עקרון גמליאל

עקרון גמליאל, הידוע גם כעצת גמליאל, הוא עיקרון המופיע בברית החדשה, ומיוחס לרבן גמליאל הזקן. לפי העיקרון, רעיונות ממקור אנושי מתפוגגים מעצמם, בעוד שרעיונות ממקור אלוהי לא ניתן להכחיד. לפיכך עצתו היא שלא להילחם בתנועות משיחיות, אלא לתת לאלוהים לקבוע את גורלן.

בתקופה המודרנית נעשה שימוש בעיקרון זה כדי לקדם סובלנות דתית, פלורליזם ורפורמיזם דתי בקבוצות נוצריות שונות.

עקרון גמליאל מציג כלל אופטימי לפיו האמת האלוהית תנצח תמיד, אך הוא אינו טיעון לוגי מוחלט בהוכחת אמיתותה של תנועה. במבט ביקורתי, הטענה ש"מה שמצליח לאורך זמן הוא בהכרח מאלוהים, ומה שנכשל הוא בהכרח שקרי" עלולה להיות פשטנית מדי ואף שגויה, ולעיתים נופלת בהטיית הישרדות.

 מקור 
בספר מעשי השליחים מובא סיפור על שליחי ישו ובהם שמעון כיפא שהובאו בפני הסנהדרין בירושלים. הכהן הגדול האשים אותם באי ציות להוראה להפסיק להטיף, ובסנהדרין שקלו להוציאם להורג. אך רבן גמליאל נתן את העצה הבאה:

כדי לחזק את טענתו, גמליאל מזכיר את משיחי השקר תאודס ויהודה הגלילי, שזכו לתמיכה רחבה אך תנועותיהם נכחדו. לפי הכתוב, שאר חברי הסנהדרין הסכימו עם גמליאל, החליטו לא להרוג את השליחים, אך הלקום ולאחר מכן שחררו אותם.

ייתכן שההשראה לעיקרון זה נלקחה מהפסוקים במקרא:  וכן , וכן .

 אמינות היסטורית 
לדברי ההיסטוריון יוסף קלוזנר אין סיבה לפקפק בסיפור זה. לדבריו, רבן גמליאל היה מתון, והשליחים לא באמת חייבים מיתה לפי דיני הפרושים. בנוסף, השליחים הפיצו את האמונה בתחיית המתים, שהייתה אמונה פרושית, ורק הגזימו בכך שטענו שישו כבר קם מן המתים.יוסף קלוזנר, מישו עד פאולוס: חלק א' התקופה, ספר חמישי, פרק שלישי סעיף 4.

בעקבות עצת גמליאל, נפוצה אגדה נוצרית והוזכרה לראשונה על ידי פוטיוס מקונסטנטינופול, לפיה הוטבל רבן גמליאל על ידי השליחים שמעון כיפא ויוחנן ואימץ בחשאי את האמונה הנוצרית יחד עם בנו אביבוס-חביב ונקדימון. בשל אגדה זו נחשב רבן גמליאל בכנסייה לקדוש, ובמאה ה-5 נטען כי גופתו נתגלתה דרך נס והועברה לקתדרלה של פיזה בפיאצה דיי מיראקולי באיטליה. יום חגו נקבע ל-3 באוגוסט אצל הקתולים, ובכנסייה האורתודוקסית הוא ב-15 באוגוסט (3 באוגוסט על פי הלוח היוליאני).

במחקר המודרני מפקפקים באגדת התנצרותו, ובשל כך, בשנת 1956 הוצא רבן גמליאל מרשימת הקדושים הקתולית.

 השפעה 

במסכת אבות מצוטט רבי יוחנן הסנדלר שחי כמאה שנה אחרי רבן גמליאל הזקן, שאמר "כל כנסייה (אספה) שהיא לשם שמיים, סופה להתקיים. ושאינה לשם שמיים, אין סופה להתקיים". בדומה, נאמרה המשנה "כל מחלוקת שהיא לשם שמים סופה להתקיים. ושאינה לשם שמים, אין סופה להתקיים".

 הערות שוליים 

קטגוריה:הברית החדשה
קטגוריה:רבן גמליאל הזקן