האבל הראשון

האבל הראשון (בצרפתית: Premier Deuil) הוא ציור שמן על בד משנת 1888 מעשה ידי הצייר  הצרפתי ויליאם אדולף בוגרו. ממדיו הם 203 על 252 סנטימטרים, והוא מוצג במוזיאון הלאומי לאמנויות יפות בבואנוס איירס, ארגנטינה. הציור מתאר את הרגע שבו אדם וחוה מוצאים את גופתו של בנם הבל, שנרצח על ידי אחיו קין. זהו תיאור האבל האנושי הראשון המתועד בתנ"ך. בוגרו עצמו חווה אבל אישי קשה זמן קצר לפני שצייר את היצירה, בעקבות מותו של בנו השני.

 קבלתו וחשיבותו 
במהלך הרבע האחרון של המאה ה-19, עיתוני בואנוס איירס נהגו לפרסם בחודש מאי דיווחים נרחבים על הסלון של פריז. הדיווחים, שנכתבו על ידי כתבים ארגנטינאים או תורגמו מעיתונים אירופיים, ניסו להעריך אילו מבין חמשת אלפי היצירות המוצגות בסלון היו החשובות ביותר. בעולם אמנות שבו הספרות הקדימה לעיתים את הראייה החזותית, זכו "המכונות הגדולות" של הסלון (כינוי שניתן לציורים האקדמיים הגדולים) לביקורות חיוביות או שליליות, בהתאם לטעמם של המבקרים. הציור "האבל הראשון" של בוגרו היה בין העבודות שהוזכרו והוערכו רבות.

במכתב פומבי לידידו מנואל לאינס, עורך עיתון "El Diario", כתב קרלוס גורוסיאגה כי "זהו ציור שאי אפשר להביט בו מבלי לחוש את עוצמת הכאב... הכול בו טבעי ואמיתי עד כאב. לעומתו, מבקר אנונימי מעיתון "El Censor" טען כי "האבל הראשון "מזכיר קבוצה של דמויות מכניות; אדם וחוה מקוננים על גופתו של הבל, אך גופם נראה יותר כמו שנהב מאשר בשר ודם."

קהל הקוראים בבואנוס איירס גיבש דימוי מוקדם של היצירה על בסיס הכתיבה עליה, ורק כעבור מספר שנים הציור הגיע לארגנטינה והוצג בתערוכה חגיגית. המבקר אדוארדו שיאפינו, שלא נטה חיבה לאמנות האקדמית, ציין בכל זאת את "האלגנטיות שבה הצייר פתר את הצגת הנושא: בקומפוזיציה היפה הזו יש קיצור פרספקטיבי, תנועה ופירוט המעידים על חן פיסולי."

 מוטיבים ופרשנות 
האבל הראשון היה נושא פופולרי במאה ה-19, שכן אפשר לפרוס בו גופים כואבים בדרמה משמעותית מההיסטוריה המקראית. בוגרו עבד על הציור במשך שנים, ועדות לכך היא סקיצה שנמצאת בספריית מכון צרפת, המתוארכת ל-1885 ומציגה קומפוזיציה כמעט זהה לתוצאה הסופית. הציור שהוצג בסלון של 1888 לצד יצירה אחרת של בוגרו ("Baigneuse"), מזכיר את הקומפוזיציות הפירמידליות שהיו בשימוש בתקופת הרנסאנס, במיוחד אצל מיכלאנג'לו ורפאל. אכן, לא פעם כונה בוגרו "הרפאל הצרפתי."

הצער בציור מתוחם ומבוים: נקודת השיא הרגשית נמצאת בפניה של חוה המתייפחת, אך אלה מוסתרות בידיה. הטיפול בגווני העור ממשיך מסורת קלאסית – אדם כהה יותר, חוה בהירה, כמעט שנהבית. הבל המת מוצג ביופי אידיאלי, ללא סימנים של אלימות, למעט כתם דם בודד על האדמה. ברקע נראים המזבח וענן העשן של מנחתו של הבל, שהובילה לזעמו של קין ולרצח. העשן מתערבב בעננים המאיימים שבשמיים, המעצימים את התחושה הטרגית של האירוע.

 הציור ויצירתו של בוגרו 
בוגרו שלח את היצירה לתערוכה העולמית של 1889 בפריז, יחד עם מספר ציורים נוספים מיצירתו של השנים האחרונות, שכללו סצנות מקראיות, קומפוזיציות מיתולוגיות גדולות וייצוגים של בתולות ומלאכים. באותה תקופה נחשב בוגרו לאחד האמנים המוערכים ביותר בצרפת. ציוריו זכו להצלחה מסחרית עצומה, במיוחד בארצות הברית ובאנגליה, והיו לאובייקט נחשק עבור אספנים אמידים, כמו פרנסיסקו אוריבורו הארגנטינאי, שרכש את "האבל הראשון" בסוף המאה ה-19. 

 ביבליוגפיה 

קטגוריה:אדם וחוה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:קין והבל בציורים
קטגוריה:אדם וחוה בציורים
קטגוריה:ויליאם אדולף בוגרו: ציורים מהמיתולוגיה
קטגוריה:ויליאם אדולף בוגרו: ציורים