שמשון מאיים על חותנו

שמשון מאיים על חותנו (בהולנדית: Simson bedreigt zijn schoonvader) הוא ציור שמן מאת הצייר ההולנדי רמברנדט, שנוצר בשנת 1635. היצירה מציגה סצנה מהתנ"ך, בה שמשון מגלה כי אשתו ניתנה לאיש אחר, והוא מגיב בזעם כלפי חותנו. היצירה נחשבת ליצירת מופת בשל העוצמה הרגשית שהיא משדרת, המחווה הדרמטית של שמשון והשימוש הדרמטי באור וצל. הציור מוצג כיום בגמלדה-גאלרי.

על פי חוקר האמנות גארי שוורץ, הנושא הסיפורי של הציור הוא חסר תקדים באמנות ההולנדית. שוורץ מציע כי ייתכן שהיצירה הוזמנה על ידי פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, וכי אופיו הלוחמני של הציור עשוי לשקף אירוע היסטורי עכשווי – הלחימה באזור קלווה בין ספרד ל במהלך מלחמת שמונה השנים.Schwartz, Gary (1985). Rembrandt: His Life, His Paintings. London: Penguin. p. 177. ISBN

 נושא הציור 
רמברנדט בחר לתאר אירוע פחות מוכר מסיפורו של שמשון, המופיע בספר שופטים. הציור מתאר את הרגע בו שמשון חוזר לבית אשתו הפלישתית, מלווה במתנה – גדי עיזים, ומגלה כי חותנו השיא אותה לאדם אחר. הסצנה מבוססת על הפסוקים:

"וַיְהִי מִיָּמִים בִּימֵי קְצִיר-חִטִּים, וַיִּפְקֹד שִׁמְשׁוֹן אֶת-אִשְׁתּוֹ בִּגְדִי עִזִּים, וַיֹּאמֶר: אָבֹאָה אֶל-אִשְׁתִּי הֶחָדְרָה; וְלֹא-נְתָנוֹ אָבִיהָ לָבוֹא" (שופטים ט"ו:א')

תגובתו של שמשון לזעם ולתסכול מובילה אותו לאיים על חותנו, דבר המנבא את מעשי ההרס שיבצע בפלשתים בהמשך הפרק.

 תיאור הציור 
בציור נראה שמשון, מזוהה בקלות בזכות מחלפות ראשו הארוכות. הוא לבוש בבגדים הולנדיים בני זמנו, ומעל שכמו מתנופפת גלימת ארגמן מפוארת. מבטו נחוש וקשוח, והוא מרים את ידו באגרוף מול חותנו, שעומד בתוך הבית ומשיב לו באימה ובתדהמה. החותן מתואר כגבר מבוגר, בעל הבעה מופתעת, הנראה כמי שהתעורר בבהלה. דמות נוספת נראית באפלולית מאחורי שמשון – נער שחור, שעשוי לסמל את עוצמתו ואת מיניותו הסוערת. בגרסה אחרת של הציור, שנעשתה על ידי תלמידי רמברנדט, מופיעים שני נערים שחורים האוחזים בגדי העיזים שהביא שמשון. ייתכן שהציור המקורי עבר חיתוך שהסיר חלק מהדמויות.

 קומפוזיציה וטכניקה 
רמברנדט השתמש בטכניקת אור-צל דרמטית (קיארוסקורו) המדגישה את הדמויות ואת המתח שבסצנה. הציור מאופיין בדיוק רב בפרטי הלבוש והבעת הפנים, תוך שימוש במשיכות מכחול עדינות ובצבעים עשירים. האור ממוקד בעיקר בפניהם של שמשון וחותנו, בעוד שאר הדמויות מופיעות בצללים, מה שמעצים את הדרמטיות של הרגע.

 פרשנות ובחירת הדמויות 
הציור מעורר שאלה מוסרית – מי הצד הצודק בסיפור? בעוד שבסיפור המקראי החותן מתואר כדמות נכלולית שבגדה באמון שמשון, בציור הוא נראה כזקן מבוהל ולא מאיים. לעומת זאת, שמשון מוצג כגבר אלים ומסוכן, כאשר אגרופו המונף וחרבו מדגישים את פוטנציאל האלימות שבו.

יתרה מכך, רמברנדט בחר לתאר את שמשון לפי דיוקנו העצמי, רמז לאופיו הסוער של האמן עצמו. ידוע כי רמברנדט היה אדם נוח לכעוס, וייתכן כי חש הזדהות עם דמותו של שמשון. עם זאת, ניתן לראות בפניו של שמשון לא רק כעס, אלא גם עלבון ופגיעות, דבר שעשוי לרמוז על מסר עמוק יותר של האמן – קריאה להימנע משיפוט מהיר של אנשים, גם אם הם נראים אלימים ותוקפניים.

 גרסאות נוספות 
קיימת גרסה נוספת של הציור בפורמט רחב יותר, שנוצרה בסדנתו של רמברנדט. בגרסה זו נוספו דמויות נוספות, בהן נערים מורים המחזיקים גדי. הציור נחתם בידי רמברנדט על עמוד מימין עם התאריך 1635, והוא נחשב לאחת מהיצירות החשובות של האמן בתקופה זו.

היסטוריית בעלות
היצירה הייתה חלק מאוסף מלכי פרוסיה, אשר מאוחר יותר הפכו לקיסרי גרמניה. באמצע המאה ה-18 היא כבר נכללה באוספו של פרידריך הגדול בפוטסדאם. מאז שנת 1830, הציור מוצג בגמלדה-גאלרי. בין השנים 1945–1946 הועברה היצירה לזמן קצר ל-Central Collecting Point במרבורג, ששימש כמרכז לאיסוף יצירות אמנות שנבזזו על ידי הנאצים. לאחר מכן, הוחזרה היצירה לברלין.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:רמברנדט: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:שמשון בציורים
קטגוריה:גמלדה-גאלרי: ציורים