גן העדן הארצי עם חטא אדם וחוה

גן העדן הארצי עם חטא אדם וחוה (בהולנדית: Het aardse paradijs met de zondeval van Adam en Eva) הוא ציור שנוצר במשותף על ידי פטר פאול רובנס ויאן ברויגל האב בסביבות שנת 1615. הציור הוא חלק מאוסף מאוריצהאוס שבהאג.

 תיאור 
כנראה שברויגל יזם את היצירה, שכן ציורים של גן עדן היו התמחותו מאז 1594. בסך הכול צייר לפחות 106 יצירות בנושא זה, כאשר דמויותיהם של אדם וחוה בדרך כלל היו משניות, והעיקר היה תיאור הנוף השופע של גן העדן, עם עושר צמחייה ובעלי חיים. כבר בראשית דרכו, בסביבות 1596, יצר יחד עם הנדריק דה קלרק סצנה המזכירה את גן העדן הארצי שבמאוריצהאוס.

בצד שמאל של הציור, אדם וחוה תופסים מקום מרכזי. הם ניצבים תחת עץ הדעת טוב ורע, שעליו צומחים לא רק תפוחים אלא גם פירות נוספים. חוה מושיטה לאדם תפוח תוך כדי שהיא קוטפת תפוח נוסף בידה השנייה. תנוחתו של אדם מבוססת על "טורסו בלוודרה", יצירה שרובנס ראה ברומא ושילב ביצירותיו לעיתים קרובות. למטה משמאל, קוף נוגס בתפוח – סמל לחטא. עם זאת, מעל ראשו של אדם ניתן להבחין גם בצרור ענבים, המסמל את צליבת ישו ואת גאולת החטא הקדמון. בצדו השני של הנחל נמצא עץ החיים.

ברויגל תכנן את הקומפוזיציה בקווים כלליים, ולאחר מכן רובנס היה הראשון שהחל לצייר. הוא היה אחראי לדמויות אדם וחוה, לסוס החום, לנחש ולעצם הסלע שעליו יושב אדם. ניתן לקבוע זאת מתוך ההבדלים הסגנוניים בין השניים: רובנס השתמש בשכבות צבע שקופות רבות, בעוד ברויגל מרח את הצבע בשכבות אטומות עם משיכות מכחול נראות לעין.

למרות שמעטים נשתמרו, ברויגל ככל הנראה הכין רישומים רבים של בעלי חיים. ניתן לראות כי דמויותיהם של חלק מהחיות חוזרות ביצירות שונות בצורות דומות. למשל, בהמוזיאון לתולדות האמנות בווינה שמור רישום שבו מופיע הקוף הנוגס בתפוח. קרוב לוודאי שברויגל ראה חיות רבות במו עיניו. עם זאת, יש גם יוצאים מן הכלל – האריה והסוס הלבן ברקע, לדוגמה, מבוססים על ציוריו של רובנס.

250px|ממוזער|שמאל|"תור הזהב" (סביבות 1625), מאת יאן ברויגל הבן ואמן מחוגו של רובנס. הנמר המרכזי בציור מבוסס על אותו דגם חזותי שמופיע גם ביצירה זו, דבר המלמד על שימוש חוזר במוטיבים ועל המשכיות סגנונית בין האמנים.
 היסטוריה 
הציור זכה להערכה כבר בתקופתו. בשנת 1766 נכלל באוסף הסטאדהולדרי. ארנולד האוברקן התייחס אליו בספרו החשוב De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen.

הציור היה ככל הנראה בבעלותו של יוהאן דה ביי בליידן, עד שעבר לידי אדריאן ויטרט ואן דר אה, ולאחר מכן, בשנת 1710, נרכש על ידי פיטר דה לה קורט ואן דר וורט. בשנת 1739 עבר בירושה לבנו, אלרד דה לה קורט ואן דר וורט, וב-1755 נותר בידי אשתו, קתרינה דה לה קורט ואן דר וורט לבית בקר. ב-8 בספטמבר 1766 נרכש הציור במכירה פומבית בליידן על ידי טטהארט האג עבור וילם החמישי תמורת 7,350 גילדן. בשנת 1774 הועבר לגלריה הנסיכותית של וילם החמישי, בשנת 1795 הועבר למוזיאון הלובר שבפריז, בשנת 1815 הוחזר לגלריה הנסיכותית של וילם החמישי, ולבסוף, בשנת 1822, עבר למוזיאון מאוריצהאוס.

 תמונות נוספות 

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:מאוריצהאוס: ציורים
קטגוריה:עירום באמנות
קטגוריה:אריות באמנות
קטגוריה:סוסים באמנות
קטגוריה:אדם וחוה בציורים
קטגוריה:בעלי כנף בדיוניים
קטגוריה:כלבים באמנות
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:עצים בציורים
קטגוריה:פטר פאול רובנס: ציורים
קטגוריה:ציורי פירות
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:רחצה באמנות