תרבות כיש

תרבות כיש על פי תיאוריה שהציע איגנץ גלב כללה את האתרים אבלה ומארי בלבנט, את נגר בצפון, ואת האתרים הפרוטו-אכדיים אבו סלאביך וכיש במסופוטמיה המרכזית, בתקופה המוקדמת של השפות שמיות מזרחיות במסופוטמיה ובלבנט. התקופה החלה בראשית האלף ה-4 לפנה"ס והסתיימה עם עליית האימפריה האכדית.Hasselbach (2005). p. 4. עם זאת, תיאוריה זו נדחתה על ידי מחקר מאוחר יותר.

 סקירה כללית 
על פי התיאוריה, האוכלוסייה השמית המזרחית היגרה מהלבנט של ימינו והתפשטה לתוך מסופוטמיה. האוכלוסייה החדשה עשויה הייתה לתרום לקריסת תקופת אורוכ בסביבות 3100 לפנה"ס. התרבות השמית המזרחית הקדומה התאפיינה בדמיון לשוני, ספרותי ואורתוגרפי שהשתרע מאבלה במערב ועד אבו סלאביך במזרח.

שמות פרטיים מהעיר השומרית כיש הצביעו על אופי שמי של האוכלוסייה המקומית, מה שמעיד כי בעיר היה מרכיב שמי משמעותי כבר מראשית ההיסטוריה המתועדת.  מכיוון שגלב ראה בכיש את מרכז התרבות הזו, הוא העניק לה את שמה.

המאפיינים המשותפים של הערים בתרבות זו כללו שימוש במערכת כתב שכללה לוגוגרמות לא-שומריות, מערכת אחידה לקריאת חודשי השנה, שיטת תיארוך על פי שנות מלכים ושיטת מדידה דומה. עם זאת, לכל עיר הייתה מערכת שלטון מלוכנית משלה.

בעוד ששפות מרי ואבלה היו קרובות זו לזו, כיש ייצגה ישות לשונית שמית מזרחית נפרדת, שדיברה ניב ייחודי (כישית), השונה הן מהאכדית הקדם-סרונית והן מהשפה האבלאית.

התיאוריה נדחתה ממספר סיבות: הדמיון הלשוני, הספרותי והתרבותי בין חלקי תרבות כיש התגלה כקטן יותר מכפי שגלב שיער, תפקידה המרכזי של כיש לא הוכח, וישנם מחקרים הטוענים כי עדויות אונומסטיות (חקר שמות פרטיים) ואחרות מצביעות על כך שדוברי השפות השמיות היו עדיין מיעוט קטן בבבל הצפונית במהלך התקופה המדוברת.

 הערות שוליים 

קטגוריה:שומר