ג'ק וג'יל (סרט, 2011)

ג'ק וג'יל (באנגלית: Jack and Jill) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2011 בבימויו של דניס דוגן, עם תסריט שנכתב על ידי אדם סנדלר וסטיב קורן. בסרט מככב סנדלר בתפקיד כפול כג'ק וג'יל סאדלסטין, תאומים זהים. לצדו מופיעים קייטי הולמס בתפקיד אשתו של ג'ק, ואל פצ'ינו המגלם את עצמו. הסרט עוקב אחר ג'ק, פרסומאי מצליח מלוס אנג'לס, המתמודד עם ביקורה השנתי של אחותו התאומה והכושלת, ג'יל, במהלך חג ההודיה, מה שמוביל לסיטואציות קומיות ומביכות. הסרט הופק בתקציב של כ-79 מיליון דולר והכניס כ-149 מיליון דולר ברחבי העולם.

הסרט זכה לביקורות שליליות מצד מבקרי קולנוע, אשר ביקרו את ההומור שבו ואת העלילה המרכזית. עם זאת, הופעתו של אל פצ'ינו קיבלה שבחים מסוימים. מאז יציאתו, יש הרואים בו אחד מהסרטים הגרועים ביותר שנעשו אי פעם. בטקס פרסי פטל הזהב ה-32, הסרט היה מועמד לשיא של 12 פרסים בכל עשר הקטגוריות של הטקס. הוא הפך לסרט הראשון שזכה בכל הקטגוריות, כולל הסרט הגרוע ביותר, הבמאי הגרוע ביותר, השחקן הגרוע ביותר, השחקנית הגרועה ביותר והתסריט הגרוע ביותר. עשר הזכיות של הסרט מהוות שיא לכמות הפרסים הרבה ביותר שסרט כלשהו זכה בהם במסגרת טקס זה.

 תקציר עלילה 
ג'ק סאדלסטין הוא פרסומאי מצליח המתגורר בלוס אנג'לס עם אשתו ארין ושני ילדיהם. הוא חושש מביקורה השנתי של אחותו התאומה, ג'יל, המגיעה לביקור בחג ההודיה. ג'יל היא אישה קולנית ומגושמת, וג'ק מתקשה להתמודד עם נוכחותה. במקביל, ג'ק מנסה לשכנע את השחקן אל פצ'ינו להשתתף בפרסומת עבור לקוח חשוב. פצ'ינו מתאהב בג'יל, מה שמסבך את העניינים עוד יותר.

 צוות השחקנים הראשי 
 אדם סנדלר – משחק את הדמויות של ג'ק וג'יל סאדלסטין, תאומים זהים; ג'ק הוא פרסומאי מצליח, וג'יל היא אחותו התאומה הקולנית.
 קייטי הולמס – ארין סאדלסטין, אשתו של ג'ק.
 אל פצ'ינו – מגלם את עצמו, שחקן המתאהב בג'יל.
 יוג'ניו דרבז – פליפה, גנן מקסיקני המגלה עניין בג'יל.
 ניק סוורדסון – טוד, חברו של ג'ק.

 ביקורות 
הסרט "ג'ק וג'יל" זכה לביקורות שליליות באופן גורף. באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 3% על סמך 112 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 2.59 מתוך 10. הקונצנזוס של האתר מציין: "למרות הופעה מחויבת באופן בלתי מוסבר של אל פצ'ינו, 'ג'ק וג'יל' בלתי ניתן להמלצה בכל רמה שהיא". באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 23 מתוך 100, המבוסס על 26 ביקורות, המעיד על "ביקורות שליליות בדרך כלל". הסרט נחשב לאחד הגרועים ביותר בקריירה של אדם סנדלר, וזכה בפרס פטל הזהב בכל עשר הקטגוריות בשנת 2011, כולל הסרט הגרוע ביותר, הבמאי הגרוע ביותר, השחקן והשחקנית הגרועים ביותר (שניהם עבור אדם סנדלר בתפקידיו הכפולים).
אנדרו בארקר מוראייטי כתב כי "הטיפשות הכללית של הסרט, הבימוי הרשלני וההסתמכות על רעיון קומי חד־פעמי שמעולם לא היה מצחיק באמת – הם רק חלק מהבעיות הברורות שלו."

הופעתו של אל פצ'ינו התקבלה בחיוב, וכמה מהמבקרים אף ציינו אותה כאחד מהמרכיבים החיוביים הבודדים בסרט, אם כי עצם השתתפותו עוררה תהיות. עיתון איבנינג סטנדרד ציין כי השחקן, אשר מגלם את עצמו, "מוריד את רמתו" בכך שהוא לוקח חלק באחד הקטעים הבודדים בסרט שנחשבים למצחיקים.

למרות הביקורות הקשות באופן כללי, הסרט זכה גם לתגובות חיוביות מסוימות. מיק לה־סאל מהסן פרנסיסקו כרוניקל ציין כי אמנם מצא את הדמות של ג'יל מעצבנת, אך "כמעט כל דבר אחר בקומדיה הזו מצליח. הסיטואציה המרכזית... מלאה באנרגיה קומית... (ולסרט יש) קטעים מוצלחים ורגעים גדולים של קומדיה מספקת."

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:סרטים שצולמו בלוס אנג'לס
קטגוריה:לוס אנג'לס בקולנוע
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:זוכי פרס פטל הזהב: סרטים
קטגוריה:סרטי האפי מדיסון