שוך המים

שוך המים (באנגלית: The Assuaging of the Waters) הוא ציור שמן על בד מאת האמן הבריטי ג'ון מרטין, שנוצר בשנת 1840. זהו הציור השלישי והאחרון בטרילוגיה של מרטין המתארת את סיפור המבול המקראי, לצד "ערב המבול" ו-"המבול". הציור מתאר את הרגע שבו המים נסוגים לאחר המבול, תוך שילוב של סמלים דתיים, השפעות מדעיות וקומפוזיציה דרמטית היוצרת תחושת נשגבות.

תיאור הציור ותוכנו
הציור מתאר את רגעי השקט לאחר המבול המקראי, כאשר המים נסוגים ונחשפת אדמה חדשה. תיבת נח נראית כנקודה קטנה באופק, מה שמדגיש את קטנותו של האדם מול כוחות הטבע. נקודת המבט בציור יוצרת תחושה כאילו הצופה עומד על קרקע שזה עתה התגלתה לאחר נסיגת המים. מרטין השתמש בטכניקות ציור ייחודיות, בהן מרקמים נוזליים וגושיים לסירוגין, על מנת להמחיש את אופיו הגולמי של העולם המתחדש.

רקע והיסטוריה תערוכתית
לאחר הכתרתה של המלכה ויקטוריה בשנת 1838, צייר מרטין ציור המציג את האירוע, מה שזיכה אותו בתשומת לב רבה. ביקורו של הנסיך אלברט בסטודיו שלו הוביל להזמנת ציור כחלק מטרילוגיה המרחיבה את יצירתו הקודמת, "המבול". במקביל, הרייט, דוכסית סאת'רלנד השנייה , הזמינה את הציור השלישי והאחרון בסדרה, "שוך המים". במקור, מרטין יצר גרסה בצבעי מים שהוצגה בשנת 1838, אך גרסת השמן הסופית הושלמה בשנת 1840. לבקשת הדוכסית, שונתה הקומפוזיציה כך שתתאים לטעמיה – במקום גופות ויצורים ימיים מתים, כפי שמרטין תכנן במקור, נוספו קונכיות וצמחייה עדינה יותר.

הטרילוגיה המקראית של מרטין
"שוך המים" הוא הציור האחרון בטרילוגיה של מרטין על המבול. הציור הראשון, "ערב המבול", מתאר את הרגעים שקדמו לאסון, ואילו השני, "המבול", מציג את רגעי ההרס. הציור "שוך המים" משלים את הסיפור, וממחיש את חזרת העולם לחיים לאחר האסון. היצירות המרכיבות את הטרילוגיה נמצאות כיום באוספים שונים. "ערב המבול" שמור באוסף המלכותי הבריטי, "המבול" מוצג במרכז לאמנות בריטית של אוניברסיטת ייל, ו-"שוך המים" נמצא במוזיאון לאמנויות יפות של סן פרנסיסקו. הטרילוגיה כולה לא הוצגה יחד עד 1997, אז המרכז לאמנות בריטית של אוניברסיטת ייל ארגן את התערוכה "John Martin: Visions of the Biblical Flood".

פרשנות היצירה
סמליות דתית
הציור כולל סמלים מקראיים. היונה שחוזרת לתיבת נח עם ענף זית מסמלת את סוף האסון ואת תחילת התקווה והחיים החדשים. לצד זאת, מרטין מתאר עורב הניצב מעל נחש טובע, רמז לניצחון על החטא והשטן, ולרעיון הנוצרי של גאולה.

השפעות מדעיות
מרטין שילב בציורו ידע מדעי עדכני. בין האלמנטים הבולטים ניתן למצוא את היצור הימי ארגונאוט, שקיבל תשומת לב מדעית רבה באותה תקופה. בשנת 1839, החברה הזואולוגית של לונדון אישרה את ממצאיה של החוקרת ז'אן וילפרו-פאוארס, שהוכיחה כי הארגונאוט מייצר בעצמו את קונכייתו. מרטין ראה בכך מטפורה לתיבת נח ולהישרדות האנושות לאחר האסון.

קומפוזיציה ותחושת הנשגב
נקודת המבט בציור יוצרת תחושת ריחוק והשתאות, שכן הצופה ניצב על קרקע שזה עתה התגלתה. השימוש של מרטין בפרופורציות – כאשר תיבת נח מוצגת כאובייקט זעיר באופק – מחזק את התחושה שהאדם הוא חסר חשיבות אל מול עוצמת הבריאה מחדש.

הערות שוליים

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:בעלי חיים בתרבות
קטגוריה:עורבים בתרבות
קטגוריה:ג'ון מרטין: ציורים
קטגוריה:המבול בציורים
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:ציורים ימיים