קרומוול עם ארונו של צ'ארלס הראשון

קרומוול עם ארונו של צ'ארלס הראשון הוא ציור בצבעי מים מצופה חלקית משנת 1831 בערך, מאת הצייר הצרפתי אז'ן דלקרואה, שכיום נמצא במחלקה לאמנויות גרפיות של הלובר בפריז .

 רקע והקשר היסטורי 
היצירה צוירה כתגובה לציורו של פול דלארוש "קרומוול פותח את ארונו של צ'ארלס הראשון", שהוצג בסלון של פריז בשנת 1831 – הסלון הראשון שהתקיים לאחר מהפכת יולי ועלייתו לשלטון של לואי פיליפ, מלך הצרפתים. באותו סלון הוצגה גם יצירתו הידועה של אז'ן דלקרואה, "החירות מובילה את העם". שתי היצירות התבססו על תיאור בדיוני מאת פרנסואה-רנה דה שאטובריאן, בו אוליבר קרומוול פותח את ארונו של צ'ארלס הראשון לאחר הוצאתו להורג.

יצירתו של דלארוש לא ביקשה לתעד אירוע היסטורי, אלא לשמש אלגוריה פוליטית ורגשית – בעיקר ביחס למהפכה הצרפתית ולהוצאתו להורג של לואי השישה עשר. קרומוול בציורו נתפס לעיתים כהשתקפות של נפוליאון בונפרטה, ודמותו של צ'ארלס כמהדדת את זכרו של המלך המוצא להורג. מעבר לביטוי של נוסטלגיה למשטר הישן, שאף דלארוש לגשר ביצירתו בין הסגנון הנאו-קלאסי של אנגר לבין הסערה הרגשית של הרומנטיקה הדלקרואית.
ימין|ממוזער| קרומוול פותח את ארונו של צ'ארלס הראשון, דלארוש

 תגובת דלקרואה 
תגובת דלקרואה וביקורת אמנותית

אז'ן דלקרואה לא היה היחיד שמתח ביקורת על יצירתו של פול דלארוש קרומוול פותח את ארונו של צ'ארלס הראשון – כתב העת הסאטירי הבריטי Punch אף פרסם בשנת 1852 פרודיה על הציור, שכונתה לואי נפוליאון מתבונן בגופתה של החירות. במכתב ששלח דלקרואה לידידו הצייר פול וֶה, הוא הסביר שבחר ליצור גרסה משלו לנושא בטכניקת אקוורל דווקא כדי לבטא התנגדות מהותית לגישתו של דלארוש.

בעוד שדלקרואה חיקה במידת מה את הריאליזם ההיסטורי של דלארוש, הוא עשה זאת בפורמט מינימליסטי – ציור קטן באקוורל במקום קנבס מונומנטלי – והוסיף לו את הרגשנות הרומנטית האופיינית לו, שביקשה לעורר הד רגשי לעבר במקום לשחזרו באופן דידקטי.

בניגוד לדלארוש, שהציב את קרומוול במרכז הסצנה, בחר דלקרואה לתאר אותו כדמות מורכבת ומתלבטת, שנקלעה לזירה במקרה. גישה זו הציבה את קרומוול בקצה התמונה, כאילו גילה את הארון באקראי. סגנון האקוורל מזכיר את עבודותיו של ריצ'רד פארקס בונינגטון, חברו של דלקרואה, כולל הווילון התיאטרלי שמרחף מעל ראשו של צ'ארלס – תוספת דרמטית וסמלית כאחת.

המשך הקריירה של דלארוש וגורל יצירתו של דלקרואה

פול דלארוש התעלם מהביקורת שנמתחה על קרומוול פותח את ארונו של צ'ארלס הראשון והציג את דמותו של קרומוול שוב ביצירה צ'ארלס הראשון נעלב על ידי חייליו של קרומוול, שנחשפה בשנת 1836. אולם הפעם התקבל הציור בזלזול כה חריף מצד המבקרים, עד שדלארוש חדל לחלוטין מלהציג את יצירותיו בסלון של פריז, וכמעט שלא הציג גם מחוצה לו.

לעומת זאת, יצירתו של דלקרואה – אותה גרסה קטנה באקוורל – זכתה להיסטוריה מורכבת. בדצמבר 1942 היא נרכשה מאת רפאל ז'רארד תמורת 8,750 רייכסמרק (שווה ערך ל-175,000 פרנק צרפתי) עבור מוזיאון פולקוונג שבעיר אסן, גרמניה. לאחר מלחמת העולם השנייה, בשנת 1948, הוחזרה היצירה לצרפת כחלק מהגל הראשון של החזרת יצירות אמנות שנבזזו על ידי הנאצים ויצאו מדיסלדורף. עם שובה לצרפת, הוקצתה היצירה לאוסף מוזיאון הלובר.

 ביבליוגרפיה 

קישורים חיצוניים

קטגוריה:צ'ארלס הראשון מאנגליה באמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:אז'ן דלקרואה
קטגוריה:דיוקנאות של משפחת המלוכה הבריטית
קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ייצוגים תרבותיים של אוליבר קרומוול