תשלח לי שקט

"תשלח לי שקט" הוא שיר מאת המשוררת יונה וולך, שנכתב בראשית שנות ה־80 ופורסם בשנת 1983 בספרה "אור פרא". זהו אחד משיריה המאוחרים של וולך, שכתביו נחשבים לעוצמתיים ולמקוריים בשירה העברית המודרנית.

 רקע וכתיבה 
השיר נכתב בתקופה שבה נאבקה וולך במחלת הסרטן. במהלך אותה תקופה ביקשה לפנות גם לעולם הפזמונים, כלומר לכתיבת טקסטים המיועדים מראש להלחנה. מטרתה הייתה להגיע לקהל רחב יותר, ולצורך כך החלה גם להופיע מול קהל עם שיריה ולכתוב טקסטים קלילים יותר. השיר "תשלח לי שקט" מהווה תפילה אישית ומהפנטת לשלווה, הגנה וביטחון. בבית הפותח פונה הדוברת בבקשה: "תשלח לי שקט בקופסה מארץ רחוקה", כמיהה לסוג של שקט שאינו בנמצא בסביבתה הקרובה. הפזמון חושף את רצונה העמוק בשקט "טוב, מוגן", ומדגיש את הצורך בו "מיום הולדתי עד יום מותי".

תוכן השיר ופרשנות
השיר נכתב בשפה פשוטה ונגישה, אך תוך שימוש באמצעים פואטיים כמו חזרתיות, חריזה עשירה ומבנה מהודק. החזרתיות על המילה "שקט" מדגישה את חסרונו בעולמה של וולך, עולם שהיה מלא דרמות, כאב, וטלטלות נפשיות. השיר מבטא תמצית של כמיהה לשלווה בעיצומו של כאוס אישי.

הפזמון הקליל המחורז, במשקל המרובע ועם הפזמון החוזר, מסתתר שיר המבטא אולי יותר מכל שיר אחר את תמצית הווייתה של יונה - את החרדה.
'תשלח לי שקט' אינו שיר פוליטי שהתאים למציאות בה חיה יונה, כפי שהוא מתאים למציאות הנוכחית, אלא קריאת מצוקה של הילדה שיונה נותרה כל ימי חייה. שנים רבות לפני המצאת המושג 'מרחב מוגן', ביקשה יונה: "תִּשְׁלַח לִי שֶׁקֶט טוֹב מוּגָן". היא לא ציפתה למצוא בקרבתה את ההגנה שחיפשה, ואולי לא האמינה שניתן לסלק את החרדה הגדולה. אולי לכן חיפשה את השקט מהרעשים הפנימיים של החרדה במקומות רחוקים, "שֶׁקֶט לֹא מִכָּאן", ממקומות שונים כמו "מֵאֶרֶץ רְחוֹקָה", ואפילו רחוק יותר ביקום, "שֶׁקֶט יְרֵחִי" או "שֶׁקֶט בֵּין־כּוֹכָבִי".
בפזמון החוזר מתארת יונה את האידיאל של תחושת המקום הבטוח כ"שֶׁקֶט מוֹפְתִי", שיסתיר את האיום הגדול של חרדת-המוות הטבעית הקיימת "מִיּוֹם הֻלַּדְתִּי, עַד יוֹם מוֹתִי".
את השקט הזה, הממסך את חרדת המוות ומשכיח את הטראומה, ניסתה יונה ליצור שוב ושוב באמצעות הכתיבה ובאמצעות החזרה האובססיבית על המילים. בקריאה חוזרת ונשנית של השיר מתגלה שכל המילים המתחרזות בסוף השורות, המתארות סוגים שונים של שקט ("מֵעָנָן", "מְמֻכָּן", "בְּקֻפְסָה", "מְאֻרְגָּן", "מְעֻדְכָּן", "מְפֹאָר", "מֵהַכְּפָר", "מְהֻדָּר", "מְאֻלְתָּר", "יְרֵחִי", "בֵּין־כּוֹכָבִי") חסרות משמעות של ממש, ויוצרות את תחושת הריחוק שיונה מבקשת בשקט, כמסע לעולם אחר.
החזרה המונוטונית על תיאורים שונים של השקט ממקדת בצליל החוזר, שהוא אולי המסר היחיד בשיר: "תִּשְׁלַח לִי שֶׁקֶט". מסר זה הוא כל מה שיונה מבקשת לומר, ללא תחכום או עושר פואטי, בפשטות הגדולה ביותר. המסר הפשוט נוגע בנו אולי משום שהוא מבטא את הטראומה המשותפת, את חרדת-המוות ואת החיפוש הבלתי-פוסק אחרי תחושה של מקום בטוח, אחרי "שֶׁקֶט".
הצורך הזה גדל בתקופות של חרדה משותפת, כמו מלחמה, כשרעש האזעקות ומשדרי הטלוויזיה מציף עד שמשתוקקים לרגע של "שֶׁקֶט".

 ביצועים מוזיקליים 
השיר הולחן בשנת 1991 על ידי יובל מסנר ובוצע לראשונה על ידי להקת בלאגן עם הסולנית דנה ברגר. הביצוע הפך לאחד המזוהים ביותר עם מילות השיר והפך את "תשלח לי שקט" לפופולרי גם בקרב הקהל הרחב.  ביצועים מפורסמים נוספים הם של  הזמרים יהודית רביץ וערן צור. 

 קישורים חיצוניים 
 מילות השיר "שקט" באתר שירונט
 ביצוע השיר על ידי להקת בלאגן, באתר האמן ביוטיוב

הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1983
קטגוריה:יונה וולך
קטגוריה:שירים בעברית