אספן הסמרטוטים

אספן הסמרטוטים או Le Chiffonier (בגרמנית: "Der Lumpensammler") הוא שמו של ציור שציירה האמנית הרוסייה מריאנה פון ורפקין בשנת 1917. היצירה נמנית עם אוספי "קרן מריאן ורפקין" באסקונה, שווייץ, ונושאת את מספר הרישום FMW-0-0-39.

פון ורפקין "ציירה לשם הציור עצמו, ולפני הכול משום שמחשבה מסוימת העיקה עליה. כמעט תמיד שילבה דמויות אנושיות בנופיה. [...] כמו דמות מתוך סיפור של א.ת.א. הופמן — 'אספן הסמרטוטים'. הוא ניצב בצורה ביזארית, חדור תאוות בצע דלה, מול הרים כחולים בעלי צורות מוזרות לחוף אגם. ברקע – דמות נשית זעירה, מתכופפת."TPH: Marianne von Werefkins Werk in der Städtischen Galerie: Dinge malen, die nicht sind. כך נכתב בשנת 1958 על הציור „Le Chiffonier“ בתגובה לתערוכת היחיד הראשונה של מריאנה פון ורפקין בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה. התערוכה הוצגה במוזיאון בוויסבאדן ביוזמת קלמנס ויילר.

בחלקו העליון של הציור מופיעים עננים שחורים, שבתוכם לוהטים אינספור נקודות אדומות, המבשרות על סערה מתקרבת. מתחת להם מרחפות מעל פסגות ההרים מערבולות עננים צהובות ורעילות. גם צבעי הירוק, השחור והאדום המשתקפים באגם אינם מביאים נחמה. לתוך גבעה של פסולת תקעו שלט לבן. ורפקין הפכה מזבלה לחוף אגם שווייצרי לראויה לביטוי אמנותי. לפיכך, ניתן לראות בה חלוצה של אותם אמנים אשר בשנות השישים והשבעים עסקו בנושאים אקולוגיים וביטאו אותם חזותית.

בקרב אמנים אלה נכללים, בין היתר, ק.פ. ברמר עם עבודתו „Farbengeographie N. 8 – Der rote Rhein“ מ־1972, קבוצת Haus-Rucker-Co עם „Infusion-Rheinsanierung“ מ־1971, או קלאוס רינקה עם „Zwölf Faß geschöpftes Rheinwasser“. עבודות אלה ביקרו את הזיהום התעשייתי של נהר הרייןBernd Fäthke: Ein Bild vom Rhein. In: Wiesbaden International. Heft 3/1975, S. 7 f. והן הוצגו בשנת 1975 במסגרת התערוכה הביקורתית „Warum ist es am Rhein so schön?“ ("מדוע כה יפה בריין?") במוזיאון ויסבאדן.

 תיארוך ותואר 
בקרן מריאנה פון ורפקין (FMW) מצוי רישום מ־1917 הקשור לציור, במחברת הסקיצות G 15. בנוסף, קיים תצלום בשחור-לבן של הציור, שעליו כתבה ורפקין בכתב ידה את הכיתוב „Le Chiffonier“ יחד עם תאריך "1917". לפיכך, גם כותרתו המקורית של הציור וגם שנת יצירתו – 1917 – נחשבים לתיעוד מאומת.

 אגם ז'נבה או אגם ציריך? 
ורפקין חיה בשנת 1917 יחד עם הטבחית שלה, הלנה, ועם אלכסיי פון יבלנסקי ובנו אנדראס, הן בסן-פרה שעל שפת אגם ז'נבה והן בציריך שלחופי אגם ציריך. דיווח על ביקורו של המשורר איוואן גול אצל ורפקין מספק, בין השאר, אישור לנוכחותה בסן-פרה שלחופי אגם ז'נבה לכל המאוחר עד ה־16 בספטמבר 1917.Barbara Glauert (Hrsg.): Claire Goll/Iwan Goll, Meiner Seele Töne. Das literarische Dokument eines Lebens zwischen Kunst und Liebe, aufgezeichnet in ihren Briefen. Bern 1978, S. 17 ff. כשמונה ימים לאחר ביקורו של גול אצל ורפקין, דיווח פון יבלנסקי מציריך לקונו אמיט באושוונד כי מצא "דירה ברחוב דרוסל (Drosselstraße) ברובע וולישהופן שבציריך".Angelika Affentranger-Kirchrath: In Ausst. Kat.: Jawlensky in der Schweiz 1914–1921, Begegnungen mit Arp, Hodler, Janco, Klee, Lehmbruck, Richter, Teubler-Arp. Kunsthaus Zürich 2000, S. 89. יאוולנסקי מצא את הדירה. עוד לפני תחילת החורף של שנת 1917, ארגן חאן קורה, תומך תנועת הדאדא, תערוכה עבור פון יבלנסקי בגלריה שלו בציריך, ברחוב בהנהוף 19.Maria Jawlensky, Lucia Pieroni-Jawlensky and Angelica Jawlensky (Hrsg.): Alexej von Jawlensky, Catalogue Raisonné of the oil-paintings. Bd. 1, München 1991, S. 502על המשך שהותם בציריך ניתן ללמוד מתוך זיכרונותיו של פון יבלנסקי:
"בשנת 1917 פרצה בציריך מגפת שפעת קשה מאוד. […] הרופאים שלחו אותי דרומה, לאסקונה. כולנו עברנו לאסקונה בתחילת אפריל 1918."
שני משפטים לאחר מכן נכתב, באופן סותר: "הגענו לאסקונה בסוף מרץ."Alexej Jawlensky: Lebenserinnerungen In: Clemens Weiler (Hrsg.), Alexej Jawlensky, Köpfe-Gesichte-Meditationen, Hanau 1970, S. 119.
נותר בלתי ידוע אם היה זה אגם ז'נבה או אגם ציריך שהיוו השראה לציירת ביצירתה.

 ביבליוגרפיה 

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:מריאנה פון ורפקין: ציורים
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:ציורים ימיים