אינטליגנציה חברתית

אינטליגנציה חברתית (Social Intelligence או SI) היא היכולת להבין פעולות שלנו ושל אחרים. אינטליגנציה חברתית נלמדת ומתפתחת ממגע עם אנשים ולמידה מהצלחות וכישלונות במסגרות חברתיות. זוהי מיומנות בין-אישית חשובה המסייעת לאנשים להצליח בכל היבטי החיים.

אינטליגנציה חברתית קשורה קשר הדוק לקוגניציה ולאינטליגנציה רגשית, ועד לאחרונה התייחסו אליהם בכפיפה אחת.

 היסטוריה 
ההגדרה המקורית של אינטליגנציה חברתית (של אדוארד תורנדייק ב-1920) היא "היכולת להבין ולנהל גברים ונשים, נערים ונערות, לפעול בחוכמה ביחסי אנוש". לפיכך היא מקבילה לאינטליגנציה בין-אישית, אחד מסוגי האינטליגנציה שזוהו בתאוריית האינטליגנציות המרובות של הווארד גרדנר, וקשורה קשר הדוק לתאוריית הנפש.

הנוירופסיכולוג ניקולס האמפרי מאמין שהאינטליגנציה החברתית מגדירה מי אנחנו כבני אדם.

הגדרה מעודכנת שטבעו ננסי קנטור וג'ון פ. קילסטרום ב-1987 היא "מאגר הידע של הפרט על העולם החברתי." בשנת 2006 תיארה אלני אנדראו אינטליגנציה חברתית כדומה ל"כישורים ומיומנויות חברתיות".

בעבר האמינו כי אינטליגנציה חברתית ואינטליגנציה בין-אישית קשורות קשר הדוק, אולם הנושאים התפצלו לשני תחומי מחקר נפרדים.

חוקרים אחרים הגבילו את ההגדרה רק לידע לגבי מצבים חברתיים, ואולי יותר נכון לכנות זאת קוגניציה חברתית (או אינטליגנציה שיווקית חברתית, שכן היא נוגעת לאסטרטגיות וטקטיקות פסיכולוגיות מגמתיות בתחום הפרסום והשיווק). לפי שון פולנו, אינטליגנציה חברתית היא היכולת של אדם להבין בצורה מיטבית את סביבתו ולהגיב כראוי לצורך התנהלות מוצלחת מבחינה חברתית.

הגדרות מרובות אלה מדגימות את חוסר ההסכמה לגבי ההגדרה של אינטליגנציה חברתית.

בפסיכולוגיה, אינטליגנציה חברתית היא תת-קבוצה חשובה של האינטליגנציה האנושית המרוכזת סביב שני מרכיבי ליבה: מודעות חברתית וכישורים חברתיים.

מודעות חברתית מתייחסת ליכולת להבין ולהזדהות עם רגשות ונקודות מבט של אחרים, בעוד שכישורים חברתיים מתייחסים ליכולת להתנהג בצורה יעילה במצבים חברתיים.

 השערת האינטליגנציה החברתית 
השערת האינטליגנציה החברתית קובעת שתי קביעות לגבי האינטליגנציה חברתית (כלומר, חיברות מורכב כמו בתחום הפוליטיקה, בתחום הרומנטי, ביחסים משפחתיים, מריבות, שיתוף פעולה, הדדיות ואלטרואיזם). לפי קביעות אלה, אינטליגנציה חברתית:

 הייתה כוח מניע בגידול המוח האנושי.
 מספקת לנו כיום יכולת להשתמש במוח גדול זה בנסיבות חברתיות מורכבות.

לפי השערה זו, דרישות החיים החברתיים מניעות את הצורך שלנו באינטליגנציה חברתית מפותחת, שהיא הסתגלות אבולוציונית להתמודדות עם מצבים חברתיים מורכבים ביותר, כמו גם להשגת ושימור כוח בקבוצות חברתיות.

הארכאולוג סטיב מית'ן מאמין שיש שתי תקופות אבולוציוניות מרכזיות של צמיחת המוח האנושי הקשורות להשערת האינטליגנציה החברתית. הראשונה הייתה לפני כשני מיליון שנה, כאשר המוח יותר מאשר הכפיל את גודלו. מית'ן מאמין שצמיחה זו נבעה מכך שאנשים חיו בקבוצות גדולות ומורכבות יותר, ונאלצו לעקוב אחר מספר רב יותר של אנשים ולנהל מספר רב יותר של מערכות יחסים. שינויים אלה דרשו יכולת מנטלית רבה יותר, ולכן מוח גדול יותר.

תקופת הצמיחה העיקרית השנייה בגודל המוח האנושי התרחשה לפני כ-600,000 עד 200,000 שנים, כאשר המוח הגיע לגודלו המודרני. אומנם צמיחה זו עדיין אינה מוסברת במלואה, אך מית'ן מאמין שהיא קשורה לאבולוציה של השפה. שימוש בשפה הוא אולי המשימה הקוגניטיבית המורכבת ביותר שאנו מבצעים, והוא קשור לאינטליגנציה חברתית משום שהשפה משמשת לתיווך יחסים חברתיים.

 מדידה 
מנת האינטליגנציה החברתית (social intelligence quotient או SQ) דומה ל"מנת משכל" במבחני IQ, והממוצע הוא 100. ציונים של 140 ומעלה נחשבים לגבוהים במיוחד. בניגוד למבחן ה-IQ הסטנדרטי, אין מבחן סטנדרטי למדידת אינטליגנציה חברתית. לפי ז'אן פיאז'ה, אינטליגנציה אינה תכונה קבועה, אלא היררכיה מורכבת של מיומנויות עיבוד מידע העומדות מאחורי איזון הסתגלותי בין הפרט והסביבה. לכן, מנת האינטליגנציה החברתית יכולה להשתנות בהתאם לשינוי עמדות והתנהגות של הפרט בתגובה לסביבתו החברתית.

מנת האינטליגנציה החברתית נמדדת על ידי טכניקות שונות, ביניהן מפגשי שאלות ותשובות. כמו כן פותחו מספר מבחנים למדידת אינטליגנציה חברתית, היכולים לשמש גם לאבחון הפרעות בספקטרום האוטיסטי, וכן לבדיקת הפרעת תקשורת חברתית או SCD, סכיזופרניה, דיסמיה (הפרעות בתקשורת לא-מילולית) והפרעת קשב וריכוז.

מבחן האינטליגנציה החברתית של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון הוא אחד המבחנים למדידת אינטליגנציה חברתית. הוא פותח ביוני 1928 על ידי ד"ר תלמה האנט, פסיכולוגית מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, והוצג במקור כדרך למדידת יכולתו של אדם להתמודד עם אנשים ויחסים חברתיים. המבחן מעריך יכולות חברתיות כמו התבוננות בהתנהגות אנושית, שיפוט מצב חברתי, זיכרון שם ופנים והבנת הבעות פנים. מבחן האינטליגנציה החברתית של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון במהדורתו המתוקנת כולל את המרכיבים הבאים:
 התבוננות בהתנהגות אנושית
 הכרה במצבו הנפשי של הדובר
 זיכרון לשמות ולפנים
 שיפוט במצבים חברתיים
 חוּשׁ הומור

ג'י. פי. גילפורד התמודד עם בעיית המדידה של אינטליגנציה חברתית, ופיתח מבחן למדידת אינטליגנציה חברתית. לטענתו, אינטליגנציה חברתית היא יחידה שאינה תלויה בגורם האינטליגנציה הכללית, אלא קשורה להבנת מידע התנהגותי.

 דעות נוספות 
פסיכולוגים מחקריים בתחומי הקוגניציה החברתית או מדעי המוח גילו לאחרונה עקרונות רבים שבהם פועלת האינטליגנציה החברתית האנושית. הפסיכולוגים ננסי קנטור וג'ון קיהלסטרום תיארו את סוגי השאלות שאנשים משתמשים בהם כדי להבין יחסים חברתיים (למשל, "באיזה מצב אני? איזה סוג אדם זה? מי מדבר איתי?"), וכן את הכללים שהם משתמשים בהם כדי להסיק מסקנות ("למה הוא התכוון בזה?") ולתכנן פעולות ("מה אני הולך לעשות בנידון?").

סופר המדע הפופולרי דניאל גולמן התבסס על מחקרים במדעי המוח והציע שהאינטליגנציה החברתית מורכבת ממודעות חברתית (כולל אמפתיה, התכווננות, דיוק אמפתי וקוגניציה חברתית) וכן יכולת חברתית (כולל סינכרון, הצגה עצמית, השפעה ודאגה). המחקר של גולמן מצביע על כך שהיחסים החברתיים שלנו משפיעים על הבריאות הפיזית שלנו, וככל שהקשר עמוק יותר ההשפעה רבה יותר. ההשפעות על הגוף כוללות קצב זרימת הדם, נשימה, מצב רוח כגון עייפות ודיכאון, והיחלשות של המערכת החיסונית.

החוקר בתחום החינוך ריימונד ה. הרטן מאמין שהאינטליגנציה מועצמת על ידי אינטראקציות חברתיות מוגברות. משום כך ילדים זקוקים להזדמנויות מתמשכות לחוויות בין-אישיות על מנת לפתח 'פסיכולוגיה בין-אישית' מפותחת. מערכת החינוך המסורתית אינה מאפשרת קשרי גומלין חברתיים מורכבים, אלא שמה דגש על מסגרות מסורתיות שמטרתן העברת מידע. משום כך היא אינה מעודדת פיתוח מיומנויות חברתיות. לעומת זאת, תלמידים שהייתה להם הזדמנות לפתח כישורים חברתיים בכיתות רב-גילאיות במסגרות דמוקרטיות מפתחים במידה רבה יותר מיומנויות חברתיות.

 הערות שוליים 

קטגוריה:כישורי חיים
קטגוריה:קשרים בין-אישיים