מקדש דורגה (איהולה)

מקדש דורגה הוא מקדשי הינדואי מהמאה ה-8 הממוקם באיהול שבקרנאטקה, הודו. המקדש, שהוקדש במקור לסוריה, כולל את לוחות התבליט המעוטרים והגדולים ביותר באיהול, המתארים יצירות אמנות של שאיוויזם, וישנוויזם, שאקטיזם ואלוהויות ודיות. הוא בולט במיוחד בתוכניתו האפסידאלית – דוגמה נדירה בקרב ארכיטקטורת המקדשים ההינדיים המוקדמים של שושלת צ'אלוקיה.

למרות הקדשתו לסוריה, המקדש נקרא כיום דורגה בשל דורג (מצפה מבוצר) שנבנה על גגו לאחר המאה ה-13, במהלך המלחמות בין ממלכות הינדיות לסולטנויות אסלאמיות. מצפה חורבות זה שרד עד המאה ה-19, כאשר האתר התגלה מחדש (המצפה נהרס, והמקדש שוחזר). מקדש דורגה הוא האטרקציה הבולטת באיהול עבור תיירים וחוקרים והוא חלק מיישום ממתין להכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

 תיארוך 
המקדש תוארך לסוף המאה ה-7 עד תחילת המאה ה-8 בתקופת שושלת צ'אלוקיה המוקדמת. על פי דהאקי ומייסטר – חוקרי ארכיטקטורת מקדשים הודית – כתובת שהתגלתה בשנות ה-70 מאשרת כי המקדש הוקדש במקור לסוריה ונבנה על ידי אדם בשם קומארה, אך אינה כוללת תאריך. על בסיס פליאוגרפי, הכתובת אינה מאוחרת משנת 700 לספירה לערך.

 היסטוריוגרפיה 
מקדש דורגה באיהול היה נושא לוויכוחים ותיאוריות שגויות מאז גילויו. גארי טרטקוב, חוקר ארכיטקטורה וארכאולוגיה, פרסם סקירה היסטוריוגרפית מפורטת על האופן שבו המקדש בלבל חוקרים, זוהה באופן שגוי וכיצד חלקם האשימו בטעות הינדים מוקדמים בהשתלטות על מקדש שלא היה שלהם.

חורבות המקדש התגלו מחדש על ידי בריגס – קצין תותחנים בריטי – בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-19. בריגס הבחין בחשיבות האמנות והמבנה, צילם את התמונות המוקדמות ביותר ופרסם אותם כ"מקדש שיוויטי באיוולי". זמן קצר לאחר מכן, ג'יימס פרגוסון הכריז כי זהו "מונומנט בודהיסטי" בשל צורתו האפסידאלית, והשער כי הוא דוגמה ל"גרסה מבנית לא מפוארת של אולם צ'איטיה בודהיסטי" שהופקעה על ידי הינדים ברהמיניים. כך החלה ההנחה כי תוכנית אפסידאלית קשורה באופן בלעדי לבודהיזם. ככל שחוקרים נוספים ביקרו ובחנו ראיות כמו תבליטים ופאנלים, ההבנה והתיאוריות על המקדש התפתחו. ג'יימס בורג'ס הציע כי זה היה מקדש של וישנו מלכתחילה, שכן לא היו עדויות למקדש בודהיסטי או להפקעה על ידי הינדים. הנרי קוזנס היה הראשון לקשר אותו לסוריה, דרך סוריה-נאראיאנה (וישנו). ככל שהאתר באיהול נחקר, נחפר, נוקה ושוחזר בשנות ה-60 וה-70, נמצאו כתובות חדשות. בפרט, בשנות ה-70, נמצאה כתובת חדשה משנת 700 לספירה לערך בחלקים המנוקים של המקדש. היא תורגמה במדויק על ידי ק.ו. ראמש ב-1976, ולאחר מכן על ידי סריניווס פדיגאר, ואישרה כי המקדש נבנה על ידי קומארה עבור האל ההינדי אדיטיה (סוריה).

לדברי טרטקוב, האינרציה של הפרשנויות ההיסטוריות וחזרה על "מידע סטריאוטיפי" מהמלומדות של התקופה הקולוניאלית הנציחו את האי-הבנות. לדברי סינהא, חוקרת ארכיטקטורה והיסטוריה הודית, במקום הראיות והמדע על מקדש דורגה, המסגרת האוריינטליסטית המקורית ממשיכה להשפיע על מחברים הודים. טרטקוב טוען כי הכתיבה על המקדש כבודהיסטי או בהשראה בודהיסטית הפכה לפולקלור ואמת מקובלת, ללא קשר לראיות במקדש ובאתר.

לדברי חוקרים כמו ג'ורג' מישל, שכתבו לפני פרסום ספרו של טרטקוב, תוכנית המקדש מהמאה ה-8 נגזרת ממסורת אולם צ'איטיה חצוב בסלע שקיימה כ-1000 שנים קודם לכן במערות בודהיסטיות מהמאות ה-2 עד ה-1 לפנה"ס.;  תפיסה זו נתונה לוויכוח על ידי חוקרים שפרסמו מחקרים לאחר פרסום ספרו של טרטקוב. לדוגמה, הימנשו פראבה ריי מפקפק בתהליך ההמשכיות על פני פער של עשר מאות שנים, ומצטט טקסטים בסנסקריט מוקדמים על ארכיטקטורת מקדשים וגילויים ארכאולוגיים של מקדשים הינדיים אפסידאליים עתיקים וימי ביניימיים במדינות רבות בהודו.

לדברי פיליפ הארדינג, מקדש דורגה לוקח את "צורת מקדש אפסידאלי עם מעברים פנימיים וחיצוניים – צורה שחוקרים מוקדמים ראו כנגזרת מאולמות צ'איטיה בודהיסטיים, אך כיום מוכרת בדרך כלל כצורה ברהמינית מסורתית".

 תיאור 
 ארכיטקטורה 
שמאל|ממוזער|תוכנית קומה של מקדש דורגה, איהול
מקדש דורגה כולל תוכנית אפסידאלית עבור הגרבגריה (חדר הקודש), המשתלבת עם תוכנית מרובעת עבור המנדפה. עיצוב זה נראה כמושפע ממערות צ'איטיה בודהיסטיות אפסידאליות מוקדמות כמו צ'איטיה קארלה.

המקדש הוא הגדול מבין קבוצה של למעלה מ-120 מקדשים באיהול ומדגים דוגמה בוגרת של ארכיטקטורת צ'אלוקיה בדאמי. ארכיטקטורת המקדש מתוחכמת, שכן היא משלבת תוכנית אפסידאלית לגרבגריה עם שיכארה בסגנון נאגארה-לאטינה שמקורותיה בארכיטקטורה של צפון הודו. בחלקים אחרים, כמו המנדפה, הוא משתמש בשילוב של תוכניות מלבניות ומרובעות, כולם מול כניסה בסגנון מוכהצ'אטוסקי. הוא משלב מעבר סביבתי בתוכו. שילוב זה של רעיונות ארכיטקטוניים מצפון ודרום הודו אינו מפורק, אלא משולב היטב. לדוגמה, האדיסטהאנה מעוצב על ידי נאגארה ח'ורה-קומבהה, והקישוט עמו הוא דראווידי.

המאפיין המקורי ביותר של המקדש הוא פריסטיל המגדיר מעבר סביבתי סביב המקדש עצמו, שקירותיו מכוסים בפסלים של אלים ואלות שונים. הקצוות המעוגלים בחלק האחורי או קצה הקודש כוללים שלוש שכבות: קיר הקודש עצמו, קיר המקדש הראשי מעבר למסדרון שרץ מאחוריו, ופטרומה או לוג'יה פתוחה עם עמודים, המקיפה את הבניין כולו. סורגי אבן עם דפוסים גאומטריים שונים מאווררים את הפנים מהמעבר. לב הקודש (גרבגריה) מוכתר במגדל המבשר את השיכארה והוימאנה הגבוהות יותר בעתיד. האמאלאקה שפעם הכתירה את השיכארה נמצאת על הקרקע בקרבת מקום (נראית בתמונה העליונה).ראו תמונה: :File:Aihole si05-1441.jpg; תקריב: :File:A sculptured stone in Durga Temple Complex.jpg

מהחזית, המקדש נראה קונבנציונלי יותר; שתי מדרגות מספקות גישה למרפסת, עם לוחות תבליט מגולפים היטב, כולל מדליונים עם קבוצות של אוהבים.ראו ציור: :File:An 1853 sketch of medallions on porch columns of the 7th century Durga Hindu temple, Aihole Karnataka.jpg העמודים המרובעים והפשוטים מעוטרים בדמויות סביב המרפסת והכניסה לפריסטיל. המעקה מגולף עם גומחות ובעלי חיים קטנים. המרפסת מאפשרת גישה לחדרים עם עמודים (מוכהמנטפה וסבהמנטפה) כדי להגיע לקודש, לב המקדש (גרבגריה). הקודש ריק.

 יצירות אמנות 
שמאל|ממוזער|האלה דורגה כמהישאסורמארדיני
חלקים ממקדש דורגה ניזוקו, כולל יצירות האמנות שהיו בו במקור. חלק מהלוחות חסרים, ובאחרים האיקונוגרפיה מסייעת לזהות את זהות האל או הנושא המתואר. יצירות האמנות העיקריות נמצאות על עמודי הכניסה, עמודי המוכהמנדפה, שני המפרצים הראשונים של המעבר הסביבתי וחלק מהלוחות סביב המעבר האפסידאלי. העמודים החיצוניים ביותר לכיוון החלק האפסידאלי הם חלקים.

כאשר המאמין נכנס למקדש, הוא נתקל בדווארפאלות, יחד עם סצנות של ארתה וקאמה (מיתונה, זוגות מאושרים ארוטיים) מחיי היומיום על עמודים ופילסטרים דרך המוכהמנדפה. למטה, ליד בסיס המרפסת והמנדפות, נמצאים לוחות קטנים המכילים סצנות מהאפוס ההינדי ראמאיאנה.

מסגרת הדלת של הגודה-מנדפה כוללת שש שאקהות – רצועות קונצנטריות של יצירות אמנות. אלה כוללות נאגה, ואלי, סטאמבה, מיתונה, ואלי ובהיא-סטייל. בבסיס מסגרת הדלת נמצאות האלות גנגה ויאמונה, עם מלוויהן המסורתיים. ככל שמתקרבים לקודש, היצירות מציגות אלוהויות ואגדות הקשורות לנושאי דהרמה. לוחות הדהרמה העיקריים נמצאים במעבר הסביבתי, כולל (בכיוון השעון המסורתי של ההינדואיזם):
ממוזער|מיקום יצירות האמנות העיקריות, מקדש דורגה
 לוח חסר
 ורישאווהאנה (שיווה עם ואהאנה נאנדי)
 נאראסימה (אווטאר איש-אריה של וישנו)
 וישנו עם ואהאנה גארודה
 לוח חסר
 וואראהה (אווטאר חזיר של וישנו, האדמה שהציל מוצגת כבהודווי זעירה מתחככת בחטו)
 לוח חסר
 דורגה כמהישאסורמארדיני
 האריהארה (חצי-שיווה, חצי-וישנו)

לדברי דהאקי ומייסטר, חלק מדמויות הגומחה הן "באיכות מעולה מאוד".

תקרת המקדש כללה לוחות מגולפים. אלה הוסרו וכיום הם פריט מרכזי בהמוזיאון הלאומי, ניו דלהי.

 גלריה 

 מקורות 











 הערות שוליים 

קטגוריה:הודו: מקדשים הינדואיים