ניקור עיניו של שמשון

ניקור עיניו של שמשון (בהולנדית: De blindmaking van Simson) הוא ציור מאת הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין, אשר צויר בשנת 1636 בצבעי שמן על בד בגודל 206 × 276 ס"מ. הציור מציג את הסיפור המקראי על ניקור עיניו של שמשון, שאיבד את כוחו העצום לאחר שגולח שיער ראשו.

הציור נמצא מאז שנת 1905 באוסף מוזיאון שטדל שבפרנקפורט על המיין. הוא נרכש לאחר גיוס כספים בסכום הגבוה לאותה תקופה של 336,000 מארק ממשפחת שונבורן האוסטרית.

מספר שנים קודם לכן, בין 1629 ל-1630, יצר רמברנדט ציור נוסף שמשון ודלילה.

 שמשון 
שמשון היה גיבור מקראי שעליו מסופר בספר שופטים פרקים י"ג-ט"ז. בעזרת אלוהים, שהעניק לו כוח פיזי עצום, הוא נלחם בשם עם ישראל כנגד הפלשתים. כנזיר, נאסר עליו לגלח את שיערו, שכן בכך יאבד את כוחו הפיזי.
שמשון התפתה על ידי הפלשתית הערמומית דלילה, אשר חילצה ממנו את סוד כוחו. בתמורה לתשלום, היא בגדה בו ומסרה את המידע לשליטי הפלשתים. היא הרדימה אותו על ברכיה והורתה לגזוז את שבעת מחלפות ראשו, מה שגרם לאובדן כוחו המוחלט. כשהתעורר, לכדו אותו הפלשתים, ניקרו את עיניו והוליכו אותו למדבר, שם נקשר למטחנת עפר. מאוחר יותר, הביאו אותו הפלשתים למקדש דגון כדי לבדר את הקהל במהלך חג פולחני. אז פנה שמשון לאלוהים וביקש ממנו להעניק לו פעם נוספת את כוחו. לאחר שהתמלא שוב בכוח, מוטט את עמודי המקדש וגרם לקריסתו, ובכך מצא את מותו יחד עם אלפי פלשתים.

 תיאור הציור 
רמברנדט ממלא את הקומפוזיציה שלו בדמויות בתנועה עזה. שמשון, אשר הוכרע, נאבק כמו חיית טרף לכודה. הכאב הנגרם כתוצאה מניקור עיניו מתבטא בתנוחת גופו המעוותת, ברגלו המורמת ובבהונותיו המתכווצות בתנועה של עווית. רמברנדט מתאר את האירוע באכזריות חסרת תקדים, כאשר הדגש מושם על סבלו של שמשון. האכזריות של המבצעים והצופים רק מגבירה את תחושת האימה בציור.

ממוזער|רמברנדט, שמשון ודלילה, 1629-1630, ברלין, גמלדה-גאלרי

האפקט הדרמטי של היצירה מועצם על ידי השימוש באור בסגנון הקרוואג'יזם. הניגוד בין הרקע המואר משמאל לחזית החשוכה מסמל את גורלו של שמשון: הוא נופל מילולית ומטפורית מן האור אל החושך. יכולת הראייה שאפשרה לו להתפעל מיופיה של דלילה נגזלה ממנו לנצח. דלילה מופיעה באמנות פעמים רבות כסמל לתחבולות נשיות, האישה היפה שהפילה גבר חזק בפח בערמומיותה. רמברנדט מציג אותה כאישה חסרת מצפון, מחזיקה במספריים ביד אחת ובשיערות ראשו של שמשון ביד השנייה, ומניפה אותן לאור. מבטה מלא גאווה והיא מביטה בהשפלתו של שמשון בסיפוק.
250px|ממוזער|שמאל|שמשון העיוור (1912) מאת לוביס קורינת, בהשוואה לניקור עיניו של שמשון (1636) מאת רמברנדט: קורינת מצמצם את הסצנה לדמות יחידה ומדגיש סבל פנימי ופיזי לאחר מעשה האלימות, בעוד שרמברנדט מתמקד ברגע האלים עצמו ובריבוי הדמויות.
המסר המוסרי של הציור עשוי להתייחס למיתוס של טיטיוס, שסבל עונש נורא בהדס בשל תאוותו הבלתי מרוסנתראה Duncan Bull et al.: Rembrandt - Caravaggio, עמ' 60., סיפור שאותו הכיר רמברנדט מכתביו של קארל ואן מונדררמברנדט התייחס לנושא זה בהתכתבות עם קונסטנטין הויגנס..

 הצעה להויגנס 
קונסטנטין הויגנס היה מזכירו של הנסיך פרדריק הנדריק ותיווך ברכישות האמנותיות של בית המלוכה. בשנות ה-30 של המאה ה-17 הוא המליץ על רמברנדט לבית אוראניה ואף ראה עצמו כפטרונו. בשנת 1639 העניק רמברנדט להויגנס במתנה ציור, אשר בהתבסס על ממדיו במכתב ההקדשה, ככל הנראה היה ניקור עיניו של שמשון. נשאלת השאלה האם הויגנס קיבל את הציור. שתי אינדיקציות מעלות ספק בכך: ראשית, רמברנדט עצמו כתב ששלח את היצירה חרף רצונו של הויגנס. שנית, אין אזכור של הציור במקורות הרבים העוסקים בהויגנס. יש המשערים שהויגנס דחה את המתנה מחשש שרמברנדט ידרוש תמורה כלכלית בעבורה או מפני שלא רצה להרגיש מחויב להמשיך ולקדם את הקריירה שלוראה I. Broekman: Constantijn Huygens, de kunst en het hof, אוניברסיטת אמסטרדם, 2010, עמ' 85-86..

 מקורות 
 Duncan Bull et al.: Rembrandt - Caravaggio. הוצאת Waanders, זוולה/רייקסמוזיאון אמסטרדם, 2006. 

 קישורים חיצוניים 

  Rembrandt and Delila
  שמשון ודלילה באמנות
  הציור באתר מוזיאון שטדל

 הערות שוליים 

קטגוריה:רמברנדט: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:שמשון בציורים