רושדי א-שאווה

רושדי סעיד א-שאווה (בערבית: رشدي سعيد الشوا, בתעתיק מדויק: רשדי סעיד אלשוא; 1889 – 7 בדצמבר 1965) היה פוליטיקאי ערבי־פלסטיני ששימש כראש עיריית עזה מ־1938 עד 1951 ולתקופה קצרה תחת הממשל הצבאי הישראלי ברצועת עזה לאחר מלחמת סיני.

ביוגרפיה
רושדי א-שאווה נולד ב־1889 לסעיד א-שאווה, לימים ראש עיריית עזה (1906–1917). הוא למד משפטים באיסטנבול.

א-שאווה מונה בינואר 1939 לראש עיריית עזה הזמני, לאחר שראש העירייה הקודם פהמי אל-חוסייני הודח בדצמבר 1938. המינוי הפך לקבוע ב־28 ביולי 1939.

ב־4 בפברואר 1946 נערכו בחירות לעיריית עזה. במועצה נרשם שוויון בין מועמדי משפחת א-שאווה ומועמדי חמדי אל-חוסייני, שזכו כל אחת ב־5 מושבים, אך שניים מחברי משפחת א-שאווה הודיעו כי יתמכו באל-חוסייני. למרות זאת הנציב העליון מינה את א-שאווה לראש העירייה ב־8 ביולי 1946.

במהלך מלחמת העצמאות נכבשה עזה בידי מצרים. א-שאווה המשיך לכהן כראש העירייה תחת הממשל החדש. א־שאווה איבד בעקבות המלחמה את מרבית האדמות שברשותו, שנמצאו בשליטת ישראל. א־שאווה נודע כתומך בעבדאללה הראשון, מלך ירדן.

ביולי 1951 פיזר הממשל הצבאי המצרי בעזה את העירייה והדיח את א-שאווה מתפקידו כראש העירייה.

ב־23 בנובמבר 1956, לאחר כיבוש רצועת עזה בידי ישראל במלחמת סיני, מונה א-שאווה בידי מפקד רצועת עזה סגן אלוף חיים גאון לראש עיריית עזה. בינואר 1957 הגיש את התפטרותו מראשות העירייה אך חזר בו לאחר שהממשל הצבאי הפעיל עליו לחץ. לאחר נסיגת צה"ל מרצועת עזה ב־7 במרץ 1957 וניסיון התנקשות בחייו, התפטר א-שאווה מראשות עיריית עזה ב־9 במרץ. לאחר חזרת השלטון המצרי לרצועה, הושם א-שאווה בתחילה במעצר בית וביולי הועבר לבית כלא במצרים. הוא שוחרר בדצמבר 1957.

א־שאווה נפטר ב־7 בדצמבר 1965 בלונדון ממחלה.

 חיים אישיים 
אחיו של רושדי, רשאד א-שאווה, כיהן כראש עיריית עזה תחת הממשל הישראלי (1971–1982).

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:ראשי עיריית עזה
קטגוריה:ראשי עיריות בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי
קטגוריה:ילידי 1889
קטגוריה:נפטרים ב-1965