סקסולוגיה פמיניסטית

סקסולוגיה פמיניסטית מתמקדת בחיבור של מין ומגדר בהקשר של חיי המין של נשים. לסקסולוגיה יש בסיס בפסיכואנליזה, במיוחד בתיאוריה הפרוידיאנית, שלה תפקיד חשוב בסקסולוגיה המוקדמת. הסקסולוגיה הפמיניסטית חולקת עקרונות רבים עם תחום העל של הסקסולוגיה, ובמיוחד, אינה מנסה לקבוע דרך מסוימת "נורמלית" למיניות של נשים, אלא רק מתבוננת ומציינת את הדרכים השונות והמגוונות שבהן נשים מבטאות את מיניותן. זה תחום חדש, שצומח במהירות. אמת.

 הנושאים 
רבים מהנושאים שנחקרים במסגרת הסקסולוגיה הפמיניסטית כוללים זכויות רבייה, עבודת מין, זהויות הומואים וטרנסג'נדריות, נישואים, פורנוגרפיה ותפקידי מגדר. חלק ניכר מהעבודה בסקסולוגיה הפמיניסטית נעשתה בעשורים האחרונים, תוך התמקדות בתנועות השחרור המיני בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, הצגת אמצעי מניעה יעילים וקלים לשימוש, נראות לסביות וטרנסג'נדריות, ובגלים המתגברים של נשים שלוקחות אחריות על חייהן. היו ויכוחים רבים בשאלה האם המהפכה המינית באמת הועילה לנשים והאם ניתן באמת להשיג גישה פרו-מינית בחברה המערבית. אבל המחקרים החדשים מאפשרים לאסוף רבדים של פרשנות וידע.

 לסביות 
לסביות היא נושא מרכזי בסקסולוגיה הפמיניסטית. החברה והתרבות הלסבית היא חברה שלעיתים קרובות מתעלמת מהחברה הכללית וכתוצאה מכך מתעלמים מהנשים הלסביות ובסופו של דבר מתעלמים מהן במרחבים ציבוריים ומקצועיים. במקומות העבודה, למשל, נשים לסביות עדיין נאלצות למלא את התפקיד של 'הנקבה ההטרוסקסואלית'. התאורטיקנית הפמיניסטית אדריאן ריץ' דנה בסוג זה של דיכוי במאמרה, "הטרוסקסואליות מחייבת":״נשים סובלות מהטרדה מינית כדי לשמור על מקום עבודתן וללמוד להתנהג בצורה הטרוסקסואלית שאננה ומשמחת... האישה שמתנגדת בנחישות רבה מדי לפתיחות מיניות במקום העבודה, מואשמת בהיותה "מיובשת וחסרת מין, או לסבית". הלסבית בחברה היא בעלת חשיבות עליונה בכך שהיא נושאת את משקל השיפוט והדיכוי על כתפיה למען התקדמות האישה. בעמוד 649 של "הטרוסקסואליות מחייבת" כותב ריץ', "קיום לסבי כולל גם שבירת טאבו וגם דחייה של אורח חיים מחייב."

 זְנוּת 
במאמרה של גייל רובין "חושבת סקס", רובין דנה במעבר של זנות מעיסוק שהיה בעבר מקובל חברתית לעיסוק שבחברה המודרנית נחשב מחוץ לחוק ולכן בזוי. שינוי זה בתפיסת החברה מכונה "המודרניזציה של המין". המודרניזציה של המין במקרה של זנות מוגדרת כהתארגנותן של קבוצות כגון זונות, הומוסקסואלים, סדומזוכיסטים וכו' באוכלוסיות מקומיות. בעמוד 156 של "חשיבת מין" מתייחסת רובין לעיסוק בזנות ולמקומה בחברה של ימינו,״עבודת מין היא עיסוק... זונות הן אוכלוסייה מינית פושעת המוגדרת בסטיגמה על בסיס פעילות מינית... זונות הן הטרף העיקרי של המשטרה.״ בשנים האחרונות צצו גם חוקים נגד זנות, הרודפים את הזנות בתחומי השיפוט המקומיים ומגבילים צורות שונות של סחר מיני. בעמוד 163 כותבת רובין כיצד מצדיקים פעולות אלו:״[פעולות אלו] מנומקות על ידי הצגתן כאיומים לבריאות ולבטיחות, לנשים ולילדים... או לציוויליזציה עצמה. גם כאשר מכירים בפעילות כבלתי מזיקה, היא עשויה להיאסר משום שהיא 'מובילה' למשהו גרוע יותר לכאורה.״ 

 ילדים ומיניות 
במאמרה "Thinking Sex: Notes for a Radical Theory of the Politics of Sexuality", גייל רובין קובעת שהחברה מלמדת ילדים על מגדר ומין. הם לא יודעים דבר על זה כשהם נולדים, כי מגדר ומין הם רעיונות המובנים חברתית, לדבריה. החברה מלמדת את ילדינו על נורמות חברתיות באמצעות מעשים. המגדר מודגם באמצעות התנהגות וילדים לומדים לפעול בצורה מסוימת, בהתאם למינם: זכר או נקבה.

במהלך המאה התשע-עשרה, פעולת האוננות נחשבה לטאבו וכלא בריאה. הדעה הרווחת הייתה שהתרגשות מינית מכל סוג פוגעת בבריאות ומפריעה להתבגרות, לכן הורים נקטו באמצעים קיצוניים כדי למנוע מהילדים לאונן, כמו קשירתם כדי לא לגעת בעצמם או אפילו ביצוע שינויים כירורגיים קבועים באברי המין שלהם. אמצעים קיצוניים אלו נזנחו ברובם בחברה של היום, אך הגישה שרעיון המין מזיק לילדים עדיין נמשכת.

לדברי אן פאוסטו-סטירלינג, ניתוח גניטלי אצל תינוקות הוא ניתוח קוסמטי המבוצע לתינוקות שאינם מתאימים לקטגוריה מגדרית מוגדרת (לעיתים עם או בלי הסכמת ההורה). הניתוח מעצב מחדש את איברי הרבייה המיניים שלהם למגדר בינארי של זכר או נקבה מבלי להתחשב ברצונותיו של הילד או במה שהוא יבחר אולי בהמשך חייו. הדבר עלול להוביל לבלבול מגדרי ולאומללות כשהילד גדל, ואף עשוי להיות בעל השפעה פיזית ביולוגית על אופן התפתחות איברי הרבייה של הילד.

 מין ומכובדות 
גייל רובין טוען שהחברה המודרנית שופטת מעשי מין לפי ערכם התאורטי. היא קובעת כי "רק הטרוסקסואלים זוגיים ופוריים נמצאים בראש הפירמידה האירוטית". משמעות הדבר היא שכאשר האנשים העוסקים במין הם נשואים, הטרוסקסואלים, וקיימת אפשרות של רבייה, לפעולת המין יש ערך גבוה יותר בהתאם לנורמות החברתיות. סקס הטרוסקסואלי בין אנשים שאינם נשואים מוערך גם הוא, אבל לא באותה מידה. יחסים מונוגמיים, הטרו-נורמטיביים של לסביות והומואים אינם מוערכים באותה מידה, אך נחשבים עדיין בעלי ערך מינימלי. "הקאסטות המיניות הבזויות ביותר כוללות כיום טרנססקסואלים, טרנסווסטיטים, פטישיסטים, סדומזוכיסטים, עובדי מין כמו זונות ודוגמניות פורנו..." אקטים מיניים בודדים, או אוננות, אפילו לא נחשבים לחלק מההיררכיה. מעשים מיניים אלו מסודרים בצורה כזו בגלל יכולתם ליצור צאצאים. "לפי השיטה הזו, מיניות שהיא 'טובה', 'נורמלית' ו'טבעית' צריכה להיות באופן אידיאלי הטרוסקסואלית, זוגית, מונוגמית, מאפשרת רבייה ולא מסחרית". כל דבר הקשור למין שמפר את הכללים שנקבעו בחברה נחשב ל"רע" ו"לא טבעי", כגון הומוסקסואליות, חפצי פטיש, שימוש בפורנוגרפיה וסקס מזדמן, בין היתר:״כל ההיררכיות הללו בעלות ערך מיני - דתיות, פסיכיאטריות ופופולריות - פועלות באותה צורה כמו מערכות אידאולוגיות של גזענות, אתנוצנטריות ושוביניזם דתי. הן מביאות לרציונליזציה של רווחתם של בעלי הזכויות המיניות ושל המצוקה של ההמון המיני.״ 

 נקודות עיקריות 
 כוח גברי 
מאחר שהתרבות השולטת בנושאי תשוקה מינית היא פטריארכלית, הנשים מנועות מהבעת רגשותיהן האמיתיים לגבי התנהגויות מיניות. הפחד של נשים מתשוקה משאיר אותן מושתקות ומצדיק את האמונה שהכוח והסמכות במערכות היחסים הם של הגברים. לנשים אסור להביע את צרכיהן המיניים והכוח הגברי מתנגד לאוננות.

למרות שמלמדים אותן להיות שמרניות לגבי תשוקה מינית, נשים לומדות גם שגופן צריך להיות זמין להנאתם של גברים מבלי שיהיה להן קול מיני. לסקסולוגיה יש בסיס בפסיכולוגיה, והאופן שבו ה-DSM-5 סיווג חוסר תפקוד מיני של נשים משחק בסוגיות של כוח גברי על המיניות של נשים. כשמדובר בהפרעות בתפקוד המיני בקרב נשים, רובן מסווגות כאישה עם ירידה בתשוקה המינית הגורמת ל"מצוקה אישית" לאורך תקופה. לעיתים קרובות, המצוקה האישית שנשים חשות נובעת מבעיות בזוגיות, ומבן זוג נרגז מחוסר חשק מיני. "נשים מאובחנות ומטופלות בהפרעות מיניות בגלל שיש להן מתחים זוגיים הקשורים למין, גם אם הן מותאמות אישית היטב לתגובתן המינית". ה-DSM-5 לא מצליח לזהות סיבות אחרות שבגללן אישה עשויה לא לרצות לעסוק בפעילות מינית, ואינו מדבר על "תקשורת מינית, רגש, חוויה של כל הגוף, טאבו וסכנה, מחויבות, משיכה, ידע מיני, בטיחות, כבוד, רגשות לגבי הגוף, מחזורי השד, הריון, אמצעי מניעה או הזדקנות". יתר על כן, מדעי המין אינם בהכרח מדחיקים את המיניות הנשית שכן הם מבססים אותה על גבריות הטרונורמטיבית מבלי להתייחס לעמדות הנשים לגבי המיניות שלהן.

נשים חסרות קול לגבי המיניות שלהן מהוות בעיה מוכרת מאוד בתחומים שונים של התיאוריה הפמיניסטית. ב"השימושים של הארוטי: הארוטי ככוח", אודר לורד מציעה לאמץ קול על מיניות שאינו מבוסס על תשוקה גברית. "הפעולות שלנו נגד דיכוי הופכות אינטגרליות עם העצמי, מונעות ומועצמות מבפנים", קובעת לורד. עבור לורד, "האירוטי" אינו רק מיניות; זה הכוח של אנשים לאהוב ולהיות נלהבים לגבי מה שהם עושים בחיים. היא רואה ב"אירוטי" "כוח" כי היא מאמינה שאם לנשים יש "כוח ארוטי", הן יכולות לקבל קול ולהיות עצמן בחייהן. יתרה מכך, המושג של הטרוסקסואליות מחייבת, גורם לחברה להאמין שהמיניות של לסבית היא מחוץ לנורמה. אמנם ישנה הכרה כללית שרוב האקטים המיניים מתרחשים ללא כוונה של רבייה, אבל ההגדרה של מין היא עדיין ביולוגית במהותה, כלומר מין הוא מין הטרוסקסואלי וכרוך במגע נרתיקי. גברים מאמינים שלסביות יביסו את כוחם ולכן הם קובעים הטרוסקסואליות כברירת מחדל של נטייה מינית ומזלזלים בלסביות. לסביות היא איום לעליונות הגברית כי היא הורסת את המיתוס על נחיתות נשית, חולשה, פסיביות.

רעיונות על הומוסקסואליות נטועים ברעיונות בעייתיים שהוצבו על ידי גברים בעלי כוח אקדמי. הומוסקסואליות באופן כללי נתפסה היסטורית על ידי סקסולוגים ופסיכואנליטיקאים של המאה ה-20 כהפרעה. הומוסקסואליות מנקודת מבטו של זיגמונד פרויד נתפסה כפתולוגיה שאנשים הושפעו ממנה עקב הפרעות בשלבים פסיכו-מיניים. מהתיאוריות של פרויד על הומוסקסואליות, חלקם הגיעו למסקנה שהומוסקסואליות היא משהו שניתן לטפל בו. בנוסף, ריצ'רד פון קראפט-אבינג התייחס ללסביות כאל "חשוכת מרפא" למרות שהוא עדיין דן כיצד ניתן לטפל בה.

 אלימות מינית 
תקיפה מינית, אונס ואלימות מינית במשפחה הם נושאים חמורים בחברה שלנו. בכל שנה 35 מכל 1,000 נשים בקולג', יחוו תקיפה מינית. אנשים רבים מאשימים נשים בהטרדה מינית ואונס, בגלל שהן שהו בחוץ בלילה, לבשו חצאיות קצרות או פלרטטו. החברה מטילה את האשמה בהתנהגותן של נשים, ומנסה לגרום להן להרגיש רע. כשנשים מתחילות לחשוב על עצמן כ"יוצרות צרות", הן שותקות. יתרה מכך, קורבנות-נשים רבות חוששות להביך את משפחותיהם ומאמינות שקורבנות אונס כמעט ולא זוכות לצדק. למרות שכל הנשים מתמודדות עם דיכוי זה, נשים צבעוניות פגיעות יותר לתקיפות מיניות מנשים לבנות. הסטריאוטיפ של איזבל מציג נשים צבעוניות כ"בלתי ניתנות להאנס". הסטריאוטיפ של איזבל החל כאשר אירופאי מהמאה ה-17 נסע לאפריקה ופירש לא נכון את העירום והפוליגמיה של ילידים כ״תאווה מינית בלתי נשלטת״. תפיסה זו של נשים שחורות הונצחה גם במהלך תקופת העבדות כאמצעי להצדקת התעללות מינית, אונס וניצול של נשים אלו על ידי בעלי העבדים שלהן. סטריאוטיפ זה נמצא בשימוש נרחב כיום בקולנוע, מוזיקה, טלוויזיה וצורות אחרות של מדיה. הסטריאוטיפ רואה בנשים אפרו-אמריקאיות מופקרות, פתייניות, היפר-מיניות, חסרות אכפתיות ומוכנות להשתמש במין כדרך למניפולציה. הסטריאוטיפ הזה תומך באמונה שנשים שחורות אחראיות לתקיפה המינית בהן. החברה מצדיקה אונס כפשע שקורה רק לנשים שביקשו זאת.

אלימות מינית היא גם בעיה משמעותית איתה מתמודדים אנשים טרנסים ואנשים שאינם תואמי מגדר. טרנסים מופלים לרוב לרעה על ידי אנשי מקצוע רפואיים, שוטרים, מערכת בתי המשפט ודמויות סמכותיות אחרות. בשל כך, טרנסים פגיעים ביותר לתקיפה מינית ולעיתים קרובות לא מוצעים להם המשאבים לבקש עזרה, להתמודד ולהחלים בסביבה לא שיפוטית. כשמסתכלים על משתנים של גזע, מעמד ויכולת, אנשים טרנסים נוטים אפילו יותר להיות מותקפים מינית כשהם מתמודדים עם רמות מרובות של דיכוי.

 אוטונומיה גופנית 
נשים מתמודדות עם הנושא של חוסר יכולת לקבל החלטות בנוגע לזכויות הרבייה שלהן או לגוף שלהן בכלל. נשים עדיין נלחמות על גישה למניעת הריון וזכות הבחירה בכל הנוגע להפלה. מניעת הריון והפלות זכו לפוליטיזציה רבה שבסופו של דבר הפכה לפוליטיזציה של גופן של נשים. לנשים עניות ולנשים צבעוניות יש עוד פחות אפשרויות וגישה לתכנון הריון. תיק בית המשפט העליון וובסטר נגד שירותי בריאות רבייה אסר על מתקנים ציבוריים ועובדים במיזורי לבצע הפלות אלא אם כן מדובר בהליך מציל חיים עבור האם. לפני כן, מאהר נ' רו קבע שלא ניתן להשתמש בתשלומי רווחה להפלות לא טיפוליות למרות שניתן להשתמש בהן בהוצאות הקשורות ללידה. החלטות אלה של בית המשפט עבדו בסופו של דבר בצורה שאינה מאפשרת לנשים עניות לבחור לבצע הפלה.

יתר על כן, נשים צבעוניות, במיוחד נשים שחורות, לטיניות ואינדיאניות נפלו קורבן להתעללות בעיקור. נשים אינדיאניות התמודדו עם עיקור ללא הסכמה או על ידי כפייה כתוצאה מאידאולוגיות של אימפריאליזם, קפיטליזם, פטריארכיה ומעמד סוציו-אקונומי. שימוש לרעה בעיקור והשימוש במניעת הריון נתפסו כ"חובה, לא זכות" לנשים צבעוניות עניות. סוגיות בתחום זכויות הרבייה והשליטה בגוף אינן מבודדות לעולם המערבי אלא הן גם סוגיות גלובליות. נשים רבות ברחבי העולם, במיוחד באפריקה ובאסיה, הן קורבנות של סחר במין, עבדות מין, עבודת ילדים, הטלת מום באיברי המין או חיתוך ועיקור. לאותן נשים אין שליטה על הגוף שלהן או חופש לדבר בשם עצמן. הסרט התיעודי, המבוסס על הספר, Half the Sky: Turning Oppression into Opportunity for Women Worldwide, מתמקד בנושא זה בשש מדינות שונות. הוא מדבר על סוגי דיכוי מיני איתו מתמודדות נשים במקומות האלה, איך הממשלה מתעלמת ומצדיקה את הנושאים, ואיזה ארגונים פועלים כדי להילחם למען הקורבנות האלה.

 הוגים משפיעים 

 אן פאוסטו-סטרלינג - פאוסטו-סטרלינג, בעלת רקע בביולוגיה, כתבה מספר ספרים העוסקים באופן שבו מגדר מתקשר ומתעצב על ידי ביולוגיה, חברה ותרבות. בספרה, Sexing the Body, היא בוחנת מקרוב כיצד ההגדרה של המין והמגדר שלנו כבני אדם על ידי החברה מצמצמת את הזהויות והפעולות המיניות שלנו. היא גם מתמודדת עם נושאים אלה ביצירות אחרות שלה, כולל ספריה מיתוסים של מגדר ואהבה, כוח וידע (שכתבה יחד עם הילרי רוז).
 גייל רובין - רובין, אנתרופולוגית תרבותית, מתמקדת בנושאים רבים, בעיקר זנות, פורנוגרפיה, סדומזוכיזם ותת-תרבויות מיניות. היא הייתה קול בולט בזירה ה"פרו-מינית" של הסקסולוגיה, והתדיינה בעוצמה על הצומת שבין זהות מינית למבנה החברתי בשנות ה-80, תקופה שכונתה "מלחמות המין הפמיניסטיות". בנוסף, היא עבדה גם עם פטריק קליפיה בחקר סצנת העור הגאה.
 קתרין מקינון, פרופסורית למשפט באוניברסיטת מישיגן ופרופסורית אורחת באוניברסיטת הרוורד, טוענת שבעצם אין לנו מושג על מיניות נשית מאחר שהיא מעוצבת דורות ארוכים בתרבויות פטריארכליות ומוכוונת לאפשר ולהעצים את התפקוד והסיפוק הגברי. היא מציעה שכדי שנבין/נלמד את המיניות הנשית עלינו לשים לב במיוחד לקונטקסט החברתי תרבותי שיש לו משמעות עצומה.
 קרול גיליגן,פמיניסטית אמריקאית, אתיקאית ופסיכולוגית, הידועה בעיקר בזכות עבודתה בתחום הקהילה האתית והיחסים האתיים, טוענת שבנות מושתקות כבר בתחילת גיל ההתבגרות ומוכוונות להגיד ולחשוב רק לפי הסדר הציבורי (שהוא פטריארכלי) - במחקריה היא ניסתה לחשוף את הקול האותנטי של הבנות ולהבין את החויה האמיתית שלהן.

 אחרים 

 אנני ספרינקל
 שילה ג'פריס
 בידי מרטין
 לינדה גרנט
 ג'ק הלברשטאם
 אליזבת לפובסקי קנדי
 מדלין דייוויס
 ג'יין וואדסוורת'
 לוס איריגארי
 אן מקלינטוק
 ליאונור טייפר
 אליס שוורצר

 קריאה נוספת 


 Gayle Rubin. "Feminist Puritanism", in Robert A. Nye ed., Sexuality, Oxford, Oxford University Press (1999). ISBN 0192880195
 Anne Fausto-Sterling. Sexing the Body: Gender Politics and the Construction of Sexuality, 1st ed., Basic Books (2000).
 Linda Grant. "What Sexual Revolution?", in Robert A. Nye ed., Sexuality, Oxford, Oxford University Press (1999).
 Sheila Jeffreys. "The Sexual Revolution Was For Men", in Robert A. Nye ed., Sexuality, Oxford, Oxford University Press (1999).
 Elizabeth Lapovsky Kennedy and Madeline D. Davis. "Lesbian Generations", in Robert A. Nye ed., Sexuality, Oxford, Oxford University Press (1999).
 Anne Johnson and Jane Wadsworth. "The Evolution of Sexual Practices", in Robert A. Nye ed., Sexuality, Oxford, Oxford University Press (1999).
 Anne McClintock. "Female-Friendly Porn", in Robert A. Nye ed., Sexuality, Oxford, Oxford University Press (1999).
 Judith Halberstam. Female Masculinity. Duke University Press (1998).
 Luce Irigaray. Speculum of the Other Woman. Trans. Gillian C. Gill. Ithaca: Cornell University Press, (1985).
 Jill M.Wood & Others. "Women's Sexual Desire: A Feminist Critique" Pennsylvania University.
 Naomi B. McCormick. "Feminism and Sexology".

ראו גם

 דה-קרימינליזציה של עבודת מין
 הפקרות נשית
 דעות פמיניסטיות על מיניות
 פֶמִינִיזם
 לימודי מגדר
 מיניות נשית אנושית
 לימודי קוויר
 תיאוריה קווירית
 סקסולוגיה
 פמיניזם חיובי למין
 זכויות עובדי מין
 טרנספמיניזם
 הזכות למיניות
 אירוטיקה של נשים
 פורנוגרפיה של נשים

 קישורים חיצוניים 

 Electronic Journal of Human Sexuality (המכון לחקר מתקדם של מיניות אנושית, סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית)
 המרכז לחקר מיניות (האוניברסיטה המרכזית הלאומית של טייוואן)
קטגוריה:פמיניזם ומיניות
קטגוריה:סקסולוגיה
קטגוריה:פמיניזם ובריאות
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו

 הערות שוליים