דוד וישבי

סיפור דוד וישבי הוא סיפור מקראי על קרב בין דוד המלך לבין הענק ישבי, וסיועו של אבישי בן צרויה.

 הסיפור במקרא 
הסיפור מתואר בשמואל ב בשלושה פסוקים, תוך כדי מלחמה של ישראל עם פלשתים, דוד מתעייף. ישבי מנצל את המצב ומנסה להרוג את דוד, אבישי בן צרויה נזעק לעזרתו והורג את ישבי. בעקבות הסיפור העם מחליט שדוד לא יצא יותר למלחמה בשל זקנתו ובעקבות כך סיכון לחייו.

לפי אברבנאל הקרב התרחש תקופה לאחר מרד אבשלום.

הסיפור לא מופיע בדברי הימים. לפי שרה יפת הדבר נובע מפני שהסיפור מטיל דופי בגבורת דוד.

 בספרות הדרש 
בספרות הדרש חז"ל הרחיבו את הסיפור, הסיפור מופיע במספר מקומות: בגמרא, במדרש תהלים, במדרש רבה ובמדרש מכתב יד, כולם מספרים את אותו סיפור בהרחבות שונות.

גרסת חז"ל משתמשת בין השאר בצורת הכתיב בה נכתב "וישבו" במשמעות שדוד נשבה. וכן מהשינוי מ"גוב" ל"נוב". במדרשים מכתב יד הסיפור מוצמד לפסוק "אל יתהלל הגבור בגבורתו" () תוך הסבר שדוד התגאה בגבורתו. לפי עלי יסיף המדרש לא נוצר מהסבר הפסוקים ותהליך יצירתו אפשרי או מסיפור עממי שעבר ייהוד והתאמה או סיפור עממי שנוצר במיוחד לדוד והוצמד לפסוק זה.

לפי מהר"ל לא סביר שמדובר באירוע שהתרחש במציאות ומדובר במשל למאבק רוחני.

המסר בסיפור לפי גישת המדרש הוא לכאורה, שעל אף שמידת הדין היא שהאדם ייענש על מעשיו, ממידת הרחמים (ההתערבות האלוהית בסיפור) שהעונש יועבר לצאצאיו. לכאורה מדובר במסר בעייתי, וכלשון הפסוק " אבות אכלו בסר ושני בנים תקהינה?" ().

לפי גלעד ששון המסר בסיפור הוא אהבה המקלקלת את השורה. האל מעניש את האדם על חטאו, אך לא מסוגל לבצע את העונש בפועל בשל אהבתו לאדם, לפיכך הוא מתערב שלוש פעמים: בהרחבת הקרקע, בקפיצת הדרך ובשימוש בשמו כדי לעצור את דוד באויר. מחוסר ברירה הצאצאים נענשים - בשל אהבתו.

 תלמוד בבלי 
גרסת הבבלי כדלהלן: ה' אומר לדוד שבשל חלקו בהריגת כהני נוב, מות שאול ובניו וחטא דואג, מגיע לו או שיכלה זרעו או שהוא ימות בידי אויב, דוד מעדיף את האפשרות השנייה.

בערב שבת דוד יצא לצוד באמצעות נצים לפתע הוא ראה צבי יפה, וניסה לצוד אותו. הצבי שהיה בעצם השטן גרר אותו עד לשטחי פלשתים, כשהגיע לנוב ישבי ראה אותו וניסה למחוץ אותו מתחת לקורת בית הבד בתגובה להרג אחיו גלית בידי דוד, דוד לא נהרג מכיוון שהקרקע התרככה מתחתיו בנס.

באותו זמן אבישי בן צרויה חפף את ראשו וראה כתמי דם במים, (לפי גרסאות אחרות, פרדתו של דוד באה לפניו או יונה נופפה בכנפיה לפניו) אבישי מחפש את דוד ולא מוצא, הוא חושש שקרה לו משהו. אבישי לוקח את פרדת דוד, באישור החכמים והוא יוצא לחפשו. תוך כדי החיפוש מתרחשת לו קפיצת הדרך. ערפה אם הענקים רואה אותו ומשליכה לעברו פלך בניסיון להורגו, אבישי ניצל וזורק עליה את הפלך בחזרה והורגה.

כשהוא מגיע לנוב, ישבי רואה אותו וחושש שהם ינצחו אותו בשל עדיפותם המספרית. הוא משליך את דוד לאוויר ומניח חנית בכדי שדוד יפול על החנית וימות. אבישי אומר שם ועוצר את דוד באויר. אבישי שואל את דוד מה הוא עושה בשטחי פלשתים. דוד מספר לו על הבחירה שה' הציב לו. אבישי משכנע אותו לבחור באופציה השנייה ושבניו "ימכרו זפת" (- יסתדרו). דוד מסכים ומבקש את עזרתו.

אבישי אומר שם ומוריד את דוד לקרקע, השניים מתחילים לרדוף אחר ישבי. כשהגיעו למקום בשם "קובי" דרשו את שם המקום ואמרו לו "קום ביה" (=עמוד בו) כשהגיעו ל"ביטרי" אמרו אחד לשני "בתרי תרי" (=בשניים שניים). לאחר מכן אמרו לו: שילך להתרברב לפני אמו ערפה בקברה, כששמע שאמו מתה, נחלש והם הרגוהו.

בני ישראל אומרים לדוד שלא יצא יותר לקרב מפני שעדיין רובץ עליו עוון הריגת כהני נוב. הגמרא אומרת שהעונש התקיים ברצח ניניו על ידי עתליה, הסיבה שיואש ניצל זה מכיוון שגם בנוב אביתר ניצל.

 מדרש רבה 
ב מתואר הקרב בצורה אחרת, דוד לחם בדו-קרב עם ישבי, ישבי הדף את דוד במגן, מפגיעת המגן דוד זינק לאחור 18 אמות. דוד חשש מעוצמת ההדף שלו וישבי חשש מיכולת הזינוק של דוד. דוד הביע תקווה שאחד מאחייניו יבוא לעזרו. ה' הביא בנס את אבישי בן צרויה ויחד הם הרגוהו. כך גם נכתב במדרש תהלים (פרק יח). נוספה שם שאלה מפי ישבי: "שנים על אחד?!" דוד ואבישי השיבו לו: אתה הולך למות, לך ותספר בעיר שלך ש-10 אנשים הרגו אותך.

 מדרש כתב יד 
במדרש מכתב יד הסיפור משתמש במוטיבים מהסיפור בבבלי, אך בצורה שונה: דוד מתגאה בכוחו וביכולותיו, ה' אמר לו שיזהר בגאוותו. יום אחד דוד ואבישי ראו צבי יפה והתחילו לרדוף אחריו. אבישי נעצר לתקן את שרוך הנעליים שלו. דוד ממשיך הלאה ופוגש את ערפה המבקשת ממנו להרים לו את הפלך. כשהוא מתכופף היא לוכדת אותו ושמה אותו מתחת למיטה בכדי להורגו, הרצפה נמעכת תחתיו והוא ניצל, ישבי מגיע ואמו מספרת לו על מות דוד. הוא מרים את המיטה ומגלה שדוד עדין חי. הוא זורק את דוד לאוויר ומניח את חניתו על הרצפה כדי שדוד ישופד בנופלו. ה' מעמיד את דוד באויר. אבישי מגיע ואומר לישבי שיביא לו את חניתו כדי שיהרוג את דוד, ישבי נותן לו את החנית ואבישי הורג את ישבי.

 ישבי 
המקרא מגדיר את ישבי כ"ישבי בנוב מילידי הרפה" המשמעות הפשוטה של ילידי הרפה הם ילדיהם של ענקית, או של גיבור, חז"ל דרשו שהרפה היא ערפה.

הוא מתואר כ"ישבי בנוב", חז"ל מסבירים שהכוונה היא על "עסקי נוב" כלומר בשל אשמתו בטבח בנוב עיר הכהנים. רופרט גורדון  טען על פי צורת הכתיב שהכוונה, שלוחם פלשתי בשם בנוב שבה את דוד.

משה גרסיאל הקשה מסוף הסיפור במקרא בו נכתב שארבעת בני הרפה הם מגת. יש שכתבו שפירוש המילה היא "בן אוב" כלומר רוח המת. גם האפשרות שמדובר בעיר המקראית נוב לא מיישבת מפני שהאזור כבר נכבש על ידי ישראל. לפי פירוש התלמוד מדובר בעיר בשם נוב בשטח פלשתים. אחרים הציעו שהכתיב המדויק הוא "גוב" כמו בשאר הקרבות עם בני הרפה, גרסיאל שלל את הפירוש בשל העובדה שלא נמצא מקום בשם זה, ולא סביר שתהיה טעות אחת מתוך ארבע אזכורים. גרסיאל טען שמדובר בטעות מהמילה "נגב".

בגדי מלחמתו הם "קין" במשקל 300 שקלים והוא "חגור חדשה" לפי משה גרסיאל קין הוא כלי נעיצה שמקורו במשפחת הקיני. לפי רש"י הוא ראש הרומח. לפי רבי יוסף קרא הכוונה לכובעו. "חגור חדשה" הכוונה ל"חגור בחרב חדשה" וזהו מקרא קצר. לפי רש"י הכוונה למדים חדשים וזהו היום הראשון בו לבש מדים.

 בתרבות 
חיים נחמן ביאליק כתב סיפור קצר המתאר את העלילה המוזכרת בגמרא. הוא השתמש בנוסח הדפוס הרגיל.

 קישורים חיצוניים 
 גלעד ששון, סיפור נפילת דוד בשבי יְִשִׁבּי בנוב על פי בבלי סנהדרין, JSIJ, גיליון 9, 2020, עמ' 19–44
 הרב יונתן רוזין, אגדות הש"ס, פרקים 53–56, ישבי בנוב.





 הערות שוליים 

קטגוריה:דוד
קטגוריה:סיפורי ספר שמואל
קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:פלשתים
קטגוריה:לוחמים בתנ"ך
קטגוריה:מלחמות בתנ"ך