תסמונת חולי לאחר אורגזמה

תסמונת חולי לאחר אורגזמה (באנגלית: Postorgasmic illness syndrome ובקיצור POIS), ידועה גם כתסמונת החולי הפוסט-אורגזמי, היא תסמונת נדירה המאופיינת בתסמינים דמויי שפעת (חום, עייפות קיצונית, כאבי שרירים) וקוגניטיביים (ערפול מוחי, קשיי ריכוז) המופיעים תוך שניות עד שעות מהשפיכה ונמשכים עד שבוע. הגורם המדויק אינו ברור, אך מחקרים מצביעים על מקור פיזיולוגי, כגון תגובה אוטואימונית לזרע או הפרעה עצבית-הורמונלית. המתאפיינת בתסמינים פיזיים וקוגניטיביים המופיעים בעקבות אורגזמה. התסמינים מתחילים בדרך כלל תוך שניות, דקות או שעות מרגע השפיכה, ונמשכים עד שבוע. 

התסמונת תוארה לראשונה בשנת 2002 על ידי מרסל ד. וולדינגר (Waldinger) ודייב ה. שווייצר (Schweitzer). היא תוקפת בעיקר גברים, אך תועדו בספרות מקרים ספורים של נשים.  מחקרים שונים קישרו בין התסמונת להפרעות במערכות שונות בגוף או בתקשורת ביניהן, ברמות הורמונים או בתהליכים כימיים המתרחשים בגוף בזמן האורגזמה, אם כי אף תיאוריה אינה מסבירה את כל המקרים.

 אפידמיולוגיה 
POIS רשומה כמחלה נדירה על ידי המכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית וה-Orphanet. שכיחות התסמונת אינה ידועה וקשה לקביעה בשל מיעוט מחקרים. מאז תיאור התסמונת לראשונה ב-2002 ועד שנת 2022, תוארו בספרות הרפואית 74 מקרים שאובחנו על ידי רופאים ברחבי העולם. עם זאת, מחקרים הכוללים מקרים בדיווח עצמי כללו מעל 420 משתתפים. לפיכך ההערכות הן שישנם מקרים נוספים והתסמונת נמצאת בתת-אבחון ותת-דיווח.

נראה כי POIS משפיע בעיקר על גברים, בכל רחבי העולם, בגילאים שונים ובסטטוסים שונים של מערכת יחסים. בשל מורכבות האבחנה והמודעות הנמוכה אליה, האבחנה נעשית באיחור ממוצע של מעל 6 שנים.

 סימנים ותסמינים 
התסמונת מתבטאת ב"התקף POIS", המוגדר על ידי שני מאפיינים מובהקים: התפתחות מהירה של תסמינים בעקבות אורגזמה ותגובה מערכתית נרחבת. התסמינים מופיעים בדרך כלל תוך שניות, דקות או שעות מרגע השפיכה, נמשכים עד שבוע ונעלמים מעצמם. הרכב התסמינים, עוצמתם ומשכם משתנים בין חולים שונים.

נהוג לחלק את התסמינים של POIS לשבע קטגוריות:
 תסמינים כלליים: תשישות או חולשה קיצוניות, דפיקות לב, קשיים בשליפת מילים או הפרעות דיבור, קשיי ריכוז, עצבנות, חוסר סבילות לרעש, רגישות יתר לאור, מצב רוח ירוד או דיכאון.
 תסמינים דמויי שפעת: תחושת חום, הזעה, צמרמורות, תחושת חולי דמוית שפעת, בחילה, תחושת קור.
 ראש: כאב ראש, ערפול מוחי, תחושת כבדות של הראש.
 עיניים: תחושות צריבה, דמעות, גירוי או כאב בעיניים, עיניים אדומות, טשטוש ראייה.
 אף: אף סתום, נזלת מימית, התעטשויות.
 גרון: טעם לוואי בפה, יובש בפה, כאב גרון, שיעול יבש או תחושת גירוי בגרון, צרידות.
 שרירים: מתח שרירים בגב או בצוואר, חולשת שרירים, כאבי שרירים, כובד ברגליים, נוקשות שרירים.

התופעה יכולה להתחיל כבר בגיל ההתבגרות או להופיע בשלב מאוחר יותר בחיים. לעיתים היא מלווה בשפיכה מוקדמת.

התסמונת יכולה לגרום לקושי רגשי וחברתי כבד בעקבות התסמינים. פעמים רבות החולים חשים בושה ומבוכה, אשר עוצרות אותם מלדבר על המצב ולפנות לבירור רפואי. היא עשויה להשפיע לרעה על חיי המין של החולה ולגרום להימנעות מקיום יחסי מין.

 גורמים 
הסיבה ל-POIS אינה ידועה. בשל נדירות התסמונת המחקרים מוגבלים בהיקפם, וחוקרים שונים הציעו כמה מנגנונים אפשריים המערבים מערכות גוף שונות, ביניהם הפרעה במערכת החיסונית, ליקוי בפעילות הציטוקינים או בתגובה לחומרים המשתחררים בזמן האורגזמה. אף תיאוריה אינה מסבירה את כל המקרים, אך ברור שלא מדובר בהפרעה נפשית פסיכוסומטית או פסיכוגנית אלא בבעיה גופנית.
ממוזער|בדיקת תבחיני עור לזיהוי אלרגיה

 השערת המערכת החיסונית 
ההשערה המרכזית והנחקרת ביותר מקשרת בין POIS להפרעה אוטואימונית או אלרגית. על פי השערה זו, אופי התסמינים והופעתם המהירה נגרמים מתגובה דלקתית לחומר המצוי בנוזל הזרע האנושי. התגובה האלרגית יכולה להיות מסוג I (תגובה מיידית המערבת את האנטיגן לנוגדן IgE על פני תאי פיטום או בזופילים) או מסוג IV (תגובה מאוחרת המערבת תאי T, מונוציטים ומקרופאגים). הופעת התסמונת גם בגברים שעברו סירוס מרמזת שהאנטיגן המחולל אינו הזרע עצמו כי אם רכיב אחר בנוזל הזרע. מחקרים מסוימים הראו כי אצל חלק מהחולים נצפתה תגובה אלרגית בתבחיני עור עם זרע עצמי בעוד שבמחקרים אחרים לא נצפתה תגובה כזו, ולא נמצאה עלייה עקבית ברמות IgE.

 השערת המערכת הנוירואנדוקרינית וציטוקינים 
השערה נוספת היא שאצל חלק מהסובלים מ-POIS ישנו שיבוש במערכת הנוירואנדוקרינית או בציטוקינים, כלומר בתקשורת בין מערכת העצבים להורמונים. במהלך אורגזמה משתחררים מוליכים עצביים והורמונים שונים וכן ציטוקינים (חלבונים המופרשים מתאים שונים ומתווכים בין מערכת החיסון לבין המערכת הנוירואנדוקרינית). ייתכן שבתסמונת חולי לאחר אורגזמה ישנה תגובה לא תקינה של הציטוקינים או של המערכת הנוירואנדוקרינית לאחר שפיכה, הגורמת לתסמינים האופייניים.

 השערת האופיואידים האנדוגניים 
חוקרים משערים כי חלק מהסובלים מתסמונת חולי לאחר אורגזמה עשויים ללקות בהפרעה במערכת במערכת קולטני האופיואידים האנדוגניים – חומרים כימיים המיוצרים באופן טבעי בגוף האדם ומעורבים בתיווך תחושות חיוביות הנוצרות במהלך פעילות מינית. ייתכן שבמקרים אלה מנגנון האורגזמה צורך כמויות גדולות של אופיואידים אנדוגניים, והתסמינים הם תגובת הגוף לצניחה ברמת חומרים אלה לאחר מכן. השערה זו עלתה בשל הדמיון בין רבים מתסמיני POIS לאלה של תסמונת גמילה מאופיואידים , הנמשכים גם הם בין יומיים לשבוע. למרות הדמיון, אין קשר בין POIS לבין צריכת תרופות או התמכרות, וההשערה עוסקת רק במנגנון ביולוגי ובחומרים המיוצרים באופן טבעי בגוף האדם.

 השערת ההורמונים 
תיאורי מקרה אחדים העלו קשר אפשרי בין POIS לבין רמות נמוכות של הורמונים מסוימים, למשל פרוגסטרון וטסטוסטרון. לעיתים טיפול הורמונלי, למשל נטילת נוראתיסטרון (Norethisterone) לפני פעילות מינית, נמצא כמקל על התסמינים.

 אבחנה 
הקריטריונים האבחנתיים הידועים ביותר הם אלה שפרסם ולדינגר (Waldinger) בשנת 2016. על פי קריטריונים אלה, ניתן לאבחן תסמונת חולי לאחר אורגזמה אם מופיעים כל חמשת הסעיפים הבאים:
 אחד או יותר מהתסמינים הבאים: תחושת חולי דמוי שפעת, עייפות או תשישות קיצונית, חולשת שרירים, תחושת חום גבוה או הזעה, הפרעות במצב הרוח או עצבנות, קשיי זיכרון, קשיי ריכוז, דיבור לא קוהרנטי, גודש באף או נזלת, גרד בעיניים.
 כל התסמינים מופיעים תוך שניות, דקות או מספר שעות לאחר השפיכה, שנוצרת כתוצאה מקיום יחסי מין, אוננות או באופן ספונטני (לדוגמה, קרי לילה במהלך השינה).
 התסמינים מופיעים תמיד או כמעט תמיד, כלומר ביותר מ-90% מפעילות הפליטה.
 רוב התסמינים נמשכים כ-2 עד 7 ימים.
 התסמינים נעלמים מעצמם.
עם זאת, מחקרים שנעשו לאחר מכן העלו את הצורך לחדד ולעדכן את הקריטריונים, לאור המגוון הרחב של התסמינים וחומרתם וההבדלים בהופעתם. למשל, הוצע להוסיף לקריטריון הראשון גם את חומרת התסמינים ולא רק את הופעתם, ולהכניס לקריטריון השלישי את האפשרות שהתסמינים מופיעים בהקשר מסוים של שפיכה (למשל יחסי מין או אוננות) אך לא בכל ההקשרים.

בנוסף, תהליך האבחון הקליני כולל תשאול מקיף למטופל המתמקד בתלונותיו ובתפקוד המיני, בדגש על הפרעות פליטה. נלקחת היסטוריה רפואית, הכוללת מידע על אלרגיות קיימות, מצבים נוירולוגיים ופסיכיאטריים, וכן השפעה רגשית וחברתית של התסמינים על המטופל ועל קשריו. בדיקות המעבדה האפשריות כוללות ספירת דם מלאה, בדיקות הורמונליות ובדיקות לתגובה אלרגית, לפי שיקול דעת רפואי.

תסמינים כלליים רבים עשויים להתפרש בטעות כנובעים ממקור פסיכולוגי, אך תסמונת זו אינה הפרעה נפשית פסיכוסומטית או פסיכוגנית. יש לשלול גם מצבים אחרים בעלי תסמינים דומים, כגון קטפלקסיה לאחר אורגזמה, כאבי ראש הקשורים לאורגזמה, אסתמה וריניטיס  לאחר קיום יחסי מין.

 טיפול 
כיום אין שיטה סטנדרטית לטיפול ב-POIS, בשל נדירות התסמונת ואבחון-החסר שלה. מטופלים צריכים להיבדק ביסודיות בניסיון לאתר את הגורמים לתסמיניהם, אך סיבת ההפרעה משתנה בין חולים ולעיתים אינה ניתנת לזיהוי חד־משמעי. בהתאם לתסמינים ולאחר השערת סיבה, ניתן לנסות טיפול מתאים.

נעשו ניסיונות לטפל בחולים אלו בין היתר באנטיהיסטמינים, במעכבי קליטה חוזרת בררניים של סרוטונין (SSRI), בבנזודיאזפינים, בנוגדי דלקת שאינם סטרואידים (כגון דיקלופנק), בחוסמי אלפא ובטיפולי הקהיית רגישות (היפוסנסיטיזציה ) לאלרגיה. התגובה לטיפולים משתנה ממטופל למטופל, ואין טיפול סטנדרטי אחד המתאים לכולם.

 ראו גם 
 הפרעה בתפקוד המיני
 הפרעה בתשוקה המינית
 הפרעה בזקפה
 שפיכה מוקדמת

 קישורים חיצוניים 





 הערות שוליים 

קטגוריה:הפרעות בתפקוד המיני
קטגוריה:אורגזמה
קטגוריה:תסמונות