אנטונוב An-124 רוסלן

אנטונוב An-124 רוסלן (ברוסית: Антонов Ан-124 Руслан, קוד דיווח נאט"ו: קונדור) הוא מטוס תובלה כבד אסטרטגי בעל ארבעה מנועים שתוכנן בשנות ה-80 על ידי לשכת התכנון של אנטונוב ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית. האנטונוב An-124 הוא מטוס המטען השני במשקלו בהיסטוריה, ומאז השמדת האנטונוב An-225 מרייה במלחמת אוקראינה–רוסיה הוא חזר להיות המטוס הכבד ביותר הנמצא בשירות.

תכנון המטוס החל בשנת 1971, במסגרת פרויקט שכונה בתחילה Izdeliye 400 (ברוסית: "מוצר מס' 400"), במטרה לתת מענה למחסור ביכולת נשיאת מטען כבד בחיל האוויר הסובייטי. קווי הייצור הוקמו בשני מפעלים: הראשון במפעל Aviastar-SP שבאוליאנובסק, רוסיה, והשני במפעל AVIANT שבקייב, אוקראינה. הרכבת המטוס הראשון החלה ב-1979, והמטוס ביצע את טיסת הבכורה שלו ב-24 בדצמבר 1982. אב-הטיפוס הוצג לראשונה בפני העולם המערבי בתערוכת פריז בשנת 1985. המהנדס הראשי של ה-An-124 וה-An-225 היה ויקטור טולמצ'ב. לאחר התפרקות ברית המועצות החל ה-An-124 להיכנס לשירות מסחרי, וב-30 בדצמבר 1992 קיבל תעודת הסמכה אזרחית מאנטונוב.

בשנת 2008 פורסם כי רוסיה ואוקראינה מתכננות לחדש במשותף את הייצור, ובשלב מסוים אף עלתה אפשרות להזמנת 20 מטוסים חדשים. עם זאת, באוגוסט 2014 דווח כי בוטלה התוכנית עקב ההתקוממות הפרו-רוסית באוקראינה. מתקן הייצור היחיד של המטוס נותר המפעל הרוסי Aviastar-SP באוליאנובסק.

המפעילים השונים של האנטונוב An-124 נמצאים בדילמה לגבי אישור כשירות אוויר מתמשך למטוסים הקיימים. המתכנן המקורי של המטוס אחראי לניהול תהליך הבדיקה וההסמכה השוטף, אך הסכסוך בין רוסיה לאוקראינה מקשה על ביצוע התהליך. נכון ל-2019, היו 26 מטוסי אנטונוב An-124 בשירות מסחרי.

 פיתוח 
רקע
בשנות ה-70 סבל פיקוד התובלה האווירית של חיל האוויר הסובייטי ממחסור ביכולת תובלה אווירית אסטרטגית כבדה. כלי הטיס הגדולים ביותר שלו כללו כ-50 מטוסי אנטונוב An-22, ששימשו בעיקר לתפקידי תובלה טקטית. דו"ח של ה-CIA משנת 1976 קבע כי ברית המועצות "אינה משתווה לארצות הברית ביכולת לספק תמיכה לוגיסטית כבדה לטווח ארוך". בכירים סובייטים חיפשו לא רק כלי טיס נוספים, אלא גם הגדלה משמעותית ביכולת הנשיאה שלהם, כך שניתן יהיה לבצע יותר משימות בפחות טיסות.

ממוזער|תא הטייס של אנטונוב An-124, במטוס של חברת התעופה הרוסית פולט פלייט
בשנת 1971 החלה עבודת התכנון במשרדי חברת אנטונוב, בהובלת המהנדס הראשי ויקטור טולמצ'ב, שתכנן גם את אנטונוב An-225 מרייה הגדול יותר. במהלך פיתוחו היה המטוס ידוע בברית המועצות בשם "Izdeliye 400" ("מוצר 400") ובמערב ניתן לו השם "An-40". עיצובו הכללי דמה ללוקהיד C-5 גלקסי, מטוס התובלה האסטרטגי האמריקאי, אך הוא כלל מספר שיפורים, כמו שימוש נרחב יותר בסיבי פחמן מרוכבים (כ-5% ממשקל המטוס) ושימוש מוגבר בטיטניום. החומר העיקרי ששימש בבנייתו היה אלומיניום, לצד שימוש מוגבל בסגסוגות פלדה וטיטניום. בניגוד ללוקהיד C-5 גלקסי, לאנטונוב An-124 אין תא מטען מדוחס לחלוטין והוא אינו מצויד ביכולת תדלוק אווירי.Fricker 1990, pp. 57-78.

בשנת 1973 החלה בניית מתקני הייצור למטוס החדש. שני קווי ייצור נפרדים הוקמו: אחד במפעל Aviastar-SP, בעיר אוליאנובסק ברוסיה, והשני במפעל AVIANT בעיר קייב באוקראינה. בנוסף, הפרויקט הסתמך על רכיבים ומערכות מיותר מ-100 מפעלים ברחבי ברית המועצות ומדינות מזרח אירופה. בשנת 1979 החלה הרכבת המטוס הראשון.

ב-24 בדצמבר 1982 ביצע המטוס את טיסת הבכורה שלו. שלוש שנים מאוחר יותר, בשנת 1985, הוצג המטוס לראשונה בעולם המערבי, בסלון האווירי בפריז. הפעלת האנטונוב An-124 לטיסות מסחריות החלה לאחר קריסת ברית המועצות, ולשם כך הונפק לו אישור תעופה אזרחי על ידי אנטונוב ב-30 בדצמבר 1992.E. Gordon, Antonov's Heavy Transports, Midland Publishing. 

 לאחר נפילת ברית המועצות 
מכירות האנטונוב An-124 למפעילים מסחריים שונים נמשכו במהלך שנות ה-90 ועד אמצע שנות ה-2000; רבים ממטוסים אלו היו מטוסים צבאיים לשעבר, ששופצו על ידי אנטונוב, או גופי מטוסים לא גמורים שנשמרו. בתחילת שנות ה-2000, מפעילת המטענים וולגה-דנייפר איירליינס בחרה לשדרג את צי מטוסי ה-An-124 שלה, ולצורך כך ביצעה שינויים במנועים, כדי להתאים לתקנות הרעש, שיפורים מבניים להארכת חיי השירות ושדרוגי מערכות ואוויוניקה, שאיפשרו תפעול על ידי ארבעה אנשי צוות בלבד במקום שישה או שבעה.

באפריל 2008, הוכרז כי רוסיה ואוקראינה הגיעו להסכמה על חידוש ייצור האנטונוב An-124 ברבעון השלישי של 2008. חודש לאחר מכן, הוכרזה גרסה חדשה, האנטונוב An-124-150, שכללה מספר שיפורים, ובהם יכולת נשיאה מרבית של 150 טון. עם זאת, במאי 2009, שותפתה של אנטונוב, תאגיד המטוסים המאוחד של רוסיה, הודיעה כי אין בכוונתה לייצר מטוסי An-124 בשנים 2009–2012. בסוף 2009, נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב הורה על חידוש הייצור של המטוס; רוסיה התכוונה באותה תקופה לרכוש 20 מטוסי An-124 חדשים.

באוגוסט 2014, דווח כי סגן שר התעשייה והמסחר הרוסי, יורי סליוסר, הודיע כי ייצור האנטונוב An-124 הופסק בעקבות ההתקוממות הפרו-רוסית באוקראינה. ככל שהחריף הקרע בין רוסיה לאוקראינה, החלה אנטונוב לחפש ספקים חדשים ובמקביל לקדם את ההתמערבות של האנטונוב An-124. בשנת 2018 בחנה חברת GE Aviation האמריקאית אפשרות להתקנת מנועי CF6 במטוס עבור CargoLogicAir, חברת בת של וולגה-דנייפר איירליינס, שינוי שהיה עשוי להגדיל את טווח הטיסה. בינואר 2019, אנטונוב חשפה את כוונתה לחדש את ייצור האנטונוב An-124 ללא סיוע מרוסיה.

 תכנון מחליף רוסי 
בתערוכת MAKS בשנת 2017, המכון האווירו-הידרודינמי המרכזי הכריז על הדגם אנטונוב An-124-102 סלון (Slon) כתחליף לאנטונוב An-124-100. בינואר 2019 פורסמו פרטים על התכנון לפני ניסויי מנהרת רוח שתוכננו לאוגוסט–ספטמבר. המטוס מיועד לייצור במפעל Aviastar-SP בעיר אוליאנובסק. הוא צפוי לשאת 150 טון למרחק של 7,000 ק"מ, או 180 טון למרחק של 4,910 ק"מ במהירות של 850 קמ"ש. משרד ההגנה של רוסיה מעוניין בטווח של 7,600 ק"מ עם חמישה טנקים קלים מדגם Sprut-SDM-1 , או 300 חיילים חמושים.

האנטונוב An-124-102 סלון מתוכנן להיות באורך של 82.3 מטר, בהשוואה לאורך של 69.1 מטר של רוסלן, עם מוטת כנפיים של 88.8 מטר, לעומת 73.3 מטר של רוסלן, וגובה של 24 מטר, בהשוואה ל-21 מטר של רוסלן. כנף חדשה עם פרופיל אווירודינמי גבוה יותר ושלדת מטוס במשקל של 214–222 טון תאפשר משקל המראה מרבי  של 490–500 טון. המטוס צפוי להיות מונע במנועי PD-35 רוסיים, שיפותחו עבור המטוס CR929, ויספקו דחף של 342.5 קילו-ניוטון לעומת 226.8 קילו-ניוטון של רוסלן. מתוכננים שני סוגי גופי מטוס – אחד עבור חברת וולגה-דנייפר איירליינס ברוחב של 5.3 מטר, בהשוואה ל-4.4 מטר של רוסלן, והשני עבור משרד ההגנה הרוסי ברוחב של 6.4 מטר כדי לאפשר נשיאת כלי רכב בשתי שורות.

ב-5 בנובמבר 2019 פרסם המכון האווירו-הידרודינמי המרכזי תמונות של דגם באורך של 1.63 מטר וברוחב של 1.75 מטר, לקראת ניסויי מנהרת רוח. ב-26 במרץ 2020 פרסם המכון תמונות נוספות של דגם מנהרת רוח, והודיע כי החוקרים השלימו את מחזור הבדיקות הראשון, שאישר את מאפייני המטוס שנקבעו בשלב המחקר המקדים.

 עיצוב 
שמאל|ממוזער|אנטונוב An-124-100 בכריעה עם רמפה קדמית פתוחה (כן הנסע הקדמי מקופל)
שמאל|ממוזער|מנגנון הכריעה של המטוס
שמאל|ממוזער|ללא כריעה – כן הנסע הקדמי פרוס
האנטונוב An-124 רוסלן הוא מטוס תובלה אסטרטגי בעל ארבעה מנועים. למטוס יש קווי דמיון חיצוניים רבים ללוקהיד C-5 גלקסי, כולל גוף מטוס כפול המאפשר דלת מטען אחורית הנפתחת בטיסה ללא פגיעה בשלמות המבנה, וכן סידור משטחי בקרת הטיסה כגון מדפים, ספוילרים ומשטחי בקרה נוספים של ה-C-5. לאנטונוב An-124 גוף קצר מעט יותר, מוטת כנפיים גדולה יותר, וכושר נשיאה גבוה בכ-17% בהשוואה ללוקהיד C-5 גלקסי. במקום זנב בצורת T, לאנטונוב An-124 יש מבנה זנב קונבנציונלי, הדומה בעיצובו לזה של בואינג 747. המטוס כולל מערכת בקרת טוס-על-חוט היברידית, המשלבת בקרות מכניות קונבנציונליות עבור חלק מהמערכות, כדי לספק יתירות במקרה של כשל במערכת ההידראולית.

אנטונוב An-124 יחיד מסוגל לשאת עד 150 טון של מטען פנימי בתצורה צבאית סטנדרטית, וכן 88 נוסעים בסיפון העליון מאחורי הכנפיים. הסיפון העליון כולל את תא הטייס ואת אזור הצוות, עם מעבר בין הסיפון העליון והתחתון באמצעות סולמות פנימיים מתקפלים. תא המטען של האנטונוב An-124 הוא בגודל , גדול בכ-20% מזה של C-5 גלקסי, שגודלו . בשל מגבלות הלחץ בתא המטען הראשי (24.6 kPa, 3.57 psi), המטוס שימש רק לעיתים רחוקות להצנחת חיילים או להובלת נוסעים, שכן נדרשו מסכות חמצן וביגוד חם בתנאים אלה. רצפת תא המטען עשויה טיטניום, מתכת יקרה שבדרך כלל אינה בשימוש נרחב במטוסים. עיצוב זה מאפשר נשיאת כלי רכב כבדים, כולל טנקי מערכה וסוללה ארטילרית שלמה.

המטוס מופעל על ידי ארבעה מנועי פרוגרס D-18T טורבו-פאן, שכל אחד מהם מסוגל לייצר עד 238–250 קילו-ניוטון (kN) של דחף. כדי להקטין את מרחק הנחיתה הנדרש, קיימים היפוכי דחף. הטייסים הצהירו כי המטוס קל יחסית בפקדים וקל לטפל בו יחסית למטוס בסדר גודל שלו. שתי יחידות כוח עזר TA18-200-124 (APU) נמצאות בתוך חיפויי כני הנסע הראשיים. כתוצאה מהשפעות החום והפיצוץ המיוצרים על ידי יחידות כוח עזר אלה, שדות תעופה מסוימים דורשים פריסת הגנה על המיסעה. גלגלי הנחיתה של האנטונוב An-124 מצוידים במערכת מתלים אולאו עבור 24 הגלגלים שלו. מתלה זה כויל כדי לאפשר נחיתה בשטח גס ופריקה קדמית, מה שמאפשר טעינה ופריקה קלה יותר דרך דלת המטען הקדמית. מאפיינים אחרים, כגון עגורן גשר על סיפון המטען, המסוגל להרים עד 30 טון, מסייעים גם כן לטעינה. בנוסף, ניתן להעמיס על הסיפון פריטים במשקל של עד 120 טון באמצעות כננת. בדרך כלל קיימות שתי יחידות מכ"ם נפרדות; מערכת אחת מיועדת למיפוי קרקע ולניווט, והשנייה מיועדת למזג האוויר.

 היסטוריה מבצעית 
ממוזער| אנטונוב An-124 במהלך פריקת במה מרכזית של רקטה אטלס 5
במהלך שנות ה-2000 עמדה גרמניה בראש יוזמה לחכירת מטוסי An-124, כדי לענות על דרישות התובלה האווירית של נאט"ו. התוכנית כונתה SALIS, ראשי תיבות של "פתרון ביניים לתובלה אווירית אסטרטגית" (Strategic Airlift Interim Solution). במסגרתה, סוכנות התמיכה והרכש של נאט"ו  חכרה שני מטוסי An-124 רוסלן מחברת SALIS GmbH, והם הוצבו בנמל התעופה לייפציג/האלה  לזמן מוגבל מראש, עד שהאיירבוס A400M הפך לזמין. על פי החוזה התחייבה החברה לספק שני מטוסים נוספים בהתראה של שישה ימים ושניים נוספים בהתראה של תשעה ימים. המטוסים שימשו להובלת מטענים לפי בקשות של 18 מדינות: בלגיה, הונגריה, יוון, דנמרק, קנדה, לוקסמבורג, הולנד, נורווגיה, בריטניה, פולין, פורטוגל, סלובקיה, סלובניה, פינלנד, צרפת, שוודיה וצ'כיה. המטוסים הוכחו כיעילים עבור נאט"ו, במיוחד עם פעולתם בעיראק ובאפגניסטן.

שמאל|ממוזער| מגדל פיקוח אווירי נייד מועלה לתוך אנטונוב An-124 להאיטי.

יונייטד לונץ' אלייאנס שוכרת לסירוגין את האנטונוב An-124 להובלת רכב השיגור אטלס 5 ממתקניה בדקאטור, אלבמה לקייפ קנוורל. היא גם משתמשת במטוס כדי להעביר את רכב השיגור אטלס 5 ואת הקנטאור ממתקן הייצור שלהם בדנוור, קולורדו לקייפ קנוורל ולבסיס חיל החלל ונדנברג. נדרשות שתי טיסות להעברת כל רכב שיגור (אחת לשלב המאיץ הראשי של אטלס V ואחרת לקנטאור). כמו כן, המטוסים מוזמנים על ידי SSL להובלת לוויינים מפאלו אלטו, קליפורניה לנמל החלל Arianespace בקורו, גיאנה הצרפתית ועל ידי SpaceX להובלת חופות מטען בין המפעל שלהם בהות'ורן, קליפורניה לקייפ קנוורל.

עד 2013, דווח כי האנטונוב An-124 ביקר ב-768 שדות תעופה ביותר מ-100 מדינות.

עד סוף 2020 נותרו שלושה מפעילים אזרחיים של האנטונוב An-124. אנטונוב איירליינס עם שבעה מטוסים, וולגה-דנייפר איירליינס עם 12 מטוסים, ומקסימוס אייר קארגו עם אחד. בנובמבר 2020, וולגה-דנייפר דיווחה שהיא מקרקעת ללא הגבלת זמן את צי מטוסי האנטונוב An-124 שלה כדי לבדוק את 60 המנועים (כולל חלפים) בעקבות תקלת המנוע ב-13 בנובמבר 2020 בנובוסיבירסק. ב-29 בדצמבר 2020, היא החזירה את המטוסים לשירות מסחרי.

 מלחמת רוסיה-אוקראינה 
לפי פעילים בפורטל הצבאי האוקראיני, מטוסי תובלה צבאיים מדגם אנטונוב An-124 של רוסיה שימשו להעברת טילי איסקנדר בתוך רוסיה לשדה תעופה סמוך למינסק. כמו כן, מטוסי An-124 של טייסת 224, הכפופה למשרד ההגנה הרוסי, שימשו להעברת משגרי OTR-21 טוצ'קה לשדה התעופה במאצ'ולישצ'ה שבבלארוס.

ב-24 בפברואר 2022, אושר כי מטוס אנטונוב An-124 אוקראיני בעל מספר רישום UR-82009 הושמד על ידי ארטילריה רוסית במהלך הקרב על נמל התעופה אנטונוב בקייב. חמישה מטוסי אנטונוב An-124 אוקראינים נוספים הוטסו מאוקראינה ללייפציג בתום טיסותיהם המסחריות.

ב-9 ביוני 2023, מטוס אנטונוב An-124 חולט על ידי הרשויות הקנדיות בנמל התעופה הבין-לאומי טורונטו-פירסון. המטוס נתפס עקב סגירת המרחב האווירי הקנדי בפני טיסות רוסיות.

 פעילויות משמעותיות 
ממוזער| צוללת החילוץ מיסטיק מועמסת לאנטונוב An-124 בבסיס חיל האוויר של חיל הים האמריקאי בצפון איילנד, קליפורניה, ארצות הברית
 במאי 1987, האנטונוב An-124 קבע שיא עולמי אחרי שטס 20,151 ק"מ ללא תדלוק. הטיסה ארכה 25 שעות ו-30 דקות, ומשקל המטוס בעת ההמראה היה 455,000 ק"ג.
 ביולי 1985, מטוס אנטונוב An-124 שינע מטען במשקל של 171,219 ק"ג בגובה של 2,000 מטר ומטען במשקל של 170,000 ק"ג בגובה של 10,750 מטר (35,270 רגל).
 ביוני 1994, מטוס אנטונוב An-124 הטיס את קטר הדיזל-חשמלי הראשון מדגם IE 201 Class ממתקן General Motors Diesel בלונדון, אונטריו, קנדה לדבלין, אירלנד לצורך בדיקות תא והכשרת צוות, לפני שמסירתם של קטרים נוספים בוצעה באמצעות ספינת תובלה.
 באפריל 2005 מטוס אנטונוב An-124 שימש להובלת האובליסק של אקסום מרומא לאתיופיה.
 ב-4 ביולי 2001 מטוס אנטונוב An-124 שימש להובלת מטוס לוקהיד EP-3 מאי חיינן בסין לאחר תקרית אי חיינן .
 ב-26 בפברואר 2009 מטוס אנטונוב An-124 שימש להובלת רכבת של בומברדייר מוביה  עבור הרכבת התחתית של דלהי.
 ביולי 2010, אנטונוב מטוס An-124 שימש להובלת ארבע סירות סקימר בגודל 35 רגל ושלוש סירות בגודל 21 רגל מצרפת לארצות הברית על מנת לסייע בניקוי דליפת הנפט במפרץ מקסיקו (2010).
 באפריל 2011 מטוס אנטונוב An-124 שימש להובלת משאבת בטון גדולה מגרמניה ליפן על מנת לעזור בקירור כורים גרעיניים נזוקים באסון הגרעיני בפוקושימה.
 במאי 2018, נעשה שימוש במטוס אנטונוב An-124 להובלת כלי דפוס במשקל 39,916 ק"ג מ-Eaton Rapids, מישיגן, ארצות הברית לנוטינגהאם, אנגליה, על מנת להתחיל מחדש את ייצור רכבי פורד F-150 לאחר שריפה במפעלי יציקת מגנזיום של Eaton Rapids.
 בספטמבר 2018 מטוס אנטונוב An-124 שימש להובלת סוללת S300 לסוריה.
 ב-2021 מספר מטוסי אנטונוב An-124 שימשו את צבא גרמניה להובלת ציוד צבאי ממזאר-י שריף ללייפציג במהלך נסיגת כוחות צבא גרמניה מאפגניסטן. בין הציוד היו שני מסוקי NH-90.
 במהלך מגפת הקורונה, מספר מטוסי אנטונוב An-124 שימשו להובלת מסכות וציוד רפואי נוסף מסין למדינות זרות. לדוגמה, Terio International השתמשה במטוס זה ב-7 ביוני 2020 לטיסה בין נאנג'ינג למונטריאול.
 ב-3 במרץ 2023, מטוס אנטונוב An-124 העביר 101 טון של סיוע הומניטרי לנפגעי רעידות האדמה בטורקיה ובסוריה.

 גרסאות 
ממוזער|250px|אנטונוב An-124-100M-150 של וולגה-דנייפר איירליינס עם דלת האף פתוחה בתערוכת MAKS 2005, מוסקבה – ז'וקובסקי; ברקע איליושין Il-96 של קובאנה דה אוויאסיון
 An-124 רוסלן: מטוס תובלה אסטרטגי כבד
 An-124-100: מטוס תובלה מסחרי
 An-124-100M-150: גרסה עם קיבולת מטען מוגדלת של עד 150 טון (משקל המראה מרבי של 420 טון), עם מנועי פרוגרס D-18T מדגם סדרה 4 משודרגים. מטוס An-124-100 אחד הוסב לגרסה זו.
 An-124-102 סלון: גרסת תובלה מסחרית עם תא טייס בעל מערכת מחווני טיסה אלקטרונית שפותחה על ידי צאגי.
 An-124-115M: גרסה מתוכננת חדשה עם מערכת תצוגה אלקטרונית לטיסה המבוססת על רכיבי אוויוניקה של Rockwell Collins
 An-124-130: גרסה מוצעת
 An-124-135: גרסה עם מושב אחד בחלק האחורי ושאר אזור המטען (167.23 מ"ר [1,800 רגל רבוע]) המיועדת להובלת מטען
 An-124-200: גרסה מוצעת עם מנועי ג'נרל אלקטריק CF6-80C2, בעלי דחף של 263 קילו-ניוטון לכל אחד.
 An-124-210: הצעה משותפת עם Air Foyle לדרישת התובלה האסטרטגית קצרה טווח (STSA) של בריטניה, עם מנועי רולס-רויס RB211-524H-T בעלי דחף של 264 קילו-ניוטון ואוויוניקה של האניוול. הדרישה בוטלה באוגוסט 1999, חודשה, ולבסוף הוענקה לבואינג C-17 גלובמאסטר III.
 An-124-300: גרסה מתוכננת עם מנועים משודרגים ובעלי דחף גבוה יותר. גרסה זו הוזמנה על ידי כוחות האוויר והחלל של רוסיה בשנת 2020.

 מפעילים 
ממוזער| אנטונוב An-124 של טייסת 224 עם שני מטוסי סוחוי Su-27 של הבזים של רוסיה במצעד יום הניצחון של מוסקבה 2010

 מפעילים צבאיים 


 כוחות התעופה והחלל הרוסיים - 12 בשירות פעיל, 14 במאגר עתודת מילואים. בשנת 2008 נחתם חוזה עם Aviastar-SP למודרניזציה של 10 מטוסים עד 2015. נכון לדצמבר 2019, לפחות 11 מטוסים עברו מודרניזציה. 2 בהזמנה.
 דיוויזיית תובלה אווירית צבאית 12 (אנ')
 טייסת 566 - בסיס חיל האוויר הרוסי סשצ'ה, מחוז בריאנסק
 דיוויזיית תובלה אווירית צבאית 18
 טייסת 235 - נמל התעופה אוליאנובסק ווסטוצ'ני, מחוז אוליאנובסק
 טייסת 224 (רו') - בסיס חיל האוויר הרוסי מיגאלובו, מחוז טבר

 מפעילים צבאיים לשעבר 


 חיל האוויר הסובייטי - מטוסים הועברו לחילות האוויר של רוסיה ואוקראינה לאחר התפרקות ברית המועצות.

 מפעילים אזרחיים 
ממוזער| אנטונוב An-124-100 של וולגה-דנייפר איירליינס
ממוזער| אנטונוב An-124 של אנטונוב איירליינס בנמל התעופה לונג ביץ'. המטען: חלקים עבור איירבוס A350 XWB.
נכון לסוף 2020, 20 מטוסי An-124 היו בשירות מסחרי.

 וולגה-דנייפר איירליינס (12 מטוסים, עם 3 מטוסים בהזמנה)


 נתיבי אוויר אנטונוב (7 מטוסים)

ממוזער| אנטונוב An-124 של מקסימוס אייר קארגו בנמל התעופה ברנו-טורז'אני


 מקסימוס אייר קארגו (מטוס אחד), גרסת An-124-100 שנבנתה בשנת 2003

 מפעילים אזרחיים לשעבר 


 ליביאן אייר קארגו – היו בשירות 2 מטוסים נכון ל-2013; מטוס אחד נתפס על ידי אוקראינה ב-2017, והמטוס השני הושמד בקרקע בהפגזה בנמל התעופה מיטיגה ביוני 2019.


 אירופלוט - הופסקה פעילות המטוס בצי המטוסים של החברה בשנת 2000
 אייאקס קארגו
 פולט פלייט - הפסיקה פעילות בשנת 2014
 רוסייה איירליינס
 טראנסאארו
 טיטאן קארגו - הפסיקה פעילות בשנת 2002
 טרנסצ'ארטר טיטאן קארגו - הפסיקה פעילות בשנת 2003


 אירופלוט סובייט איירליינס - הועברה לצי אירופלוט הרוסי


 Air Foyle HeavyLift (בשיתוף עם אנטונוב) - מיזם משותף שפורק ב-2006
 HeavyLift Cargo Airlines (בשיתוף עם וולגה-דנייפר איירלייס) - הפסיקה פעילות בשנת 2006


 אנטונוב איירטראק - הפסיקה פעילות

 תאונות ותקריות 
נכון לדצמבר 2020, היו חמש תאונות של מטוסי אנטונוב An-124 שבהן המטוס נהרס, עם סך של 97 הרוגים, והן:
 ב-13 באוקטובר 1992 התרסק מטוס CCCP-82002 של אנטונוב איירליינס ליד קייב, אוקראינה במהלך טיסת ניסוי, כתוצאה מכשל בדלת המטען הקדמית במהלך הנמכה במהירות גבוהה, שגרם לאובדן שליטה מוחלט. המטוס התרסק ביער ליד קייב, ושמונה מתוך תשעת אנשי הצוות נהרגו.
 ב-15 בנובמבר 1993 התרסק מטוס RA-82071 של אביאסטאר איירליינס לתוך הר בגובה של 3,400 מטר בעת שהמתין לנחיתה ליד קרמאן, איראן. כל 17 הנוסעים ואנשי הצוות נספו.
 ב-8 באוקטובר 1996 התרסק מטוס RA-82069, בבעלות איירופלוט ומופעל על ידי אייאקס קארגו כטיסה 9981 של איירופלוט, ליד סן פרנצ'סקו אל קאמפו, איטליה. התאונה אירעה כאשר הצוות ניסה לבצע הליכת סביב (go-around) לאחר נחיתה בגישה בתנאי ראות נמוכה לנחיתה על מסלול 36 בנמל התעופה טורינו-קזלה. 4 בני אדם נהרגו.
 ב-6 בדצמבר 1997 התרסק מטוס RA-82005 של חיל האוויר הרוסי לתוך אזור מגורים לאחר ההמראה מאירקוצק, רוסיה. כל 23 הנוסעים ואנשי הצוות על המטוס ו-49 אנשים באזור המגורים נהרגו.
 ב-13 בנובמבר 2020, המטוס RA-82042 של וולגה-דנייפר איירליינס, בטיסה 4066, סבל מכשל מנוע בלתי מרוסן לאחר ההמראה מנובוסיבירסק, רוסיה. לאחר הנחיתה, המטוס סטה מהמסלול וגלגל הנחיתה הקדמי קרס. ב-25 בנובמבר 2020, החברה החליטה להשבית את כל צי מטוסי האנטונוב An-124 שלה. ב-29 בדצמבר 2020, מטוס ראשון מדגם An-124-100 של וולגה-דנייפר חזר לפעילות.

 מפרט (An-124-100) 
ממוזער|250px|תצוגת המטוס משלושה כיוונים שונים
ממוזער|250px|דיאגרמת טווח מטען ייעודי
מאפייני המטוס:Jackson 2005, עמ' 569–571.

 מאפיינים כלליים 
 צוות: 8 (טייס, קצין ראשון, נווט, מהנדס טיסה ראשי, מהנדס טיסה חשמלי, מפעיל רדיו ושני מנהלי מטען)
 קיבולת: 88 נוסעים בתא האחורי העליון, או עד 350 נוסעים במערכת מושבים מודולרית
 מטען מרבי: 120,000 ק"ג
 אורך: 69.1 מטר
 מוטת כנפיים: 73.3 מטר
 גובה: 21.08 מטר
 שטח כנף: 
 יחס אורך כנף: 8.6
 פרופיל אווירודינמי: TsAGI Supercritical

 משקל 
 משקל ריק: 181,000 ק"ג
 משקל המראה מרבי: 402,000 ק"ג
 משקל נחיתה מרבי: 330,000 ק"ג
 קיבולת דלק: 210,172 ק"ג / 262,715 ליטר

 הנעה 
 מנועים: 4 מנועי פרוגרס D-18T
 סוג מנוע: טורבו-פאן
 דחף כל מנוע: 227 קילו-ניוטון

 ביצועים 
 מהירות מרבית: 865 קמ"ש
 מהירות שיוט: 800-850 קמ"ש בגובה של 9,997–12,009 מטרים.
 מהירות גישה לנחיתה: 230-260 קמ"ש
 טווח:
 עם מטען מרבי: 3,700 ק"מ
 עם מטען של 80,000 ק"ג: 8,400 ק"מ
 עם מטען של 40,000 ק"ג: 11,500 ק"מ
 טווח מרבי: 14,000 ק"מ עם כמות דלק מלאה ומטען מינימלי
 סייג רום: 12,000 מטר
 עומס כנף: 640.1 ק"ג פר מ"ר
 יחס דחף למשקל: 0.23
 מרחק המראה (במטען מרבי): 3,000 מטר
 מרחק נחיתה (במטען מרבי): 900 מטר

 לקריאה נוספת 

 ראו גם 
 מטוס תובלה צבאי
 תובלה אווירית
 מטוס מטען

קישורים חיצוניים



 הערות שוליים 

קטגוריה:מטוסי תובלה
קטגוריה:תובלה צבאית
קטגוריה:תובלה צבאית אווירית
קטגוריה:מטוסי אנטונוב