שילה היקס

שילה היקס (נולדה ב-24 ביולי 1934) היא אמנית אמריקאית בין-לאומית המתגוררת בפריז מאז שנות ה-60. היא ידועה בשל סגנון אריגה חדשני וניסיוני, ואמנות טקסטיל פיסולית ייחודית המשלבת צבעים ייחודיים, חומרים טבעיים ונרטיבים אישיים.

מאז 1964 היקס חיה ועובדת בפריז. לפני כן היא חיה ועבדה במדינת גררו שבמקסיקו, בשנים 1959 עד 1963.

 ראשית חייה 
היקס נולדה בהיסטינגס, נברסקה ב-1934. היא למדה בבית הספר לאמנות ייל בקונטיקט בין השנים 1954 ל-1959, שם למדה עם יוזף אלברס,, גאבור פטרדי, ריקו לברון, ברנרד צ'אט, ועוד. התזה שלה על טקסטיל בתקופה הפרה-קולומביאנית הייתה בהנחיית הארכאולוג ג'וניוס בירד מהמוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע בניו יורק. היא בוגרת תואר ראשון באמנות (BFA) משנת 1957.

היקס נולדה בארצות הברית בתקופת השפל הכלכלי הגדול וחלק גדול מילדותה המוקדמת עבר עליה בנדודים בדרכים, בעקבות החיפושים של אביה אחר פרנסה. היא תיארה זאת מאוחר יותר כ"קיום נודד פנטסטי" שהשפיע על קריירה של שישה עשורים כאמנית. לטענתה חוויות שעברה בילדותה במהלך נסיעות, שינויים של מקומות מגורים ועבודה ברחבי העולם השפיעו וממשיכות להשפיע ולקדם אותה בתחום של חקר הטקסטיל, המדיום אליו היא קשורה. לדבריה, "טקסטיל הוא שפה אוניברסלית. בכל תרבויות העולם, טקסטיל הוא מרכיב מכריע וחיוני". היקס חיפשה תרבויות אריגה ברחבי העולם כדי לעצב את עבודתה. היצירה שלה בשם Pillar of Inquiry/Supple Column (2014) מדגימה את המשיכה של היקס לחומרים ניסיוניים: מבנה מסתחרר של סיבים סינתטיים ססגוניים נשפך מהתקרה, כאילו פורץ דרך מהשמים שמעל.

 קריירה 
ממוזער| שילה היקס במוזיאון קרנבל, פריז, 2016.
מ-1959 עד 1964 התגוררה ועבדה במקסיקו שם החלה לארוג ולצייר וגם לימדה ב (UNAM)  בהזמנתו של מתיאס גוריץ שהכיר לה גם את האדריכלים לואיס ברגאן וריקרדו לגורטה וילצ'יס. מאז 1964, היקס חיה ועובדת בפריז.

בצילומים שלה היא השתמשה הרבה במצלמת רוליפלקס שהייתה לה. בעבודות הצילום שלה היא צילמה בין היתר יצירות אדריכליות של פליקס קנדלה ואמנים פעילים במקסיקו. במוזיאון פרז לאמנות במיאמי מוצגת יצירת האמנות שלה Tapestry (1977), שהיא מייצגת את חקר הטקסטיל התרבותי של היקס.

בשנת 2007, הספר "Sheila Hicks: Weaving as Metaphor", שעיצבה המעצבת הגרפית אירמה בום לליווי התערוכה באותו השם במרכז בוגרי בארד זכה בתואר "הספר היפה ביותר בעולם" ביריד הספרים בלייפציג.

בשנת 2010 רטרוספקטיבה של 50 שנות קריירה של היקס נוצרה בגלריה אדיסון באנדובר, מסצ'וסטס ובמקומות נוספים (מוזיאון ה ICA בפילדלפיה, ומוזיאון המנטה בשארלוט צפון קרוליינה). הרטרוספקטיבה כללה גם יצירות מיניאטוריות וגם יצירות פיסול בקנה מידה גדול.

בשנת 2014 היצירה שלה בגובה 18 רגל הוצגה בביאנלה של ויטני.

בשנת 2017 היקס הציגה תערוכת יחיד בגלריה אליסון ז'אק בלונדון. באותה שנה היא גם השתתפה בביאנלה בוונציה.

בשנת 2018 היא הציגה תערוכת יחיד בשם "Life Lines" במרכז פומפידו. התערוכה כללה יותר מ-100 יצירות.

בשנת 2021 היקס הציגה תערוכת יחיד באליסון ז'אק, לונדון. באותה שנה העבודה שלה נכללה עבודה של היקס בתערוכה בשם  במרכז פומפידו.

ב-13 באפריל 2023, אליסון ז'אק הודיעה על תוכניות להרחיב את נוכחות הגלריה בלונדון עם מעבר למיקום חדש ברחוב קורק 22. החלל החדש ייפתח בתערוכת יחיד יצירות חדשות של שילה היקס.

 חיים אישיים 
ב-1964 עברה היקס לפריז, צרפת עם בתה, שם היא חיה מאז ב-1965 היא נישאה לאמן אנריקה זנארטו ולשניים נולד בן. מאז 1989, היא נשואה למלווין בדריק.

 יצירה 
היצירות של היקס מבחינת גודלן נעות החל מיצירות זעירות ועד עבודות מונומנטליות. החומרים איתם היא בוחרת לעבוד גם הם מגוונים מאוד מבחינה צורנית. לאחר שהחלה קריירה כציירת, היא נשארה קרובה לצבע, ומשתמשת בצבעים כשפה בעת בניית היצירות שלה.

היא משלבת חומרים שונים ביצירות שלה שהיא מכנה באנגלית "minimes" - אריגה מיניאטורית העשויה על נול עץ. החומרים ביצירות אלו כוללים שימוש בחומרים שונים ומגוונים, בין היתר: אטריות שקופות, חתיכות צפחה, קונכיות צדפות גילוח, צווארוני חולצות, דגימות של חוטי רקמה שנאספו, גומיות, שרוכי נעליים וגרביים.

יצירות שהן בגדר תרגול ניסיוני חופשי שלה חוצות גבולות בין תחומי האריגה, פיסול, אמנות יפה, מלאכה, ארכיטקטורה, עיצוב ואמנות מיצב, וניתן למצוא יצירות אלו כעת במוזיאונים בינלאומיים לאמנות ועיצוב.

העבודה של היקס מאופיינת בבחינה ישירה של שיטות אריגה ילידיות בארצות מוצאן. זה הוביל את מסעותיה בחמש יבשות בהן חקרה את התרבויות המקומיות, בין היתר בארצות: מקסיקו, צרפת, מרוקו, הודו, צ'ילה, שוודיה, ישראל, ערב הסעודית, יפן ודרום אפריקה שם פיתחה קשרים עם מעצבים, אומנים, תעשיינים, אדריכלים, פוליטיקאים ומנהיגי תרבות.

 פרסים והכרה 
 1957–1958: תוכנית פולברייט, מענק ציור בצ'ילה
 1959–1960: מענק פריבורג לציירים בצרפת
 1975: המכון האמריקאי לאדריכלים, מדליה

 ראו גם 
 אמנות סיבים
 טפטין
 פּיסול

 קישורים חיצוניים 


 הערות שוליים 

קטגוריה:אמניות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ייל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934