המלך מסרים ממוסגרים לכל שרי הממשלה. באותה תקופה נהרסו אנדרטאות היסטוריות הקשורות לחאנה ראטסדון ולמהפכה הסיאמית של 1932, דבר שפורש כשכתוב ההיסטוריה הרשמית של תאילנד.

המלך ראמה העשירי מתגורר רוב הזמן במדינת בוואריה שבגרמניה. לבקשתו שונתה חוקת תאילנד כך שלא תחייב מינוי עוצר בעת שהותו מחוץ למדינה. משרד החוץ הגרמני הודיע כי השגריר התאילנדי הוזהר מספר פעמים שגרמניה אינה מתירה ניהול ענייני שלטון משטחה.

חוק לסה מאג'סטה בתאילנד היה שנוי במחלוקת גם במהלך שלטונו של המלך בהומיבול אדוליאדג', אולם לאחר ההפיכה התאילנדית של 2014, נרשם מספר שיא של כתבי אישום בגינו. החוק שימש ככלי להגבלת חופש הביטוי בתאילנד.

בשנים 2018–2020 לא הוגשו כתבי אישום חדשים לפי חוק לסה מאג'סטה בתאילנד, אך נעשה שימוש נרחב בחוקים אחרים, בהם "חוק ההסתה", האוסר קריאות לשינוי סדר חברתי או פוליטי באמצעים לא חוקיים, ו"חוק פשעי מחשב", המתיר ענישה על הפצת מידע "שקרי" או "מזיק" דרך רשתות מקוונות. כמו כן, הוגשו כתבי אישום בגין חברות בפשע מאורגן, כשכולם נשאו עונשים חמורים ונחשבו לכלים חלופיים לדיכוי פוליטי.

ביוני 2020 נעלם באורח כפוי הפעיל וואנצ'אלירם סאטסאקסיט, שהיה בגלות בקמבודיה ועמד בפני אישומים בגין לסה מאג'סטה. ההיעלמות עוררה תגובות רבות ברשתות החברתיות.

ביולי 2020 נעצר טיוואגורן ויתיתון לאחר שלבש חולצה שעליה נכתב "איבדתי אמון במונרכיה". הוא אושפז בכפייה במוסד פסיכיאטרי, מהלך שתואר כשימוש פוליטי לרעה בפסיכיאטריה.

 השלכות מגפת הקורונה והחרפה פוליטית 
ב־26 במרץ 2020 הכריזה ממשלת תאילנד על מצב חירום, וב־3 באפריל הוטל עוצר לילי כחלק מהמאמצים לבלום את התפשטות מגפת מגפת הקורונה בתאילנד. בנוסף, נאסרה כניסת זרים למדינה. ארגוני זכויות אדם בינלאומיים ביקרו את השימוש בצו החירום ככלי לדיכוי חופש הביטוי בתאילנד.

על אף הצלחה יחסית בהתמודדות עם המגפה בזכות מערכת בריאות ציבורית מפותחת, הוארך מצב החירום מספר פעמים.

תעשיית התיירות, מגזר מרכזי בכלכלה התאילנדית, נפגעה קשות, והמשק נקלע למשבר הכלכלי החריף ביותר מאז המשבר הפיננסי באסיה של 1997. קרן המטבע הבין-לאומית העריכה כי התמ"ג של תאילנד יתכווץ ב־6.7% בשנת 2020. הממשלה הכריזה על חבילת תמריצים בסך 1.9 טריליון באט (כ־60 מיליארד דולר), אך לפי דיווחים, חלק קטן מהסכום הגיע בפועל לציבור.

ב־15 ביולי 2020 עוררו דיווחים על יחס מועדף לאנשי צבא ותיירים שהפרו את כללי הבידוד הציבורי ביקורת ציבורית רחבה. ביקורת הופנתה גם כלפי כישלון הממשלה בשיקום תעשיית התיירות.

באותו יום, בעת ביקורו של ראש הממשלה פריות צ'אן-אוצ'ה במחוז ראיונג, נעצרו שני מפגינים שהניפו שלטים נגדו. על פי דיווחים, הם הוכו על ידי שוטרים, דבר שעורר תגובות רבות ברשתות החברתיות.

אירועים נוספים בתקופה זו שזכו לתשומת לב ציבורית כללו את התאבדותו של חאנאקורן פיאנצ'אנה, שופט בבית המשפט העליון, במחאה על לחצים פוליטיים; חשיפות על רווחים אישיים של השר תאמאנאט פרומפאו ממכירת מסכות רפואיות; עיכובים בהעברת תשלומי סיוע; אישור חוק השותפות האזרחית בתאילנד ללא הענקת שוויון לזוגות מאותו המין; והיעדר העמדה לדין של ווראיוט יוובידיה, יורש רד בול, לאחר תאונת דרכים קטלנית.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:מחאות ב-2020
קטגוריה:מחאות ב-2021
קטגוריה:2020 באסיה
קטגוריה:2021 באסיה