היינריך טישלר

היינריך טישלר (בגרמנית: Heinrich Tischler; 25 במאי 1892 – 16 בדצמבר 1938) היה צייר, אדריכל ואמן גרפי יהודי-גרמני.

 ביוגרפיה 
טישלר נולד ב-25 במאי 1892 בעיר קוזל שבשלזיה (כיום קנדז'ז'ין-קוז'לה, פולין). בשנת 1897 עבר להתגורר בעיר ורוצלב (אז ברסלאו). לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון, התמחה בנגרות ועבד בענף הבנייה. בשנת 1912 החל ללמוד אדריכלות וציור באקדמיה הממלכתית לאמנויות ומלאכות בברסלאו. טישלר היה ידידו של הצייר אוטו מולר, ששימש כפרופסור באקדמיה משנת 1919.

במלחמת העולם הראשונה שירת כחייל. לאחר סיום המלחמה עבד כצייר וכאדריכל עצמאי בברסלאו ובסביבתה. בין השנים 1927–1928 עיצב את פנים בית הכלבו פטרסדורף בברסלאו ותכנן את הסבתו של בניין המסחר גוראסה באופולה. טישלר יצר ציורים, רישומים, תחריטים וליטוגרפיות, שבהם תיאר את מצוקות החברה שלאחר המלחמה בסגנון אקספרסיוניסטי תוך שימוש באמצעים הסגנוניים של האקספרסיוניזם.

בשנת 1925 פתח בית ספר לציור בברסלאו יחד עם איזידור אשהיים. משנת 1930 היה חבר בארגון ה"דויטשר ורקבונד". בשנת 1931 הציג תערוכת יחיד אחרונה בברסלאו.

 דיוקן ורוצלב דרך יצירתו של טישלר 
כמו אמנים יהודים רבים בתקופתו, טישלר הושפע עמוקות מחוויות מלחמת העולם הראשונה ופנה לאקספרסיוניזם. יצירותיו שילבו אלמנטים מהאמנות המודרנית, בהשפעת הזרם הצרפתי והסגנון המכונה "הניו אובייקטיביות". עבודותיו כללו נופים, דיוקנאות עצמיים, עירום וסצנות רחוב. הוא תיעד את חיי היום-יום בוורוצלב, וצייר עגלונים, משרתות, בעלי מלאכה, פועלים, רוכלים ומהגרים ממזרח אירופה. בכך יצר דיוקן אורבני ייחודי של ורוצלב – עיר שבה נפגשו מזרח ומערב. בשנות ה-30 שיקפו יצירותיו את חוסר הוודאות הקיומית של אמנים יהודים שנרדפו על ידי המשטר הנאצי. הגרפיקה האקספרסיבית והציורים הדרמטיים שלו המחישו את תחושת החרדה והפחד מהעתיד. כאקט מחאה נגד מדיניות גרמניה הנאצית, שילב טישלר באותיות החתימה שלו סמלים המזכירים את האלפבית העברי, ובכך הדגיש את זהותו היהודית ואת סולידריותו עם האמנים הנרדפים.

 רדיפות הנאצים 
עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה בשנת 1933, נגדעה קריירתו האמנותית והמקצועית של טישלר בשל רדיפתו במסגרת חוקי הגזע. ידידו ופטרונו, אספן האמנות היהודי איסמר ליטמן, שם קץ לחייו. יצירותיו של טישלר שיקפו את תחושת הזרות והניכור שחווה בשל הרדיפות הגוברות נגד היהודים. בשנת 1936 השלים את פרויקט הבנייה האחרון שלו, ולאחר מכן נאלץ להתפרנס כמורה לרישום. בעקבות איסור עבודה, חקירות והטרדות נוספות, נשלח בשנת 1938 למחנה הריכוז בוכנוואלד. לאחר מאמצים של משפחתו שוחרר כעבור חודש, אך מת זמן קצר לאחר מכן כתוצאה מהתעללות ומחולשתו הפיזית. הוא נקבר בבית העלמין היהודי החדש ברחוב לוטניצה בברסלאו ב-1938.

אלמנתו, אלזה, הצליחה להבריח חלק מיצירותיו ולברוח לבריטניה. אוסף יצירותיו עבר לידיו של אספן האמנות הנס פטר רייזה מקאסל, אשר מכר אותן למוזיאון שלזיה בגרליץ יחד עם יצירות נוספות של אמנים מאסכולת ברסלאו.

 יצירות 
 ציורים ורישומים 
 רחוב פרברי בברסלאו (ללא כותרת) – שמן על בד, סביב 1920, המוזיאון השלזי בגורליץ
 "תפילות" – תיק עבודות עם חמש ליטוגרפיות ודף שער, יצא לאור על ידי פריץ גורליט, ברלין, 1920
 "ישו ומגדלנה", 1920
 "נביאים מיואשים" – צבעי מים, 1926, אוסף הגלות "ממוריה"
 "טבע דומם עם דיוקן עצמי במראה" – גואש, באוסף פרטי

 איורים לספרים 
 יחזק מייר בלאושטיין: "היהודי המזרחי – מחזה על סבל", יצא לאור בהוצאת מ. ו. קאופמן, לייפציג, 1920

 תערוכות פוסטום 
 1971 – גלריה צימר, גיטרסלו
 1974 – גלריה גייטל, ברלין
 2016 – מוזיאון העיר ורוצלב בארמון המלכותי ("האמנות הנרדפת: היינריך טישלר וסביבתו בברסלאו")

 ראו גם 
 אמנות מנוונת

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אמנים יהודים
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:אדריכלים יהודים גרמנים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז בוכנוואלד
קטגוריה:ציירים יהודים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1892
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1938