התנועה הרומנטית החדשה

התנועה הרומנטית החדשה (באנגלית: New Romantic) הייתה תת-תרבות ותנועה מוזיקלית מחתרתית בבריטניה של סוף שנות ה-70 של המאה ה-20 ותחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. התונה הופיעה לראשונה בסצנת מועדוני הלילה של לונדון וברמינגהאם. התנועה מאופיינת באופנה אקסצנטרית ראוותנית בהשראת בוטיקי האופנה קאהן ובל  ו-PX. התקשורת כינתה את אמני התנועה כ-"ילידי הבליץ'" (Blitz Kids), "הגדרנים החדשים" (New Dandies), ו-"המורדים הרומנטיים" (Romantic Rebels).

בשל העובדה שהתנועה הושפעה מהמוזיקאים דייוויד בואי, מארק בולאן ורוקסי מיוזיק, אמני התנועה פיתחו אופנה בהשראת הז'אנר גלאם רוק של התקופה והתנועה הרומנטית של המאה ה-18 וה-19. המונח באנגלית נטבע לראשוהב על ידי המוזיקאי הבריטי ריצ'רד ג'יימס בורגס . על פי בורגס, "'התנועה הרומנטית החדשה' ... התאימה לסצנת הבליץ' ולספנדאו בלט, על אף שרוב הלהקות ניסו להרחיק את עצמן משם".

אף על פי שהחלה כתנועה אופנה, מספר מוזיקאים בריטיים של התקופה, בין היתר סטיב סטריינג' (ויסאג'), דוראן דוראן, ספנדאו בלט, A Flock of Seagulls, Classix Nouveaux  ובוי ג'ורג' (Culture Club), אימצו את הסגנון. הלהקה אולטראווקס הוצגה בתקשורת כחלק מהתנועה, אם כי לא באותן סגנונות חזותיים של התנועה, על אף הקשר שלהם ללהקת ויסאג'. גם הלהקות ג'פאן  ואדם והנמלים הוצגו בתקשורת כאמני התנועה, אם כי לכל אחד מחברי הלהקות לא היה קשר ישיר לתנועה המקורית. להקות אחרות מהתקופה, בין היתר ABC , דפש מוד, The Human League, Soft Cell, סימפל מיינדס, Orchestral Manoeuvres in the Dark ו-Talk Talk תוארו בשלב מסוים על ידי התקשורת כחלק מהתנועה או כלהקות שהושפעו מהתנועה. חלק מאותן הלהקות גדלו לאחר שהלהקות אימצו, בשילוב אופנת התנועה, את הסינתיסייזר, ועזרו לפיתוחו של הסינת'-פופ בתחילת שנות ה-1980, ולפיכך גם תרמו באופן משמעותי לפלישה הבריטית השנייה.

התנועה המקורית חדלה לפעול עד תחילת 1982. אף על פי שאמנים רבים מהסצנה המשיכו בקריירה שלהם, חלקם אפילו קיבלו הצלחה מסחרית עצומה בשנים שלאחרי התנועה, הם החלו לנטוש במידה רבה את אופנת התנועה. היו מספר ניסיונות להחייאת התנועה משנות ה-1990, כולל דרך התנועה הרומנטית המודרנית .

 אפיון 
התנועה הרומנטית החדשה מאופיינת כתוגבת נגד לתנועת הפאנק רוק (Punk rock), שהושפעה מכוכבי גלאם רוק של שנות ה-1970 כמו דייוויד בואי ורוקסי מיוזיק. במונחי אופנה, התנועה התנגדה לסטייל האנטי-אופנתי והצנוע של סצנת הפאנק. האמנים, ללא קשר למגדרם, התלבשו בבגדים אנדרוגיניים, והופיעו עם מוצרי קוסמטיקה על פניהם, כמו אייליינר ושפתון. הג'נדרבנדינג  היה ברור במיוחד אצל בוי ג'ורג' (Culture Club) ומרלין .

אופנת התנועה התבססה על מספר לבושים בהשראת נושאים רומנטיים היסטוריים, לרבות חולצת משוררים  בסגנון התנועה הרומנטית, קונסטרוקטיביזם רוסי, צ'ארלס אדוארד סטיוארט, אינקרובאליות ומרביזיות  צרפתיות, קברט של שנות ה-1930, אמניות הוליווד, פוריטניות ופיירו. כל לבוש היה מתאים לתנועה אם היה מותאם לתנועה ויוצא דופן. בין התסרוקות שהאמנים נהגו להיות היו בלורית , מאלט ותספורת וודג'. עם זאת, זמן קצר שהתנועה נחשפה לתקשורת, להקות רבות הקשורות לתנועה הורידו את הבגדים והאיפור האקלקטיים לטובת חליפות חדות.

לבושים חדשים הופצו על ידי צעצבות האופנה קאהן ובל  ו-PX. לבושים אלו השפיעו על האוספים הגדולים, והחלו להופיע, אמנם באיחור מסוים, במגזיני אופנה כמו i-D  ו-The Face . הופעה זו קרתה במקביל לחשיפת "אוסף הפיראטים" של מעצבת האופנה הבריטית ויויאן וסטווד, אשר קודם על ידי Bow Wow Wow  ואדם והנמלים, שנוהלו אז על ידי בן זוגה לשעבר של וסטווד, האמרגן הבריטי מלקולם מקלארן.

בעוד שמספר להקות עכשוויות, במיוחד מהז'אנרים המוזיקליים טו-טון  וסקא המבוססת על תרבות המידלנלדס  (הספשלז, The Selecter  ו-The Beat ), שכתבו שירים העוסקים בנושאים חברתיים כמו אבטלה ובליה עירונית, התנועה במקור אימצה עמדה אסקפיסטית ושאפתנית. עם העניין של התנועה בעיצוב, שיווק ותדמית, התנועה נתפסת בעיני חלק כתאצ'ריזם. הסופר הבריטי פיטר יורק  טען כי התנועה מאופיינת פוליטית ל-"ימין החדש".

 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:שנות ה-1970 במוזיקה
קטגוריה:שנות ה-1980 במוזיקה
קטגוריה:מוזיקה בריטית
קטגוריה:מוזיקת הגל החדש
קטגוריה:תת-תרבויות