המדינה ה-51

ממוזער|מפת ארצות הברית ושטחיה
המדינה ה-51 (באנגלית: 51st state) הוא ביטוי המשמש בארצות הברית כדי להתייחס לרעיון של הוספת מדינה נוספת לאיחוד 50 המדינות הנוכחי. הצעות למדינה ה-51 מגוונות ונעות החל מהענקת מעמד מדינה לאחד משטחי ארצות הברית או וושינגטון די. סי, פיצול מדינה קיימת, או סיפוח חלק ממדינה ריבונית או כולה.

ארצות הברית לא קיבלה מדינות חדשות לאיחוד מאז 1959, אז התקבלו אלסקה בינואר 1959 והוואי באוגוסט 1959. לפני כן, לא התקבלו מדינות מאז הצטרפותה של אריזונה בפברואר 1912. טרם הצטרפות אלסקה והוואי הביטוי המקביל היה "המדינה ה-49".

במאה ה-21, המונח משמש לרוב בהתייחסות למחוז המנהלי הפדרלי וושינגטון די. סי. ולטריטוריית פוארטו ריקו, שבשתיהן יש תנועות אקטיביסטיות הדורשות לקבל מעמד מדינה ואף התקיימו בהן משאלי עם בעניין, בוושינגטון ב-2016 ובפוארטו ריקו ב-2020.

בחלק ממדינות ארצות הברית ישנן תנועות הקוראות להתפצלות לשתי מדינות, לעיתים קרובות עקב חילוקי דעות פוליטיים חזקים בין אזורים שונים של מדינה. יש תקדים למהלכים כאלה של פיצול מדינה בהיסטוריה של ארצות הברית, כמו יצירת קנטקי ופיצול וירג'יניה המערבית מווירג'יניה, אם כי מהלכים כאלה לא יצאו לפועל מעל מאה שנה.

הביטוי יכול לשמש גם כסלנג, לעיתים חיובי ולעיתים ביקורתי, בהתייחס לאזורים או מדינות ריבוניות ברחבי העולם הנחשבים כמתואמים עם התרבות או האינטרסים הפוליטיים והצבאיים של ארצות הברית, או אפילו נתפסים כעושי דברה. בישראל הביטוי נאמר בדרך כלל כביקורת לתלות הישראלית, צבאית או מדינית, בארצות הברית, או כביקורת על תהליכי אמריקניזציה בקרב החברה הישראלית.

 דרישות משפטיות 

שמאל|ממוזער| דו"ח שירות המחקר של הקונגרס לשנת 2022 בוחן את התהליכים המשפטיים להתקבל לאיחוד
פרק 4 לחוקת ארצות הברית מסמיך את הקונגרס להכניס מדינות חדשות לארצות הברית (מעבר לשלוש עשרה המושבות שכבר היו קיימות בזמן שהחוקה נכנסה לתוקף ב-1789). מבחינה היסטורית, רוב המדינות החדשות שהוקמו על ידי הקונגרס הוקמו מטריטוריות מאורגנות שנשלטו בידי אספת מחוקקים או קונגרס כלשהו. במקרים מסוימים, טריטוריה שלמה הפכה למדינה ובאחרים חלקה. כפי שהוגדר בוועדה בסנאט בשנת 1953, הדרישות המקובלות באופן מסורתי למדינה הן:
 תושביה של המדינה החדשה המוצעת מאמינים ואוהדים את עקרונות הדמוקרטיה כפי שנקבעו בחוקת ארצות הברית.
 יש רוב בציבור התומך במדינה ובהצטרפות לאיחוד.
 למדינה החדשה המוצעת יש מספיק אוכלוסייה ומשאבים כדי לתמוך הן במדינה עצמה והן לשאת את חלקה בעלויות הממשל הפדרלי.

דרישה נוספת שהייתה מקובלת אך לא מעוגנת בחוק הייתה שבמדינה יהיו לפחות 60,000 גברים בוגרים חופשיים. הדרישה מתוארת בפקודת הצפון-מערב שנקבעה ב-1787, כאשר ארצות הברית הייתה תחת תקנון הקונפדרציה. למרות שארצות הברית כבר לא פועלת תחת תקנון זה, הקונגרס פעל בדרך כלל על פי הנחיה זו כאשר מדינות נוספו לאיחוד.

בדרך כלל, הממשלה המאורגנת של הטריטוריה הודיעה על בחירת האוכלוסייה בעד מדינה, בדרך כלל באמצעות משאל עם. לאחר מכן הורה הקונגרס לאותה ממשלה לארגן אספה מכוננת כדי לגבש חוקה. עם קבלת חוקה זו על ידי תושבי הטריטוריה ולאחר מכן על ידי הקונגרס, התקבלה ההחלטה המעניקה לה מעמד מדינה. לאחר מכן הנשיא פרסם כרוז המוסיף מדינה חדשה לאיחוד.

על מנת לאשר מעמד של מדינה בארצות הברית נדרש רוב רגיל בקונגרס. כמו בחקיקה אחרת, הנשיא יכול לחתום או להטיל וטו על הצעות חוק שהתקבלו, ולקונגרס יש את הכוח לעקוף וטו ברוב של שני שלישים; נברסקה היא המדינה הקיימת היחידה שהתקבלה באמצעות ביטול וטו.

למרות שבכוחו של הקונגרס, בתמיכת הנשיא, לצרף מדינות לאיחוד, אין בכוחו לפצל או לאחד מדינות קיימות בתוך האיחוד ללא תמיכת הקונגרס של אותה מדינה. על פי פסיקות של בית המשפט העליון של ארצות הברית, ההצטרפות לאיחוד היא לצמיתות ולא ניתן להתנתק ממנה.

אם וכאשר מדינה חדשה תתקבל לארצות הברית, הדבר ידרוש עיצוב חדש של דגל ארצות הברית והוספת כוכב נוסף עבור המדינה ה-51. עם זאת, הדגלים הקיימים אינם נפסלים ובמקרה שמדינה חדשה תתווסף לאיחוד ודגל 51 כוכבים יאושר, כל דגל אמריקאי שאושר בעבר ניתן להציגו עד שאינו ראוי לשימוש.

 טריטוריות קיימות בארצות הברית 
 מחוז קולומביה 
ממוזער|וושינגטון די. סי. באדום בין וירג'יניה למרילנד
וושינגטון די. סי. מוזכרת לעיתים קרובות כמועמדת למדינה. בכתבי הפדרליסט מס' 43 הנשיא הרביעי ג'יימס מדיסון שקל את ההשלכות של ההגדרה של "מושב הממשל" בחוקת ארצות הברית. למרות שהוא ציין ניגודי עניינים אפשריים, ואת הצורך ב"בית מחוקקים עירוני למטרות מקומיות", מדיסון לא התייחס לתפקידו של המחוז בהצבעה הלאומית. חוקרים משפטיים חלוקים בשאלה האם חקיקה רגילה של הקונגרס יכולה לקבל את המחוז כמדינה בשל מעמדו כמקום מושבו של הממשל, שפרק 1 סעיף 8 לחוקה מחייב שיהיה תחת סמכות השיפוט הבלעדית של הקונגרס. בהתאם לפרשנות של הטקסט, קבלת המחוז כמדינה עשויה לדרוש תיקון חוקתי מעבר לחקיקה הרגילה.
שמאל|ממוזער| לוחית רישוי משנת 2017 לוושינגטון הבירה
תושבי מחוז קולומביה התומכים בקבלתה כמדינה משתמשים לפעמים בסיסמה "מיסוי ללא ייצוג" כדי לציין את היעדר הייצוג בקונגרס. הביטוי הוא גרסה מקוצרת של סיסמת המחאה של מלחמת העצמאות "אין מיסוי ללא ייצוג". התושבים נהגו לכתוב את המשפט על גבי לוחיות הרישוי של רכבם. למכונית הנשיאותית של הנשיא ביל קלינטון הייתה מוצמדת לוחית רישוי כזו בסוף כהונתו, והנשיא ג'ורג' ווקר בוש החליף את לוחיות הרכב זמן קצר לאחר תחילת כהונתו. הנשיא ברק אובמה החזיר את לוחית הרישוי המחאתית זמן קצר לפני השבעתו לקדנציה השנייה. הנשיא דונלד טראמפ הסיר בסופו של דבר את לוחית הרישוי ובכך סימן את התנגדותו לקבלת המחוז כמדינה. אפשרות נוספת המוצעת היא סיפוח המחוז למדינת מרילנד, שממנה הופרד המחוז. הדבר יעניק לתושבי מחוז קולומביה את היתרון של מדינה והייצוג בקונגרס תוך מניעת יצירת מדינה 51, אך דרושה הסכמה של מרילנד למהלך כזה.
 משאל העם ב-2016 
ב-15 באפריל 2016, ראש עיריית המחוז מיוריאל באוזר קרא להצבעה ברחבי העיר בשאלת ההפיכה למדינה. לאחר מכן פורסמה הצעת חוקת מדינה חוקה זו תהפוך את ראש עיריית מחוז קולומביה למושל המדינה המוצעת, בעוד שחברי מועצת המחוז יהוו את בית הנבחרים המוצע.

ב-8 בנובמבר 2016 הצביעו מצביעי מחוז קולומביה ברוב מכריע בעד הקמת מדינה, כאשר 86% מהמצביעים הצביעו בעד.

 תהליך החקיקה 
ב-26 ביוני 2020, בית הנבחרים של ארצות הברית הצביע 232–180 בעד הקמת מדינה בוושינגטון די. סי. החקיקה נבלמה בסנאט בה החזיקה המפלגה הרפובליקנית ברוב. הנשיא טראמפ אף הכריז כי יטיל וטו על החקיקה במידה ויידרש.

ב-22 באפריל 2021 בית הנבחרים של ארצות הברית הצביע שוב 216–208 בעד הקמת מדינה בוושינגטון די. סי. הצעת חוק דומה, ס' 51, "הצעת חוק למתן אישור מדינת וושינגטון די. סי. לאיחוד" הוצגה קודם לכן בסנאט של ארצות הברית ב-30 באפריל הסנאטור הדמוקרטי ג'ו מנצ'ין יצא נגד שתי הצעות החוק, אשר לטענתו אינן מספיקות להפיכת המחוז למדינה ונדרש תיקון לחוקה ולמעשה הכריע נגד העברתן.

 פוארטו ריקו 
ממוזער| דגל פוארטו ריקו
פוארטו ריקו מוזכרת לעיתים קרובות כמדינה פוטנציאלית של ארצות הברית. במשאל עם שנערך ב-2012 רוב המצביעים, 54%, הביעו חוסר שביעות רצון מהיחסים הפוליטיים הקיימים. 61% מהמצביעים תמכו בהפיכתם למדינה. ב-11 בדצמבר 2012 החליט בית המחוקקים של פוארטו ריקו לבקש מהנשיא והקונגרס האמריקאי לפעול לפי התוצאות לסיים את מעמדה הטריטוריאלי ולהתחיל בתהליך קבלתה לאיחוד כמדינה. ב-4 בינואר 2017 חברת בית הנבחרים מטעם פוארטו ריקו קידמה הצעת חוק שתאשרר את הקמת המדינה עד 2025.

ב-11 ביוני 2017 נערך משאל עם לא מחייב נוסף שבו הצביעו 97.7 אחוזים בעד אופציית המדינה אחוז ההצבעה בהצבעה זו עמד על 23 אחוזים, המהווה שפל היסטורי שכן אחוז ההצבעה בפוארטו ריקו נע בדרך כלל סביב 80%. בשנת 2024 נערך משאל עם נוסף, עם שלוש אפשרויות: מדינה, עצמאות או עצמאות עם התאגדות חופשית. 58% מהמבציעים תמכו בהענקת מעמד של מדינה, אם כי משאל העם לא כלל אופציה לסטטוס קוו.

ב-15 בפברואר 2025 אישר בית הנבחרים של פוארטו ריקו החלטה על מעמדה המשפטי של פוארטו ריקו, ההחלטה מבקשת מהנשיא והקונגרס להגיב ולפעול בהקדם בהתאם לדרישות אזרחי פוארטו ריקו.

 גואם 
גואם, הממוקמת במערב האוקיינוס השקט, היא אחד מחמשת הטריטוריות של ארצות הברית עם ממשלה אזרחית. בשנות ה-80 ותחילת שנות ה-90, הייתה באי תנועה משמעותית בעד הפיכת גואם לישות טריטוריאלית דומה לפוארטו ריקו ואיי מריאנה הצפוניים. תנועות אחרות דוגלות בהפיכת גואם למדינה, באיחוד עם מדינת הוואי, באיחוד עם איי מריאנה הצפוניים כטריטוריה אחת ועוד.שמאל|ממוזער| גואם מהחלל, 2010

 אחרים 
הטריטוריה האינדיאנית ניסתה להקים מדינה ב-1905, כאשר אזרחי חמשת השבטים המתורבתים הציעו להקים מדינת בשם סקויה כאמצעי לשמור על השליטה על אדמותיהם ומשאביהם. כינוס חוקתי התקיים ב-21 באוגוסט 1905 במוסקוגי אוקלהומה, והחוקה המוצעת אושרה ברובה המכריע על ידי הילידים והתושבים הלבנים של הטריטוריה. אך הקונגרס לא תמך בהקמת סקויה, והטריטוריה האינדיאנית סופחה לאוקלהומה ב-1907.

בשנים 1984 ו-1993 נעשו ניסיונות להכריז על איי הבתולה של ארצות הברית כמדינה. גם בסמואה האמריקנית נעשו מאמצים דומים בשנים 2005 ו-2017.

 טריטוריות אמריקאיות לשעבר 
 הפיליפינים 
ממוזער| הפיליפינים
ארצות הברית סיפחה את הפיליפינים לשטחה מהאימפריה הספרדית ב-1898 על פי חוזה פריז והקימה את הטריטוריה המבודדת של איי הפיליפינים ב-1901. מאז התקיימו בפיליפינים תנועות עממיות קטנות שתמכו בהצטרפות לארצות הברית.

במהלך הבחירות לנשיאות הפיליפינים ב-1981, 4% מציבור הבוחרים הצביעו למועמדים שדגלו במשאל עם להפיכת הפיליפינים למדינה ה-51 בארצות הברית.

 פיצולים בתוך מדינות ארצות הברית 
במהלך ההיסטוריה הועלו מספר הצעות, בדרגות תמיכה שונות, לחלק מדינות שיש להן אזורים שונים מבחינה פוליטית או תרבותית לישויות קטנות יותר, הומוגניות ויעילות יותר. פיצול מדינה דורש אישור הן של בית המחוקקים שלה והן של הקונגרס האמריקאי.

דוגמאות להצעות של מדינות חדשות:
ממוזער| דגל אומת נאוואחו
ממוזער| דגל מוצע למדינת לינקולן
ממוזער| דגל מוצע של ג'פרסון
ממוזער| דגל מוצע של לונג איילנד
 הקמת מדינה עבור אומת נאוואחו, בשטחי אריזונה ניו מקסיקו ויוטה, השמורה האינדיאנית הגדולה ביותר בארצות הברית. האזור כבר נהנה ממידה גדולה של אוטונומיה פוליטית, כך שהקמת מדינה לא תהיה בעייתית כמו חלוקת אזורים של מדינות אחרות. הקמת מדינת נאוואחו תעזור להשיג ייצוג שוויוני, שכן נכון לשנת 2023, רק ארבעה נציגים וסנאטור אחד היו אינדיאנים.
 פרישה של מחוז פימה באריזונה, ואיחוד של המחוזות השכנים קוצ'יז, יומה וסנטה קרוז למדינה.
 פיצול של צפון קליפורניה ודרום אורגון להקמת מדינה בשם ג'פרסון.
 פיצול מחוז קוק המכיל את שיקגו ממדינת אילינוי. ההצעה הוצעה על ידי תושבי מדינת אילינוי השמרנית יותר כדי להיפרד מההשפעה הפוליטית של אזור שיקגו הליברלי.
 הצעות שונות מחלקות את ניו יורק למדינות נפרדות, רובן כרוכות במידה מסוימת בהפרדה של העיר ניו יורק משאר המדינה. היו גם הצעות להפריד את לונג איילנד למדינה.
 על פי ההחלטה שבה התקבלה רפובליקת טקסס לארצות הברית ולחוקתה, יש לה את הזכות לחלק את עצמה לעד חמש מדינות. בעשורים הראשונים שלה היה מספר לא מבוטל של טקסנים שנקראו דיוויזניסטים שתמכו בחלוקת המדינה.
 חלוקת מדינת וושינגטון למערב וושינגטון ולמזרח וושינגטון דרך רכס קסקייד. בין השמות שהועלו להצעה זו, מזרח וושינגטון, מדינת לינקולן, קסקדיה, ומדינת ליברטי.

 מחוץ לארצות הברית 
מדינות מסוימות, בגלל קווי הדמיון התרבותיים והבריתות ההדוקות שלהן עם ארצות הברית, מתוארות לפעמים כמדינה ה-51. במדינות אחרות נעשו ניסיונות ומהלכים שונים להצטרף לארצות הברית ולמעשה להיות המדינה ה-51.

 קנדה 
ממוזער| מדינות ארצות הברית ומחוזות וטריטוריות קנדיות
בקנדה, המדינה ה-51 הוא ביטוי המשמש בדרך כלל כדי כאזהרה נגד צעדים פוליטיים שאם יינקטו גורלה של קנדה תהיה להיות מדינה שולית בארצות הברית. דוגמאות לכך הן הסכם הסחר החופשי של קנדה-ארצות הברית ב-1988, דיונים על יצירת מערך הגנה משותף וכדומה.

בדצמבר 2024 הנשיא הנבחר דונלד טראמפ הציע לקנדה לשקול להפוך למדינה ה-51 בארצות הברית אם ראש הממשלה ג'סטין טרודו מרגיש שהמכסים המתוכננים שלו יפגעו בכלכלת קנדה. הדברים נאמרו במהלך פגישה מתוחה עמו על גירעונות סחר ואבטחת גבולות במאר-א-לאגו. מאוחר יותר כינה את טרודו כ"מושל טרודו של מדינת קנדה הגדולה" ואמר כי הוא מצפה לפגוש אותו שוב כדי להמשיך בשיחותיהם בנושא "מכסים וסחר". טראמפ שב וחזר על אמירות מסוג זה במספר הזדמנויות ובמספר הודעות ברשתות החברתיות.

ההערות של טראמפ הציתו מחדש את השיח על איחוד ארצות הברית וקנדה. הסופר הקנדי דון טפסקוט הציג מספר תנאים למיזוג ביניהם הפיכת כל פרובינציה למדינה נפרדת שתשמור על זהותה כך שקנדה תצטרך להיות מורכבת מ-13 מדינות או טריטוריות. בנוסף הקנדים ישמרו על מערכת הבריאות שלהם בה מושקעים 11 אחוז מהתמ"ג שלהם. לקנדה גם תינתן עצמאות לגבי זכויות משפטיות נוספות כגון טיפולי בריאות לנשים, חופשת לידה בתשלום לגברים ולנשים, פיקוח על נשק, וקליטת פליטים.

 אלברטה 
דוגמה אחת לתנועה קנדית התומכת סיפוח היא במחוז אלברטה. פרויקט בדלני בשם Alberta51 זכה לתשומת לב תקשורתית מסוימת. קריאות אמריקניות לאיחוד עם אלברטה טוענות כי היא זו שתרוויח מהמהלך. לצד זאת ישנה תמיכה גוברת בתנועות בדלניות באלברטה המאמינות כי מדיניות הממשלה הפדרלית פוגעת ביכולתו של המחוז לבנות צינורות לתעשיית הנפט והגז של המחוז ותשלומי השוויון הפדרליים. בסקר שנערך בספטמבר 2018, 25% מהאלברטנים האמינו שעדיף להם להיפרד מקנדה ו-62% האמינו שהם לא מקבלים מספיק מהקונפדרציה.

 מערב קנדה 
ממוזער| הפרובינציות המערביות
ב-1980 שני חברי האספה המחוקקת של ססקצ'ואן, שנבחרו כחברים במפלגה השמרנית הפרוגרסיבית של ססקצ'ואן הקימו את המפלגה היוניונית, מפלגה פרובינציאלית בססקצ'ואן שדגלה כי ארבעת המחוזות של מערב קנדה יצטרפו לארצות הברית. המפלגה לא הצליחה להתרומם ונסגרה כעבור זמן קצר.

 מקסיקו 
שמאל|ממוזער| רפובליקת יוקטן
בשנים 1847–1848, עם התבוסה המהדהדת שהנחילה ארצות הברית למקסיקו והכיבוש בסיום מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, קראו קולות בקונגרס לסיפוח מקסיקו כולה. התוצאה הייתה ויתור מקסיקני באמצעות הסכם גואדלופה אידלגו, שבה סיפחה ארצות הברית כמעט 31% ממקסיקו. הוויתור המקסיקני כלל את שטחי מדינות קליפורניה, נבדה, יוטה, רוב אריזונה, המחצית המערבית של ניו מקסיקו, הרובע המערבי של קולורדו, והפינה הדרום-מערבית של ויומינג. ארצות הברית רכשה מאוחר יותר טריטוריה מקסיקנית נוספת ברכישת גדסדן ב-1854. בשנת 1848 נדונה בקונגרס הצעת חוק שתספח את הרפובליקה של יוקטן ממקסיקו אך לבסוף לא נערכה הצבעה.

 גרינלנד 
ממוזער|300x300 פיקסלים| ארצות הברית (כתום) וגרינלנד (ירוק)
במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר דנמרק נכבשה על ידי גרמניה הנאצית, ארצות הברית שלטה לזמן קצר בגרינלנד לצורך שדות קרב והגנה. ב-1946 הציעה ארצות הברית לקנות את גרינלנד מדנמרק תמורת מאה מיליון דולר אך דנמרק סירבה הסיבה העיקרית להתעניינות של ארצות הברית בגרינלנד היא משאבי הטבע העצומים שלה.

 אלבניה 
אלבניה מכונה לעיתים המדינה ה-51 בשל עמדותיה הנתפסות כפרו-אמריקאיות, ומדיניותה של ארצות הברית כלפיה. בהתייחסו לביקורו של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש באירופה ב-2007, אמר ראש עיריית טירנה אדי רמה "אלבניה היא ללא ספק המדינה הפרו-אמריקאית ביותר באירופה, אולי אפילו בעולם... בשום מקום אחר לא ניתן למצוא כבוד ואירוח כזה לנשיא ארצות הברית. אפילו במישיגן, הוא לא היה רצוי כך". בזמן ביקורו של שר החוץ ג'יימס בייקר ב-1992, היה מהלך לקיים משאל עם המכריז על אלבניה כמדינה ה-51.

 קרטחנה (ספרד) 
בשנת 1873 מנהיג קנטון קרטחנה, רוקה בארסיה, ביקש להפוך את קרטחנה לחלק מארצות הברית במכתב לנשיא יוליסס ס. גרנט, על רקע מרד שערך נגד הרפובליקה הספרדית הראשונה. ממשלת ארצות הברית מעולם לא השיבה.

 הממלכה המאוחדת 
הממלכה המאוחדת כונתה לפעמים המדינה ה-51 בשל היחסים המיוחדים בין המדינות. במיוחד מאז שיתוף הפעולה ההדוק בין רוזוולט ווינסטון צ'רצ'יל במהלך מלחמת העולם השנייה, ובתקופת ראשות הממשלה של מרגרט תאצ'ר וטוני בלייר.

במאמר שפורסם ב-5 באפריל 1999 בפורבס, הציע ההיסטוריון פול ג'ונסון כחלופה לאיחוד האירופי, שבריטניה תהפוך לעשר מדינות ויחד עם קנדה (כמדינה אחת לכל פרובינציה), אוסטרליה וניו זילנד תצטרף לארצות הברית.

 אוקראינה 
במהלך מלחמת אוקראינה–רוסיה, חברת הקונגרס הרפובליקנית מרג'ורי טיילור גרין, התייחסה באופן שנוי במחלוקת לנשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי כ"נשיא הצללים של ארצות הברית", והעירה כי אוקראינה היא "המדינה ה-51" בשל התמיכה האמריקאית המאסיבית באוקראינה במלחמה.

ניו זילנד
בשנת 2010 היה ניסיון לרשום מפלגה בשם המדינה ה-51 בוועדת הבחירות של ניו זילנד. המפלגה דוגלת בהפיכת ניו זילנד למדינה ה-51 של ארצות הברית. ב-5 בפברואר 2010 הגישה המפלגה בקשה לרשום לוגו בוועדת הבחירות. הלוגו – דגל ארצות הברית עם 51 כוכבים – נדחה על ידי ועדת הבחירות בטענה שהוא עלול לגרום לבלבול ולהטעות את הבוחרים.

 אוקינאווה (יפן) 
בסעיף 3 של אמנת סן פרנסיסקו בין מעצמות הברית ליפן, שנכנס לתוקף באפריל 1952, ארצות הברית הכניסה את איי ריוקיו, כולל מחוז אוקינאווה, איי בונין ואיוו ג'ימה למועצת הנאמנות של האומות המאוחדות. (came into force on April 28, 1952). השטחים הוחזרו אט אט לשלטון היפני. אוקינאווה הוחזרה ב-15 במאי 1972, אך ארצות הברית מעמידה כוחות בבסיסי האי כהגנה ליפן. המשך הנוכחות הצבאית מתוארת כמדינה ה-51.

 ליבריה 
ממוזער| מיקומה של ליבריה באפריקה
ליבריה הוקמה על ידי האגודה האמריקנית לקולוניזציה בשנת 1822 כבית לאמריקאים שחורים משוחררים ומחזיקים בקשר היסטורי הדוק עם ארצות הברית. בירת ליבריה, מונרוביה, נקראה על שמו של ג'יימס מונרו, נשיא ארצות הברית החמישי. ליבריה נחשבת לעיתים כ"מיני-אמריקה" משום שאנשיה מדברים אנגלית, משתמשים ביחידות מדידה אמריקאיות, עיצבו את דגל המדינה לפי דגם דגל הכוכבים והפסים האמריקאי ואף יצרו חוקה בסגנון ארצות הברית. ליברים רבים מתייחסים לארצות הברית כמדינת האם שלהם או כמדינה ה-51.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ביטויים ומושגים פוליטיים אמריקאיים
קטגוריה:ארצות הברית: מדינות