התמיכה הישראלית בחמאס

התמיכה הישראלית בחמאס הייתה מעורבות ישירה של רשויות ישראליות בתקופות שונות אשר תרמה לעלייתו ולביסוסו של ארגון הטרור חמאס כגוף השלטוני ברצועת עזה.

 הקמת חמאס 
במלחמת ששת הימים ביוני 1967 כבשה מדינת ישראל את השטחים הפלסטיניים. במקביל, הארגון לשחרור פלסטין (אש"ף), שהוקם בשנות ה-60, הפך לגורם המרכזי בתנועה הלאומית הפלסטינית בשטחים, אולם ישראל סירבה להכיר בו.

לפי ג'ונתן שנצר, בסוף שנות ה-70 הישראלים האמינו שהם מצאו את עקב האכילס של הפת"ח, אשר חרד מההשפעה הגוברת של האחים המוסלמים בעזה. הוא הוסיף כי הישראלים "קיבלו את ההחלטה הרעה לאפשר לאחים המוסלמים לפעול".
ישראל תמכה בארגון הצדקה של אחמד יאסין, "אל-מוג'מע אל-אסלאמי", שנועד לתמוך ברווחת השכבות העניות, וצמיחתו ערערה על מעמדו של אש"ף. הארגון של יאסין ניהל רשת מסגדים, מתנ"סים ובתי ספר בעזה, דרכם החדיר את אידאולוגיית האחים המוסלמים.

מושלה הצבאי של עזה, תא"ל יצחק שגב, הודה שבהוראת הרשויות הישראליות העניק סיוע כספי לארגונו של יאסין. אפרים סנה הצהיר ב-1992 כי "ראינו את הפונדמנטליסטים ככוח חברתי בלתי מאיים, שמטרתו לשפר את התנאים הרעים ורמת החיים של הפלסטינים. לדברי אורי מילשטיין, יצחק מרדכי, מפקד פיקוד הדרום בשנים 1986–1989, אמר שלמרות היכרותו עם הגזרה, היה בהלם ממספר המסגדים שנבנו בעזה, עקב האסטרטגיה הישראלית שתמכה בארגון הצדקה של יאסין.

כמו כן, בשנת 1982 פתחה ישראל במבצע שלום הגליל נגד מוקדי ההשפעה של אש"ף בלבנון. במקביל ניסתה לקדם פתרונות אחרים לסכסוך כמו האופציה הירדנית והסכמי קמפ דייוויד, ותמיכה בגורמי שלטון חלופיים.

על גבי התשתית הזו, התפתחה בסוף שנות ה-80 הרשת של יאסין לכדי ארגון חמאס. הארגון של יאסין הפך לתשתית של "חמאס", ארגון הטרור ושלוחה של האחים המוסלמים אשר הוקמה בסוף שנות ה-80. אסטרטגיית הסיוע לארגונו של יאסין חיזקה את העמדה כי חמאס הוא "יצירה של ישראל". לטענת ג'וזפ בורל, הנציג העליון של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון, ישראל מימנה את הקמת חמאס כדי לפגוע ברשות הפלסטינית, ובהמשך כדי למנוע הקמת מדינה פלסטינית.

 השפעת חמאס על הסכמי אוסלו 
עליית החמאס הייתה חלק מהגורמים שהובילו את ממשלת ישראל העשרים וחמש להכיר באש"ף כנציג העם הפלסטיני, עם חתימת הסכם אוסלו א' ב-1993. במקביל, פעלה ממשלת רבין לגירוש פעילי חמאס ללבנון.

לאחר מינוי בנימין נתניהו, שהתנגד להסכמי אוסלו, לראשות הממשלה, שבה אפשרות לתמיכה בחמאס. בפגישה בינו לראש ממשלת טורקיה מסוט ילמז, העביר ילמז את הקשיים של יאסר ערפאת בבעיות התשתית והדיור בעזה, והציע את עזרתה של טורקיה. נתניהו הציע במקום להעביר את הכספים לרשות הפלסטינית שבשליטת ערפאת, להעביר כספים לחשבונות הבנק של חמאס בישראל, וכי ממשלתו תתמוך במהלך כזה. ילמז דחה כל קשר עם חמאס והבהיר כי טורקיה מכירה רשמית רק ב"מדינת פלסטין" והממשל של יאסר ערפאת. נתניהו התעקש כי ראש הממשלה הקודם של טורקיה, נג'מטין ארבקאן ניהל שיחות עם חמאס, ומבחינת ישראל אין כל בעיה בכך, אך ילמז הבהיר כי אלו לא היו מגעים רשמיים של המדינה. למחרת הלין נשיא ישראל עזר ויצמן באוזני ילמז כי הצעתו של נתניהו נועדה לחבל בתהליך השלום.

 ממשל חמאס על רצועת עזה 
ביוני 2007 חמאס השתלט על רצועת עזה לאחר עימות אלים עם הפת"ח. בין השנים 2007 ל-2014 הועבר המימון ללא מעורבות ישראלית או אמריקאית. לאחר מבצע "צוק איתן" ב-2014, ועד שנת 2018, הועברו הכספים דרך הרשות הפלסטינית. בסוף 2014 הציע בצלאל סמוטריץ' לשקול לאפשר את עליית שלטון חמאס ביהודה ושומרון, מתוך הנחה ש"חמאס הוא נכס" מבחינת הלגיטימציה הבינלאומית, ושלאחר מבצע חומת מגן צה"ל שולט בשטח וידע לטפל באיומים מבחינה ביטחונית. בראיון ב-2015 חזר על עמדה זו באומרו שבזירה המדינית, שהיא הזירה המרכזית שאיתה ישראל מתמודדת: "הרשות הפלסטינית היא נטל, וחמאס הוא נכס", כיוון שלדעתו הוא לא יזכה להכרה, או מעמד בבית הדין הפלילי הבין-לאומי, עקב פעילותו כארגון טרור.

 המימון הקטרי 
ממוזער|250x250 פיקסלים|קריקטורה ביקורתית של "מורשת נתניהו": נתניהו מעביר מזוודת כסף שעליה דגל קטר, מה שמוביל לענן פטרייה כתוצאה מפיצוץ עז
בשנת 2018 סירבה הרשות להמשיך בהעברת הכספים, גם במחיר קריסת כלכלת רצועת עזה. בעקבות זאת, פנה ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, במכתב לקטרים וביקש את המשך העברת הכספים למימון חמאס באופן ישיר. המימון, אשר עבר במזוודות מזומנים, ספג ביקורת וכונה "פרוטקשן לחמאס". בהמשך פנה נתניהו לשר האוצר האמריקאי, סטיבן מנושין, וביקש ממנו כי הכספים שיועברו לשלטון חמאס לא ייחשבו כמימון טרור. בעקבות זאת, קטר החלה להעביר כספים לרצועת עזה על בסיס חודשי החל מ-2018. הכספים, בסכומים של כ-15 מיליון דולר במזומן, הועברו דרך שטח ישראל. לטענת אהוד אולמרט "ישראל עשתה הכל כדי להחליש את הרשות הפלסטינית – ולחזק את חמאס". לדבריו, על אף שעזה הייתה על סף קריסה בשל מחסור במשאבים ובכסף, והרשות הפלסטינית סירבה להעביר כספים לחמאס. אולם לדבריו בנימין נתניהו הציל את חמאס, זאת באמצעות עסקה עם קטר להעברת מיליוני דולרים לממשל חמאס ברצועה. לפי דיווחים, בוועידת הליכוד ב-2019 אמר נתניהו: "מי שרוצה לסכל את הקמתה של מדינה פלסטינית צריך לתמוך בחיזוק חמאס ובהעברת כסף לחמאס. זה חלק מהאסטרטגיה שלנו לבדל בין הפלסטינים בעזה לבין הפלסטינים ביהודה ושומרון". לאחר טבח שבעה באוקטובר נתניהו דחה את הטענות, ולדבריו מטרתו הייתה למנוע משבר ההומניטרי ברצועת עזה. עם זאת, גורמי מודיעין ישראליים סבורים כי לכספים אלו היה תפקיד בהצלחת מתקפת הטרור. ממשלת בנט-לפיד הפסיקה את מנגנון העברת הכספים במזומן דרך ישראל, אך קטר המשיכה להעביר דרך מצרים דלקים בשווי זהה.

 הקלות לממשל חמאס 
במקביל להכנסת הכספים הקטריים, הרחיב נתניהו את היתרי הכניסה לישראל, לרבות גורמים מחמאס. בשיא, ישראל אישרה לכ-18,000 פועלים עזתיים להיכנס לעבוד מדי יום בישראל. שלמה ברום טען כי האינטרס של נתניהו היה לחזק את חמאס כדי להימנע ממשא ומתן בתהליך השלום הישראלי-פלסטיני על הקמת מדינה פלסטינית. בכך, הוא מראה שאין שותף בר קיימא לשיחות שלום. לפי טל שניידר, במשך שנים נקטו הממשלות השונות בראשותו של בנימין נתניהו בגישה שחילקה את הכוח בין רצועת עזה לגדה המערבית - החלשת נשיא הרשות הפלסטינית אבו מאזן, תוך תמיכה בארגון הטרור של חמאס. הרעיון היה למנוע מאבו מאזן, או מכל אחד אחר ביהודה ושומרון, להתקדם לעבר הקמת מדינה פלסטינית.

 ראו גם 
 יחסי החוץ של חמאס
 מבצע ציקלון
 הוועדה הקטרית לשיקום רצועת עזה

 לקריאה נוספת 
 אדם רז, הדרך לשבעה באוקטובר, פרדס הוצאה לאור (2024)

 קישורים חיצוניים 


 הערות שוליים 

קטגוריה:בנימין נתניהו
קטגוריה:לחימה ברצועת עזה
קטגוריה:מלחמת חרבות ברזל