רוג'ר ויליאמס שטראוס

רוֹגֶ'ר וִילְיָאמס שְׁטְרַאוּס (באנגלית: Roger Williams Straus; ) היה איש עסקים, נדבן ופוליטיקאי אמריקאי יהודי, שעמד בראש חברת הכרייה, ההתכה והזיקוק הגדולה . הוא היה גם ממייסדי הוועידה הלאומית של נוצרים ויהודים (NCCJ) וכיהן כנשיא מועצת העוֹצרים של מדינת ניו יורק.

קורות חיים
רוג'ר ויליאמס שטראוס נולד בניו יורק כבן הזקונים של אוסקר שטראוס ושרה לוונבורג. אביו היה פוליטיקאי שכיהן כשגריר ארצות הברית באימפריה העות'מאנית, ומונה על ידי תאודור רוזוולט לתפקיד מזכיר המסחר והעבודה, חבר הקבינט. אוסקר שטראוס כתב שני ספרים על נושא החירות הדתית, השני בהם היה קרוי: "רוג'ר ויליאמס: החלוץ של חופש הדת" שבו התייחס לכומר  (1603–1683) שהיה תומך נלהב של חירות דתית, האמריקאי הראשון שתמך בהפרדת הדת מהמדינה ויחס הוגן כלפי הילידים האמריקאים, וקרא לבנו על שמו. בילדותו הוא שהה כמה פעמים באיסטנבול, שם אביו כיהן כשגריר שכתב שלקח את ילדיו לביקור בארמון סולטאן האימפריה העות'מאנית. הוא למד באוניברסיטת פרינסטון, וב-1912, תוך כדי הלימודים היה מתנדב בניסיון הכושל של תאודור רוזוולט להיבחר למועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית. הוא סיים את לימודיו ביוני 1913.

בספטמבר 1913 הוא התארס עם , בתו של , איל כרייה ונדבן אמריקאי. הם נפגשו לראשונה כששתי משפחותיהם נפשו בפריז. הזוג התחתן ב ב-12 בינואר 1914. רוג'ר שטראוס החליט להצטרף לחברת חברת הכרייה, ההתכה והזיקוק  שהייתה בבעלות חלקית של חותנו, והוא טיפס בסולם התפקידים בחברה עד שנתמנה ב-1941 למנכ"ל בעקבות מותו של המנכ"ל הקודם, סיימון גוגנהיים.

במלחמת העולם הראשונה רצה שטראוס לשרת בצבא, אך לא התקבל בשל תת-משקל, אביו הפעיל את השפעתו ושטראוס גויס כסגן משנה לחיל הרגלים. הוא נשלח לסיביר כקצין מודיעין במטה של המפקד הכללי, כשהוא משאיר מאחוריו את אשתו ושני ילדיהם הצעירים. כששטראוס חזר מסיביר הוא שב לעבודתו ב-ASARCO, כשהוא משמש כמנהל ועוזר לנשיא.

פעילות בחברת הכרייה ASARCO
שטראוס הצטרף לחברה של חותנו מיד לאחר נישואיו ב-1914 בתפקיד רוכש עפרות וטיפס בסולם התפקידים בחברה עד שנתמנה ב-1941 למנכ"ל, תפקיד אותו מילא עד מותו ב-1957. כשהצטרף לחברה היא עסקה בעיקר בעיבוד וזיקוק של עפרות שנכרו על ידי חברות אחרות. שטראוס שכנע את שותפיו בצורך בגיוון ובאינטגרציה החל מתהליך הכרייה. תחת הנהגתו, ASARCO הרחיבה את טווח פעילותה הן בתוך המדינה והן ברמה הבינלאומית. הוא דחף להשתתפות בתפעול מכרות הנחושת של  ו בפרו וב, מכרות עופרת, כסף, נחושת ואבץ השוכנים ליד העיר מאונט איסה, עיר בצפון-מערב מדינת קווינסלנד שבאוסטרליה. שלושת האתרים הללו הם מהמכרות הפרודוקטיביים ביותר בהיסטוריה העולמית. שטראוס ניהל את כניסתה של החברה לקנדה, דרך מכרות  בניופאונדלנד לעופרת-אבץ, מכרות פרמייר בקולומביה הבריטית לכסף-זהב ומכרות לייק בקוויבק לאזבסט. בהמשך מכרה הזהב נפטון בניקרגואה ובמקסיקו. בארצות הברית, שטראוס דחף לכניסת החברה לכריית נחושת במכרה פתוח ב באריזונה.

פלורנס, בתו של רוג'ר שטראוס, סיפרה שאביה נהנה מעבודתו ומנסיעותיו ברחבי העולם במטרה לבקר את המכרות הרבים שהיו בבעלות החברה. הוא התעניין במפגשים עם האנשים שהפעילו את המכרות, לאו דווקא עם המנהלים. הוא לא ניצל את מעמדו הבכיר ולקח ימי חופשה כמו כולם, אף שיכול היה לקחת יותר.

פעילות חברתית
רוג'ר ויליאמס שטראוס עסק באופן פעיל בנדבנות. הוא כיהן כנשיא קרן פרד ל. לוונבורג, ארגון המוקדש לבניית בתים לדוגמה למעוטי יכולת. תפקיד זה הדגים את דאגתו לרווחה חברתית ואת גישתו הפרואקטיבית לטיפול בנושאי דיור לנזקקים. בנוסף לכך, שטראוס היה נאמן בקרן ג'ון סיימון גוגנהיים, שהעניקה מלגות לאמנים וחוקרים ברחבי העולם. מעורבותו בקרן זו הדגישה את תמיכתו באמנויות וקידום הידע ברחבי העולם. הוא גם השתתף בפעילויות הפילנתרופיות של קרן דניאל ופלורנס גוגנהיים והקרן הלאומית לשיתוק ילדים. מעורבותו בארגונים מגוונים אלה מדגישה מחויבות רחבה להיבטים שונים של רווחת החברה, החל ממענה לצרכים חברתיים מיידיים ועד טיפוח פיתוח תרבותי ואינטלקטואלי לטווח ארוך.

ויליאמס היה פעיל במועצת העוֹצרים של מדינת ניו יורק, הוא היה חבר (Regent) במועצה בשנים 1947–1957, סגן נשיא בשנים 1956–1957 ונשיא ב-1957, השנה האחרונה לחייו. בתפקיד זה, הוא החזיק בעמדת מנהיגות בתוך גוף החינוך העליון של המדינה, שאפשרה לו להשפיע על מדיניות החינוך ולתרום לקידום הלמידה ברחבי מדינת ניו יורק. מינויו והמשך שירותו בתפקיד זה עד מותו הדגימו את מחויבותו לשירות הציבור בתחום החינוך.

רוג'ר וגלדיס אשתו היו פעילים בתנועה היהודית הרפורמית הפרוגרסיבית האמריקאית. בשנת 1923 רוג'ר היה חלק מוועדת כנס ניו יורק (New York Convention Committee) בעת שחגגו את יובל הזהב שלהם ובפדרציה הלאומית של אחוות בתי הכנסת (National Federation of Temple Brotherhoods). הוא היה נשיא של הסניף של ניו יורק. הוא גם דיבר על הצורך בקבלה גדולה יותר של נשים לתפקידים בוועדי בתי הכנסת. רוג'ר היה פעיל בבית הכנסת בית אל ובבית הכנסת עמנו-אל בעיר ניו יורק, וכששני המוסדות אוחדו ב-1927 שטראוס היה נאמן של המוסד המאוחד.

בשנת 1935 הוענקה לשטראוס "מדליית יהודי אמריקאי" (American Hebrew Medal) על קידום הבנה טובה יותר בין נוצרים ליהודים. בשנה שלאחר מכן הוא קיבל "גביע כסף" מחבריו לכיתה בפרינסטון לכבוד הישגיו הבולטים, במיוחד בתחום הפילנתרופיה.

פעילות פוליטית
שטראוס היה פעיל בפוליטיקה של המפלגה הרפובליקנית ושירת בוועדה רפובליקנית לגיבוש תוכנית להבסת ראש עיריית ניו יורק, הדמוקרט . כשתומאס דיואי התמודד לתפקיד התובע המחוזי של מנהטן בשנת 1937 ולאחר מכן למושל ניו יורק בשנת 1938, היה שטראוס מנהל הקמפיין שלו בעיר ניו יורק. השניים התקרבו מאוד, וגם דיואי ואשתו וגם רוג'ר וגלדיס שטראוס בילו יחד בחופשות. שטראוס הוזכר כמועמד אפשרי לתפקיד מושל ניו יורק בשנת 1942, אך תמך בדיואי כמועמד הרפובליקני, מרוץ שדיואי ניצח בו. כשדיואי התמודד לתפקיד נשיא ארצות הברית במסגרת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1944, שטראוס היה סגן יו"ר הוועדה הרפובליקנית הלאומית. דיואי הפסיד לפרנקלין דלאנו רוזוולט, אך התמודד שוב לתפקיד מושל ניו יורק בשנת 1946 כששטראוס היה אחד ממנהלי הקמפיין שלו. דיואי ניסה שוב לרוץ במסגרת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1948 ושטראוס היה מנהל סניף העיר ניו יורק בבחירות אלו, שבהן דיואי הפסיד שוב, הפעם להארי טרומן.

רוג'ר תמך בבחירת דווייט אייזנהאואר לנשיא במסגרת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1952. פלורנס בתו חשבה שהוא עומד להתמנות לשגריר בממלכה המאוחדת על ידי אייזנהאואר, אבל הוא הרגיש שהוא לא יכול לעזוב את תפקידו בחברת ASARCO. בשנת 1954 הוא מונה על ידי אייזנהאואר כנציג במשלחת בת תשעה חברים של ארצות הברית לעצרת הכללית של האו"ם.

ב-1947 שרת שטראוס במסגרת הוועדה של מדינת ניו יורק נגד אפליה (NYS Commission Against Discrimination), כיום .

תמיכה בציונות
בתו פלורנס ספרה שאביה היה ציוני. בשנת 1938 הוא שימש כיו"ר משותף של הקמפיין ניו יורק רבתי עבור הארגון . ארגון זה דאג לאלפי המהגרים היהודים ממזרח אירופה שקיוו להתיישב מחדש בארץ ישראל. שטראוס היה חבר בחבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית ובוועד הפועל של הוועד היהודי-האמריקאי.

תפקידו בוועידה הארצית של נוצרים ויהודים (NCCJ)
היבט משמעותי בחייו של רוג'ר ויליאמס שטראוס היה תפקידו כאחד ממייסדי "הוועידה הארצית של נוצרים ויהודים" (National Conference of Christians and Jews, בראשי תיבות NCCJ) בשנת 1928. הקמת ה-NCCJ הייתה תגובה לקנאות, לגזענות ולדעות הקדומות ששררו באותה תקופה, כאשר משימת הארגון התמקדה בקידום הבנה ובמאבק נגד דעות קדומות באמצעות יישוב סכסוכים, הסברה וחינוך. הקמת ה-NCCJ הוּנעה במיוחד על ידי "הסוג האלים של קנאות" שצץ במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 1928.

שטראוס כיהן כיו"ר משותף של ה-NCCJ לצד ניוטון ד. בייקר, פרוטסטנטי, והפרופסור קרלטון ג'יי. ה. הייז, קתולי. מנהיגות בין-דתית זו מראשית הארגון הדגימה מחויבות לשיתוף פעולה כדי להשיג את מטרותיו. בשנת 1929, שטראוס ניסח את המשימה הרחבה יותר של הארגון, והדגיש את הצורך להילחם ב"תאוריה המאכלת והברוטלית של מטריאליזם" באמצעות טיפוח הרוח והאינטלקט, ובכך לשרת את הדת, את המדינה ואת האנושות. מסירותו המתמשכת ל-NCCJ הייתה ניכרת בשירותו כיו"ר היהודי בשנת 1953. תפקידו המרכזי בהקמת ובהנהגת ה-NCCJ מדגיש את מחויבותו לצדק חברתי ולהרמוניה בין-דתית, תוך טיפול בנושאים חברתיים קריטיים בתקופה שסומנה על ידי מתחים חברתיים משמעותיים.

משפחתו
רוג'ר ויליאמס שטראוס נישא ל (1895–1980) ב-12 בינואר 1914. גלדיס הייתה בתם של דניאל ופלורנס גוגנהיים, ובכך חיברה בין שתי משפחות בולטות בניו יורק. יחד, נולדו להם שלושה ילדים: אוסקר סולומון שטראוס השני (1914–2013), רוג'ר ויליאמס שטראוס הבן (1917–2004), ופלורנס גוגנהיים הארט (לבית שטראוס) (1922–1999). גלדיס הייתה פעילה חברתית והשתתפה בחלק גדול מהפעילויות של בעלה. כמו כן פעלה למען זכויות הנשים. רוג'ר ויליאמס שטראוס הבן ידוע בתור מו"ל ומייסד הוצאת הספרים .

בני הזוג היו חובבים נלהבים של  ורכשו בית על שפת הנהר , יובל של הנהר דלאוור, נהר הנחשב ל"גן-עדן" לחובבי דיג זבובים, במקום המכונה קלריוויל (Claryvill), חלק מהעיירה , מצפון לעיר ניו יורק. לאחר מותו של שטראוס תרמה אשתו את הבית לסניף המקומי של ימק"א והוא כיום מרכז נופש המכונה "מרכז שטראוס".

חבר הקונגרס איזידור שטראוס ואיש העסקים מבעלי מייסיס נתן שטראוס היו דודיו של נתן; והשגריר ג'סי שטראוס, והפוליטיקאי נתן שטראוס הבן היו בני דודיו.

מותו
רוג'ר ויליאמס שטראוס נפטר מהתקף לב ב-28 ביולי 1957, בגיל 65 בבקתת הדיג שלו בקלריוויל. הוא נקבר בבית העלמין בית אל, ברובע קווינס של העיר ניו יורק.

הנצחה
קרן הזיכרון ע"ש רוג'ר ויליאמס שטראוס הוקמה על ידי אשתו כדי לקדם את מטרות הוועידה הלאומית של נוצרים ויהודים ואחווה עולמית במענק ראשוני של 1,000,000 דולר. גלדיס אמרה שהמענק נועד "לקדם חירות דתית, לבנות הבנה ושיתוף פעולה אזרחי בין הדתות הגדולות בעולם, לטפח מחקר בשורשי הדעות הקדומות ולקדם שלום ואחווה אוניברסליים בין עמי העולם". מענק ניתן לאוניברסיטת פרינסטון "עבור פרויקט חלוצי לשילוב משאבי מדעי החברה" תחת מועצת רוג'ר ויליאמס שטראוס החדשה ליחסי אנוש. מענק בשנת 1966 של הקרן אפשר את הקמת מרכז ללימוד מתקדם של יחסי אנוש במכון רנסלרוויל לאדם ומדע.

קישורים חיצוניים


ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
רוג'ר ויליאמס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1891
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1957