תומאס קנדריק

תומאס ג'וזף קנדריק (באנגלית: Thomas Joseph Kendrick; 26 בנובמבר 1881 - 3 במרץ 1972) היה קצין מודיעין בריטי שפעל בזמן השואה להצלת יהודים באוסטריה. בין היתר, היה רכז המודיעין של שירות הביון החשאי הבריטי SIS (MI6) ביבשת אירופה בשנות ה-30 של המאה ה-20.

ביוגרפיה
 ראשית חייו 
קנדריק נולד וגדל בקייפטאון, דרום אפריקה, והשתתף במלחמת הבורים. במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין מודיעין שדה.

 רכז פעילות המודיעין הבריטי באירופה 
מדצמבר 1925 עד אוגוסט 1938 שימש כרכז המודיעין של ה-SIS ביבשת אירופה. מקום מושבו היה בווינה. הכיסוי שלו היה תפקיד במחלקת הדרכונים של הקונסוליה הבריטית. ממקום מושבו הצליח לפתח רשת סוכנים ברחבי מרכז אירופה.

במסגרת תפקידו הוא פגש וגייס מתנגדי היטלר ואנשי שמאל, כולל המרגלים קים פילבי ו.

בעזרתו של סוכן כפול שריגל עבור האבווהר, עצרו הגרמנים את קנדריק באוגוסט 1938 באחד מביקוריו בגרמניה, אך הוא שוחרר כעבור ארבעה ימים, בזכות דרכונו הדיפלומטי ואולי גם בזכות האווירה לקראת ועידת מינכן, אך הוא הוכרז כ"אישיות בלתי רצויה" וסולק מאוסטריה.

 פעילות ההצלה 
ב-1938, כשגרמניה סיפחה את אוסטריה, התברר לקנדריק במהלך עבודתו הגורל המר הצפוי ליהודים באוסטריה והוא החל להפעיל את קשריו כדי לאפשר ליהודים להגר מאוסטריה לארץ ישראל. דרכונו הדיפלומטי ותפקידו בקונסוליה הבריטית אפשרו לו להנפיק ליהודים דרכונים ואשרות מעבר בקצב אדיר, לעיתים עד 200 אשרות ביום, ב-15 שעות של עבודה מתישה במשך חודשים. קנדריק אף יצר קשר עם אדולף אייכמן, שהיה אז ממונה על מציאת דרך להיפטר מיהודי אוסטריה, והגיע עמו להבנות שאפשרו לו להוציא מאוסטריה כעשרת אלפים יהודים באמצעות חברת הספנות של ברטולד שטורפר, שפעלה באישור הנאצים. מאמינים כי בין האנשים שהציל ממוות היה גם זיגמונד פרויד. קנדריק השתמש גם בתחבולות כדי להציל יהודים. בין היתר ארגן 1,000 ויזות זמניות לצעירים שישתתפו במחנה ספורט מזויף בארץ ישראל, הוסיף ילדים לדרכונים של אנשי עסקים בריטיים שחזרו לבריטניה, הוציא דרכונים מזויפים וחילק אישורים ליהודים שעברו כביכול טבילה והפכו לנוצרים.

למרות שאין ספק שקנדריק הציל אלפי יהודים ממוות ואפילו כונה "אוסקר שינדלר האוסטרי", הוא לא הוכר כחסיד אומות העולם, מכיוון שלא היו עדי ראייה ישירים למעשי הגבורה שלו. ההיסטוריונית , שפרסמה לאחרונה ביוגרפיה המתארת את פעילותו של קנדריק בווינה, התראיינה לעיתון היהודי-בריטי "ג'ואיש כרוניקל" וסיפרה כי הגישה בקשה מחודשת ליד ושם להכיר בקנדריק כחסיד אומות העולם ובה עדויות חדשות בכתב על האופן שבו עזר ל-2,000 יהודים להימלט. העדויות כוללות בין היתר הצהרה של אריק סנדרס, שנמלט בעזרתו מאוסטריה ואז חזר אליה כלוחם בכוחות המיוחדים, ועדות של אישה שסיפרה כיצד הציל קנדריק את אביה.

 מפקד ההאזנה לשבויים הגרמנים 
כשחזר לבריטניה, לא אושר לקנדריק לחזור לפעילות בחו"ל מכיוון שהוא "נשרף" וכן מכיוון שהפעלת רשת הסוכנים לטובת יהודי אוסטריה נראתה כסטייה חמורה מנוהלי שירות המודיעין הבריטי. לכן לא נמצא לו תפקיד ההולם את כישוריו, מה שהביא אותו לחפש תפקיד במסגרת אגף המודיעין של הצבא.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, כאשר החלו ליפול בידי הבריטים שבויים רבים, במיוחד במהלך המערכה בצפון אפריקה, אבל גם טייסים גרמניים מהקרב על בריטניה וימאים מספינות ומצוללות, החלו קנדריק וצוות קטן להפעיל מבצע האזנה גדול ביותר, שמטרתו הייתה להפיק מודיעין משבויי המלחמה של האויב. על קנדריק הוטל לאכלס את השבויים בעלי הדרגות הבכירות ביותר ואת אלה שנראו כבעלי פוטנציאל לספק מידע ערכי במיוחד במתקנים שבהם הותקנו מאות מיקרופונים לקליטת כל השיחות בין השבויים לבין עצמם, במטרה לקלוט ולרשום את השיחות האלה בזמן אמת. כל המידע רוכז בחמ"ל מודיעין מרכזי משותף, ומשם הופצו דו"חות המודיעין לנמענים. על מנת לאסוף ידיעות חיוניות שנדרשו להשגה מיעדי האיסוף השונים, מאזינים שהוכשרו לכך במיוחד התחפשו לעיתים לשבויים והתערבו בין השבויים האמיתיים, כדי לפתות אותם לשיחה בנושאים הדרושים.

לכל העבודה הזאת צריך היה לאתר ולגייס אנשים שלא רק ידעו היטב גרמנית, אלא כאלה שחיו בגרמניה או אוסטריה והיו בקיאים גם בתרבותן, במנהגיהן ובמנטליות הגרמנית והאוסטרית. היכרותו של קנדריק עם יהודים דוברי גרמנית בעת שירותו באוסטריה חשפה בפניו מקור כוח אדם אידיאלי לתפקיד, שכן בשנים 1938–1939, ובמיוחד לאחר סיפוח אוסטריה במרץ 1938 ו"ליל הבדולח" בנובמבר אותה שנה, החל גל אדיר של בקשות הגירת יהודים מגרמניה. בתקופה זו, היגרו כ-40,000 יהודים מגרמניה ומאוסטריה לבריטניה, ורבים מהם רצו להתגייס לצבא הבריטי על מנת להילחם נגד הגרמנים, קנדריק פנה לחיל החפרים והורשה לבחור מאה יהודים יוצאי גרמניה ואוסטריה, על מנת להכשירם לשרת במתקני השבי. חיילים אלה, שקנדריק בחר בקפידה, עברו הכשרה בת כחצי שנה שכללה קורס מש"קי מודיעין בן ארבעה חודשים, שבו הושם דגש על מקצועות מודיעין השדה לרמת המש"ק, ובכלל זה יסודות תורת מודיעין השדה, עבודת מטה מודיעין, מיומנויות אישיות כמו צילום ונהיגה ברכב ובאופנוע, קרב מגע ועוד. לאחר מכן עברו קורס חוקרי שבויים במשך חודשיים. במהלך הקורס התאמנו החניכים כאילו הם חיילים בצבא הגרמני או אנשי אס.אס. עם סיום ההכשרה, היו הבוגרים מוצבים במתקני השבויים שבהם הם היוו את רוב הסגל. בין פקודיו של קנדריק היו גם נשים שגויסו על ידו לתפקידי תרגום והערכה וכן כפקידות.

למיקום השבויים ולביצוע ההאזנות השתמשו בתחילה, במהלך שנת 1940, בכלא של הטאוואר של לונדון, אך ניתן היה להחזיק בו 120 שבויים בלבד, ומהר מאוד עלה הצורך למצוא מתקן אחר בעל קיבולת הרבה יותר גדולה, במיוחד כאשר זרם השבויים הגרמניים גדל מסוף 1941 ותחילת 1942. לשם כך הוכשר הבית ב שבצפון לונדון. בית טרנט הוכשר במיוחד עבורם: המבנה עבר שיפוצים, ולאחר שהוכשר לתפקידו הוא נראה כמעון נופש יותר מאשר כמחנה שבויים. הגנרלים הבכירים ביותר, כמו סגנו של היטלר רודולף הס ומפקד "ארמיית הפאנצר אפריקה" שנשבה בתוניסיה, הגנרל הנס-יירגן פון ארנים, קיבלו סוויטות אישיות. לרשות הקצינים עמדו חדר ביליארד, חדר טניס שולחן, חדר למשחקי קלפים ועוד. הקצינים הבכירים ביותר זכו לקבלת פנים אישית ומיוחדת על ידי הלורד אברפלדי (Aberfledy) מהאצולה הסקוטית ובן דוד מדרגה שנייה של המלך. "לורד אברפלאדי" היה המצאה של המודיעין הבריטי וכלל לא היה קיים כלל, אלא שוחק על ידי אחד מהקצינים במתקן. "אברפלאדי" הסביר לבכירים הנאצים שהוא מונה לדאוג לרווחתם ולצרכיהם באופן אישי: הוא נהג לצאת במיוחד למרכז לונדון לקנות עבורם סבון גילוח, שוקולד וסיגריות והוא הביא חייט יוקרה למדידות ולתפירת בגדים חדשים עבורם. הוא גם הציג להם תמונות של הטירה "שלו" בסקוטלנד ונתן ביטוי להערצתו להיטלר. כדי לשכנע את בכירי הקצינים הגרמנים שהם אכן ב"מחנה שבויים יוקרתי", קצינים בכירים בריטים נהגו להזמין את בכירי הגרמנים מדי פעם לארוחות או לקפה בבית המלון "ריץ" בלונדון, או למסעדות יוקרה אחרות, או לתה בבתיהם הפרטיים. המתקן נועד לאכלס עד מאה בכירים גרמנים והיו בו מיקרופונים בכל מקום אפשרי, מהשירותים ועד לשולחן הביליארד, כשהקירות מחווטים באמצעות מיטב מערכות הטלפון המודרניות של חברת RCA. המאזינים היהודים הסמויים מן העין פעלו במרתף רחב הממדים של בית טרנט. הם האזינו למתרחש בחדרים למעלה 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע במשמרות, ולא הפסידו אף מילה שנאמרת על ידי המקורות הגרמניים יקרי הערך. כל ידיעה הייתה מועברת מיד לחמ"ל המודיעין המשותף שנקרא M Room, ממנו הופצו דו"חות המודיעין.

טרנט פארק היה המתקן היוקרתי ביותר עבור שנועד לבכירים, אך בנוסף אליו היו שני "מחנות שבויים" אשר פעלו באותה שיטה ונועדו למפקדים זוטרים יותר. במתקנים אלו עברו עוד כעשרת אלפים קצינים גרמנים. מִפקדת המבצע כולו הייתה ב, שם ישב קנדריק ומשם פיקד על הפעילות בשלושת המתקנים וניהל את התמיכה הלוגיסטית.

משלושת המתקנים הופק מודיעין חשוב, שכלל בין היתר חשיפת אתרים בריטיים שיועדו להנחתה ולהצנחה של הגרמנים במסגרת תוכניות הפלישה הגרמניות; מידע על תנועות ההתנגדות בצרפת הכבושה, הולנד ונורווגיה; מידע על גיחות הפצצה על בריטניה ותוצאותיהן; השפעת ההפצצות הבריטיות על גרמניה; מידע על נתיבי הצוללות והטקטיקה שלהן, וכן על מעגני צוללות שנבנו בחופי אירופה הכבושה; מידע על  הגרמניות להכוונת גיחות הפצצה, מה שאפשר לפתח אמצעי הטעיה נגדן. כמו כן, סיפקו השבויים מידע יקר ערך על הטורפדו המגנטי החדיש שהצוללות הגרמניות השתמשו בו, מידע שסייע לפתח אמצעי נגדו. כמו כן נאסף מהם מידע יקר ערך על פרויקט טילי ה-V-1 ו-V-2 ועל מתקן הפיתוח והייצור שלהם בפנמינדה, מה שהוביל להוראת צ'רצ'יל להפציץ את האתר. גם מידע פוליטי הופק באמצעות ההאזנה, במיוחד על הפילוג בין הבכירים הגרמנים, בין אלו שהיו מתומכי היטלר לאלו שהתנגדו לו או הסתייגו ממנו. במסגרת זו, גם הופק מידע רב על מבצע ולקיריה וניסיון ההתנקשות בחיי היטלר ביולי 1944, תוצאותיו והשלכותיו.

מידע מעניין במיוחד וטרגי עבור המאזינים היהודים היה התבטאויות של השבויים הגרמניים בהקשר לשואת יהודי אירופה ו"הפתרון הסופי", שכן מידע זה נגע ישירות לבני משפחותיהם של רובם. המידע זה נאסף, אורגן ונערך לשימוש במשפטי פושעי המלחמה לאחריה, אולם לבסוף הוחלט שלא להשתמש בו, כיוון שלא חסרו חומר וראיות למשפטים, והמודיעין הבריטי לא רצה לחשוף את שיטות עבודתו.

 לאחר מלחמת העולם השנייה 
לאחר המלחמה הוקצה קנדריק ל"תפקידים מיוחדים". ככל הנראה המשיך לעבוד עבור המודיעין הבריטי במטה ה-MI6, עד שפרש לגמלאות ב-1948.

קנדריק שמר על שתיקה לאורך כל חייו ומעולם לא דיבר על מה שעשה, עד פטירתו בגיל 90 ב-1972. כאמור, שתיקתו גרמה לבעיה ייחודית: למרות שאין ספק שהוא הציל אלפי יהודים הוא לא הוכר כחסיד אומות העולם.

 לקריאה נוספת 
 Helen Fry, The Walls Have Ears The Greatest Intelligence Operation of World War II, Yale University Press, 27 Aug 2019
 Helen Fry, Spymaster: the man who saved MI6. New Haven: Yale University Press, 2021
 Ladislas Farago: Burn After Reading: The Espionage History of World War II, 2012

 הערות שוליים 

קטגוריה:מצילים בשואה
קטגוריה:אנשי MI6
קטגוריה:מרגלים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מרגלים שפעלו נגד גרמניה הנאצית
קטגוריה:בריטים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1881
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1972