פינאקל פוינט

פינאקל פוינט (באנגלית: Pinnacle Point) הוא צוק קטן הבולט לתוך האוקיינוס ההודי צמוד דרומית ל, עיירה בפרובינציה הכף המערבי בחוף הדרומי של דרום אפריקה. חפירות מאז שנת 2000 של סדרת מערות בפינאקל פוינט, שהוכרו ותועדו לראשונה בשנת 1997 על ידי הארכאולוגים ג'ונתן קפלן ופיטר נילסן מדרום אפריקה, חשפו התיישבות של בני תקופת האבן התיכונה בין לפני 170,000 ל-40,000 שנים. מוקד החפירות היה במערה B13 (PP13B), שם תועדו העדויות המוקדמות ביותר לניצול שיטתי של משאבים ימיים (רכיכות) והתנהגות סמלית, ובמערות 5–6 של פינאקל פוינט (PP5–6), שם תועדו העדויות העתיקות ביותר לטיפול בחום בסלע לייצור כלי אבן. השרידים האנושיים היחידים נמצאו ממרבצים צעירים יותר ב-PP13B שהם כבני 100,000 שנה.

פינאקל פוינט הוכרז אתר מורשת עולמית כחלק אתר המורשת הסדרתי "הופעת ההתנהגות האנושית המודרנית: אתרי ההתיישבות של הפלייסטוקן בדרום אפריקה" של אונסק"ו שצורף לרשימת המורשת העולמית בוועידת המורשת העולמית ה-46 שהתכנסה ביולי 2024 בניו דלהי.

היסטוריה של המחקר
לאחר ההכרה והתיעוד הראשוני של האתרים על ידי קפלן ונילסן ב-1997, נילסן מ הציג את האתרים לפלאואנתרופולוג האמריקאי  מ באוניברסיטת המדינה של אריזונה ב-1999, ולאחר מכן הם ניהלו יחד חפירות במשך מספר שנים. התגליות בפינאקל פוינט נעשו על ידי צוות בינלאומי, בראשותו של קרטיס מארן וכן חוקרים מדרום אפריקה (אוניברסיטת קייפטאון ומוזיאון דרום אפריקה), אוסטרליה (התוכנית לארכאולוגיה), ישראל וצרפת.

לאחר התלבטות במשך עשרות שנים, פלאואנתרופולוגים מסכימים כעת שיש מספיק ראיות גנטיות ומאובנים המצביעות על כך שההומו סאפיינס התפתח באפריקה בערך לפני 200,000 – עד לפני 160,000 שנה. באותה תקופה, העולם היה בעידן קרח, ואפריקה הייתה יבשה וצחיחה. מכיוון שאתרים ארכאולוגיים המתוארכים לתקופת זמן זו נדירים באפריקה, הפלאונטולוג קרטיס מארן ניתח תצורות גאולוגיות, זרמי ים ונתוני אקלים כדי לאתר אתרים ארכאולוגיים סבירים; אחד כזה היה פינאקל פוינט.

פינאקל פוינט B13 והשלכותיה על התנהגות מודרנית
ב-PP13B, העדויות להתנהגות סמלית מגיעות בצורה של אוכרה שעברה גירוד וטחינה (המכונה בדרך כלל אבקות נושאות לימוניט) שייתכן ששימשו ליצירת פיגמנט לציור גוף. זה דומה לשימוש מורכב יותר באוכרה הידוע מ מעט רחוק יותר מערבה, לפני כ-70,000 שנה. תגליות אלו סותרות את ההשערה הקלאסית לפיה ההתנהגות המודרנית הופיעה רק לפני 40,000 שנה והושגה באמצעות "קפיצה תרבותית גדולה". האקלים הקשה ומשאבי המזון המופחתים היו אולי הסיבה לכך שאנשים עברו לחוף בפינאקל פוינט, שם הם יכלו לאכול יצורים ימיים כמו רכיכות, לווייתנים וכלבי ים.

כמו כן, ב-PP13B נמצאת כמות חריגה של פיטוליתים מעלי עצים דו-פסיגיים במשקעים בני 90,000 שנה בערך. אף על פי ששינויים בפיטוליתים מכניסים אי ודאות לממצאים אלה, הוצעה כמות הפיטוליתים של עצים ביחס לפיטוליתים של עשב כדי להצביע על היסטוריה של שריפת עצים במדורה.

אתר מורשת עולמית
פינאקל פוינט הוכרז כאתר מורשת פרובינציאלי על ידי רשות המורשת של הכף המערבי ב-14 בדצמבר 2012 במונחים של סעיף 27 של חוק משאבי המורשת הלאומית. הכרזה זו העניקה לאתר מעמד של דרגה II ומספקת לו הגנה על פי חוק המורשת הדרום אפריקאי.

בשנת 2015, ממשלת דרום אפריקה הגישה הצעה להוסיף את פינאקל פוינט לרשימת אתרי מורשת עולמית והיא הוכנסה לרשימת אתרים מורשת מוצעים של אונסק"ו כ"מועמדות סדרתית" עתידית פוטנציאלית יחד עם , מחסה הסלעים דיפקלוף,  מערת סיבודו ו.

רק שלושה מאתרים אלו זכו במעמד של אתר מורשת עולמית. מחסה הסלעים דיפקלוף, פינאקל פוינט ומערת סיבודו הוכרזו אתר מורשת עולמית סדרתי בשם "הופעת ההתנהגות האנושית המודרנית: אתרי ההתיישבות של הפלייסטוקן בדרום אפריקה" בוועידת המורשת העולמית ה-46 שהתכנסה ביולי 2024 בניו דלהי.

קישורים חיצוניים

 Nomination Text - UNESCO

הערות שוליים

קטגוריה:אפריקה: אתרים פלאונטולוגיים
קטגוריה:התקופה הפלאוליתית
קטגוריה:דרום אפריקה: היסטוריה
קטגוריה:דרום אפריקה: פלאונטולוגיה
קטגוריה:אפריקה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים פלאואנתרופולוגיים
קטגוריה:הכף המערבי: גאוגרפיה