הרטמן שדל

הַרְטְמַן שֶׁדֶל (בגרמנית: Hartmann Schedel; ) היה היסטוריון, רופא והומניסט גרמני, ואחד מהקרטוגרפים הראשונים שהשתמשו במכבש דפוס. הוא נולד ומת בנירנברג.

קורות חייו
שמאל|ממוזער|250px|עטיפת הכרוניקה העולמית של שדל: אינדקס ספר הכרוניקות והסיפורים
הרטמן שדל נולד בשנת 1440 כבנו של סוחר עשיר בעל אותו שם בעיר הקיסרית החופשית נירנברג. משפחת שדל הייתה משפחת אצולה. אימו, אנה גראבנר, נפטרה בשנת 1445. בשנת 1451 בגיל אחת עשרה, הוא הפך יתום. הוא ושני אחיו גדלו תחת אפוטרופסותו של דודם, מרקוס שדל. אח אחד, גאורג שדל, הפך לסוחר, והאח השני, יוהנס שדל, הצטרף למסדר הדומיניקני ונכנס למנזר בנירנברג.

הרטמן שדל נרשם לאוניברסיטת לייפציג ב-20 באפריל 1456, בגיל 16, וקיבל את התואר הראשון שלו ב-1457. הוא קיבל תואר שני באמנויות (Magister artium) ב-1459 והשתתף בהרצאות במשפטים ובמשפט קאנוני. בשנת 1459, הוא החל לחבר אוסף נרחב של מזמורים. ב-1461 הוא הצטרף למעגל ההומניסטי סביב  והכין עותקים של הטקסטים שלימד לודר בלייפציג מ-1462 ואילך. הרטמן שדל קיבל את ה שלו ב-1462.

בסוף 1463 הוא הלך בעקבות פטר לודר לפדובה, כנראה בהתייעצות עם בן דודו, הרמן שדל (1410–1485), שהיה מבוגר ממנו בשלושים שנה ושהיה אז רופא עיר באאוגסבורג. הוא ייעץ להרטמן במהלך לימודיו. באוניברסיטת פדובה למד הרטמן רפואה, אנטומיה וכירורגיה, וקיבל את הדוקטורט שלו ברפואה ב-7 באפריל 1466. תוך כדי לימודי רפואה, הוא גם השתתף בהרצאות בפיזיקה וביוונית, מה שהפך אותו לאחד הגרמנים הראשונים שלמדו יוונית.

בקיץ 1466 חזר לנירנברג, שם בילה חלק ניכר מהשנים הבאות בנסיעות ובאיסוף והעתקת ספרים. מ-1470 עד 1477 הוא עבד כרופא עירוני בנרדלינגן, הצטרף למסדר הקרטוזיאנים ב, והתחתן עם אנה היוגל (נפטרה ב-1485) מנירנברג ב-1475. המשך הקריירה שלו הוביל אותו דרך אמברג, שם הושבע כרופא העיר ב-15 באוקטובר 1477, בסוף שנת 1481 הוא עזב את העיר משום שסירבו לעלות את שכרו. בשנת 1482 חזר לנירנברג, שם נשא לאישה את מגדלנה האלר (נפטרה ב-1505) בשנת 1487. מתוך שנים עשר הילדים משני הנישואים, שישה מתו בגיל צעיר.

בנירנברג היה הרטמן שדל מהאזרחים העשירים והמוערכים. היו בבעלותו מספר נכסים ואחוזות וכן ירש את ביתו של בן דודו הרמן שדל בבורגשטראסה, שבו התגוררו גם ,  ואלברכט דירר. הוא נרשם בפנקס 92 המשפחות הנכבדות של העיר ובשנת 1482 הוכנס למועצה הגדולה, שהורכבה מנציגי ה וכן מסוחרים, מלומדים ובעלי מלאכה. המועצה הפנימית נותרה סגורה בפני הרטמן שדל כיוון שמשפחתו לא הייתה שייכת לאבות המייסדים (משפחות "זכאי המועצה"); אשתו השנייה הייתה צאצאית של משפחת אבנר הפטריצית מצד אימה, אך אביה לא היה שייך למשפחת האלר הפטריצית, אלא למשפחת האלר, הנקראת המינזמייסטר, שהיגרה מבמברג והיה מיוצג במועצה הפנימית רק לזמן קצר מאוד מ-1418 עד 1423.

עד מותו ניהל הרטמן שדל פרקטיקה רפואית מצליחה. הרישומים שלו, כולל המרשמים השמורים, מדגימים באיזו מצפון הוא מילא את חובותיו הרפואיות. עם עמיתיו המקצועיים, הוא יצר חוג משפיע של חוקרים בעלי שאיפות רפואיות והומניסטיות. המוניטין הנוכחי שלו התבסס על ידי יצירתו הספרותית העיקרית, "הכרוניקה העולמית".

ספרייתו של שדל, המכילה כתבי יד יקרי ערך ואיקונבולות, הפכה לרכושו של  בשנת 1552, ועברה לדוכס אלברכט החמישי מבוואריה בשנת 1571. אוסף האינקונבולות שלו נמצא כעת בספריית מדינת בוואריה במינכן.

ספריו
בין 1460 ל-1467, חיבר שדל את אוסף השירים שלו, הידוע כיום כ"ספר השירים של שדל". כמעט שני שלישים מהמילים הכלולות בו, בגרמנית, לטינית וצרפתית, ידועים רק מכתב יד זה.

בשנת 1467, הוא יצר את "ספר המתכונים" הרפואי שלו, שחלקו הניתוחי כולל שיקוי פצעים (potiones vulneratorum, בעיקר מרתחים מימיים) מאת מאסטר אוסוולד ועל ידי ניקלס פון מורכינגן, מנתח מזרח פרנקוני שפעל באמצע המאה ה-15. אוסף מרשמים רפואיים לעגבת שנערך על ידי שדל הוא מתוארך לשנים 1496/97, שבו, בין היתר, מתאר הפטריצי האאוגסבורגי הנס פפיסטר (1497) הכנת משחת כספית.

שדל ידוע בעיקר בזכות כתיבת הטקסט לכרוניקת נירנברג, הידועה בשם Schedelsche Weltchronik ("הכרוניקה העולמית של שדל"), שפורסמה ב-1493 בנירנברג. הוא הוזמן על ידי סבאלד שרייר (1446–1520) וסבסטיאן קמרמייסטר (1446–1503). המפות בכרוניקה היו האיורים הראשונים אי פעם של ערים ומדינות רבות.

כתוצאה מהמצאת מכבש הדפוס על ידי יוהנס גוטנברג בשנת 1447, ניתן היה להדפיס ספרים ומפות עבור בסיס לקוחות גדול יותר. מכיוון שהם היו צריכים להיות בכתב יד, ספרים היו בעבר נדירים ויקרים מאוד.

שדל היה גם אספן בולט של ספרים, אמנות והדפסים. אלבום שכרך ב-1504, שהכיל פעם חמישה תחריטים של יאקופו דה ברברי, מספק עדויות חשובות לתיארוך עבודתו של דה ברברי.

גלריה

לקריאה נוספת
Elisabeth Rücker: Hartmann Schedels Weltchronik, das größte Buchunternehmen der Dürerzeit. Verlag Prestel, München 1988. 
Stephan Füssel (Hrsg.): 500 Jahre Schedelsche Weltchronik. Carl, Nürnberg 1994. 
Peter Zahn: Hartmann Schedels Weltchronik. Bilanz der jüngeren Forschung. In: Bibliotheksforum Bayern 24 (1996), 230–248
Christoph Reske: Die Produktion der Schedelschen Weltchronik in Nürnberg. Harrassowitz, Wiesbaden 2000. 
Michael Zellmann-Rohrer, Constantine Hadavas, Selim S. Nahas: Liber Chronicarum Translation Volume 1. Boston. 

קישורים חיצוניים

 Hartmann Schedel im Katalog der Deutschen Nationalbibliothek
 Wilhelm Wattenbach (1890). "Hartmann Schedel". Allgemeine Deutsche Biographie (in German). Vol. 30. Leipzig: Duncker & Humblot. pp. 661–662.
 Herbermann, Charles, ed. (1913). "Hartmann Schedel", Catholic Encyclopedia. New York: Robert Appleton Company.

ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:הומניסטים גרמנים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:רופאים מהמאה ה-15
קטגוריה:היסטוריונים גרמנים
קטגוריה:היסטוריונים מימי הביניים
קטגוריה:ביבליופילים
קטגוריה:ילידי 1440
קטגוריה:נפטרים ב-1514