פרס סימון דה בובואר

פרס סימון דה בובואר (בצרפתית: Prix Simone de Beauvoir pour la liberté des femmes) הוא פרס בין-לאומי לזכויות אדם לחופש וזכויות נשים, המוענק מאז 2008 ליחידים או קבוצות הנלחמים למען שוויון מגדרי ומתנגדים להפרות של זכויות אדם. הוא נקרא על שם הסופרת והפילוסופית הצרפתייה סימון דה בובואר, הידועה בחיבורה "המין השני", על זכויות נשים, משנת 1949.

 ייסוד הפרס 
הפרס נוסד על ידי הסופרת ז'וליה קריסטבה ב-9 בינואר 2008, יום השנה ה-100 להולדתה של דה בובואר.

 זוכי הפרס 
 2008: , סופרת בנגלדשית ואייאן חירסי עלי, פמיניסטית, סופרת ופוליטיקאית הולנדית, ממוצא סומלי.
 2009: מיזם מיליון החתימות באיראן לביטול חוקי ההפליה באיראן.
 2010: , עורכת וידאו ופרופסורית באוניברסיטה וגואו ג'יאנמיי, עורכת דין ופעילה למען זכויות נשים בבייג'ינג, סין.
 2011: לודמילה אוליצקיה, סופרת ופעילת זכויות אדם ברוסיה.
 2012: ארגון תוניסאי לקידום השוויון בין המינים, Association tunisienne des femmes démocrates.
 2013: מלאלה יוספזאי, סטודנטית ופעילת זכויות אדם בפקיסטן.
 2014: מישל פרו, היסטוריונית וסופרת צרפתייה.
 2015: המוזיאון הלאומי לנשים באמנויות, בוושינגטון די. סי., ארצות הברית.
 2016: ראש עיריית (האי) למפדוזה, Giusi Nicolini, על מעורבותה בשילוב מהגרים באי.
 2017: האגודה הפולנית "Save Women" (הצילו נשים). את הפרס קיבלה .
 2018: אסלי ארדואן, סופרת ופעילת זכויות אדם בטורקיה.
 2019: שרה גרסיה גרוס, פסיכולוגית, פעילת זכויות אדם, פמיניסטית מאל סלוודור.
 2020: ארגון למען שוויון זכויות "Collectif 490", במרוקו. הפרס ניתן ל: Leïla Slimani ,Sonia Terrab ,Karima Nadir.
 2021: , סופרת ופעילת זכויות אדם, רואנדה, צרפת.
 2022: מקלט נשים בצרפת, La Maison des femmes de Saint-Denis.
 2023: נשים שהשתתפו בהפגנות באיראן (2022–2023), לזכרה של מהסא אמיני.
 2024: מארי-פול אוקרי, פעילת זכויות נשים מחוף השנהב.

קישורים חיצוניים


 הערות שוליים 

קטגוריה:סימון דה בובואר
קטגוריה:מעמד האישה
סימון דה בובואר
סימון דה בובואר