אריה דודאי

אריה דודאי (; 1911 – 1982) היה אדריכל ומתכנן ערים ישראלי יליד אוקראינה, אז האימפריה הרוסית. כיהן כיושב הראש השני של "האיגוד לתכנון סביבתי בישראל", בין 1967 ל-1969.

 ראשית חייו 
דודאי נולד ב-1911 באוקראינה שבאימפריה הרוסית בשם אריה (ליולה) דודקין, ועלה עם הוריו לארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בתל אביב, נסע ללמוד אדריכלות בבלגיה.

 קורות חיים 
ב-1930, כאשר דודאי התגורר בממלכה המאוחדת, הצטרף כטייס לחיל האוויר המלכותי. לאחר מלחמת העולם השנייה, חזר לארץ ישראל והשתתף במלחמת העצמאות. ב-1949 התמנה למתכנן בכיר באגף התכנון, שנוהל אז על ידי האדריכלים אריה שרון וציון השמשוני ופעל תחת משרד ראש הממשלה ומשרד הפנים. דודאי היה ממונה על התכנון בגוש דן באגף.

בין 1957 ל-1959 עבר דודאי לעבוד יחד עם האדריכל יצחק פרלשטיין על תכנון תוכנית האב לעיר אשדוד, בהזמנת "חברת אשדוד". התוכנית כללה 16 רובעי מגורים ששטחם בין 0.5 ל-1.2 דונם וצורתם מרובעת, כאשר כל אחד כולל כ-3,000–6,000 יחידות מגורים עבור 12,000–21,500 איש. התוכנית ("ד/313") אושרה רשמית ב-6 במאי 1960. ומאז, בינוי העיר אשדוד התממש כמעט במדויק בהתאם לה ובקנה המידה שקבעה.

בתחילת 1953, חלו שינויים באגף התכנון; היקפו וסמכויותיו צומצמו ומרכזו הועבר לירושלים מתל אביב–יפו, תחת שר הפנים החדש, ישראל רוקח. בתגובה, דודאי החליט להתפטר, יחד עם אריה שרון, ציון השמשוני והיינץ ראו.

ב-1954 התמנה למתכנן הראשי של החטיבה להתיישבות בהסתדרות הציונית העולמית. וב-1958, החליף את ארתור גליקסון בתפקיד המתכנן הראשי באגף השיכון (לימים משרד הבינוי והשיכון).

בסוף שנות ה-50 החל ללמד ב"טכניון".

בתחילת שנות ה-60, החל דודאי לכהן כמנהל הכללי של מכון מחקר חדש, שהוקם על ידי משרד החוץ ומשרד השיכון, בשם "המכון לתכנון ופיתוח" (IPD), שעסק במיזמי פיתוח עירוני גדולים במדינות מתפתחות ובישראל. כחלק מפעילותו במכון, תכנן כמה תוכניות אב, ביניהן התוכנית לסיירה לאון אותה תכנן יחד עם אורסולה אולסנר ב-1965. יחד עם אולסנר, השניים עבדו במכון גם על תוכנית אב ב-1964 ותוכנית מתאר לעיר מודיעין ב-1968, שכונו "מכבית: מסגרת רעיונית לעיר חדשה" ו"מודיעין: הצעת תוכנית לעיר חדשה".

ב-1967 התמנה ליושב הראש השני של "האיגוד לתכנון סביבתי בישראל", תפקיד בו כיהן עד 1969.

בעקבות מלחמת יום הכיפורים, מדינות רבות ניתקו את קשריהן הדיפלומטיים עם ישראל, מה שדירדר את מעמדו של "המכון לתכנון ופיתוח" וגרם לצמצום פעילותו. דודאי עזב את המכון באותה תקופה, והחל לעבוד כשליח האומות המאוחדות לסינגפור. בתפקידו בסינגפור, ניהל את הצוות שהיה אמון על תוכנית פיתוח לאי, שהיה אז בן 4 מיליון תושבים. הוא עבד על המיזם במשך 4 שנים וחצי, שבסופן הוגשה לממשלת סינגפור תוכנית קונספטואלית כבסיס לתוכניות מפורטות. לאחריה שב ארצה לעבוד על תוכנית קונספטואלית לפיתוח עתידי למצפה רמון.

 מורשת 
במאמרו "אבות ובנים בתכנון הפיסי של ישראל" (1997) של הגאוגרף אלישע אפרת, כינה את דודאי כאחד מ"אבות התכנון" של ישראל, שהובילו את התכנון הפיזי של המדינה הצעירה בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20 תחת משרד ראש הממשלה בהנהגת דוד בן-גוריון.

 חיים אישיים 
דודאי התגורר בתל אביב-יפו. הלך לעולמו ב-1982 לאחר מחלה קשה.

 לקריאה נוספת 




 קישורים חיצוניים 




 כתבות 





 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:סגל הטכניון: אדריכלות
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר המלכותי
קטגוריה:מתכנני העיר אשדוד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
קטגוריה:מתכנני העיר מודיעין