סמית' ויגלסוורת'

סמית' ויגלסוורת' (10 ביוני 1859 – 12 במרץ 1947) היה אוונגליסט בריטי שהשפיע על התנועה הפנטקוסטלית בראשית דרכה. התפרסם בעיקר בזכות ניסי הריפוי הרבים שחולל.

 ראשית חייו 
בילדותו, סייע לאמו בעבודות שדה בקטיף סלק, ובהמשך, בגיל שבע בלבד, החל לעבוד 12 שעות ביום במפעל לעיבוד צמר, כדי לסייע בפרנסת משפחתו. עקב הצורך לעבוד, ויגלסוורת' לא זכה לחינוך פורמלי ולא ידע קרוא וכתוב.

סבתו הייתה מתודיסטית אדוקה, שלקחה אותו עימה להתכנסויות מתודיסטיות באופן קבוע. בגיל שמונה הוא חווה באחת ההתכנסויות חוויה של "לידה מחדש". הוא עבר טקס אישור על ידי בישוף בכנסיית אנגליה, נטבל בכנסייה בפטיסטית, וקיבל בסיס בהוראת התנ"ך במסגרת "האחים של פלימות'", בעת שלמד את מקצוע האינסטלציה כשוליה אצל אדם מתנועת האחים.

ויגלסוורת' התחתן עם מרי ג'יין "פולי" פטרסטון ב-4 בדצמבר 1882 בכנסיית סנט פיטר, ברדפורד. באותה תקופה היא הייתה מטיפה בצבא הישע. נולדו להם בת אחת, אליס, וארבעה בנים, סת', הרולד, ארנסט וג'ורג. פולי נפטרה בשנת 1913..

ויגלסוורת' למד קרוא וכתוב רק לאחר נישואיו, כאשר אשתו פולי לימדה אותו לקרוא בתנ"ך. הוא נהג לציין כי התנ"ך היה הספר היחיד שקרא בחייו, ואיפשר אך ורק קריאה בו בביתו, תוך שלילת עיתונים, ספרים ופרסומים אחרים.

ויגלסוורת' עבד כשרברב, אך עם התגברות פעילותו כדרשן, נטש את עבודתו. בשנת 1907, במהלך ביקורו אצל אלכסנדר בודי בתחיית סנדרלנד, חווה ויגלסוורת' את טבילת רוח הקודש ודיבר בלשונות, לאחר שאשתו של אלכסנדר, מרי בודי, התפללה עליו בסמיכת ידיים. הוא הטיף באירועים שונים של אסיפות האל בבריטניה הגדולה. בנוסף, קיבל אישורי כהונה מאסיפות האל בארצות הברית, שם פעל כמטיף בין השנים 1924 ל-1929.

 שירות הטפה 
שמאל|ממוזער| סמית' ויגלסוורת' מתפלל עבור אישה חולה
ויגלסוורת' האמין שהריפוי באמצעות אמונה. כאשר נאסר עליו לסמוך ידיים על חולים על ידי השלטונות בשוודיה, הוא הטיף ל"ריפוי ארגוני", שבאמצעותו אנשים סמכו ידיים על עצמם. ויגלסוורת' ייחס לפעמים בריאות לקויה לשדים.

ויגלסוורת' האמין במידה רבה שהצלחתו נבעה מטבילתו ברוח הקודש. ויגלסוורת' טען כי דיבור בלשונות משמש ככלי לחינוך עצמי ולבנייה רוחנית. לדבריו, על המאמינים לבנות את עצמם רוחנית לפני שיוכלו לבנות את הכנסייה. הוא הדגיש את חשיבות החינוך הרוחני על ידי רוח הקודש, וציין כי אינו יכול להעריך את השפעתו על חייו, וטען כי באופן טבעי, לא היה מסוגל לעמוד על במה ולהטיף את הבשורה. הוא ייחס את יכולתו זו לפעולת רוח הקודש, אשר העניקה לו "בנייה נפלאה של הרוח". ויגלסוורת' טען כי קריאה בלתי פוסקת של כתבי הקודש, בשילוב עם פעולת רוח הקודש, היא המפתח להבנתם.

ויגלסוורת' הטיף בכנסיות רבות ברחבי יורקשייר, לעיתים קרובות בכנסיית Bethesda ב־Swallownest (בפאתי שפילד). הוא הוזמן להטיף גם בארצות הברית, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה, שוודיה, איי האוקיינוס השקט, הודו, ציילון ומספר מדינות באירופה. כמה מדרשותיו תומללו עבור כתבי עת פנטקוסטלים, ורוכזו בשני ספרים.Ever Increasing Faith , (PDF) 1924. Zao Ministries International הוא המשיך להטיף עד יום מותו.

 ריפוי בדרך נס 
היו דיווחים רבים על ריפוי בדרך נס במהלך השירות של ויגלסוורת'. אלה כוללים אישה שנרפאה מגידול, אישה שנרפאה משחפת, אישה מרותקת לכיסא גלגלים שהחלה ללכת ורבים נוספים.היו דיווחים על אנשים שקמו מהמתים, כולל אשתו פולי. אנשים רבים טענו שהם נרפאו מסרטן באמצעותו על ידי ישו המשיח. ויגלסוורת' תיאר את הסרטן כ"רוח רעה חיה", והחזיק בדעה שמחלות רבות הן "שטניות במקורן".

שיטותיו כללו לעיתים קרובות מכה, סטירה או אגרוף בחלק הפגוע של הגוף. במספר הזדמנויות גישתו לאנשים הסובלים מתלונות קיבה הייתה להכות אותם בבטן, לפעמים בעוצמה רבה. כששאלו על כך, תגובתו הייתה "אני לא מכה אותם, אני מכה את השטן". בתגובה לביקורת על שיטת התפילה שלו לחולים, אמר ויגלסוורת': "כשאתם מבקרים את דרך התפילה שלי לחולים, וחושבים שאני גס או קשוח, אינכם מבינים את מה שאני רואה מעבר למחלה, ואת הסובל האמיתי. אינני נלחם בחולה, אלא בכוח השטני שמאחורי המחלה."

 פטירתו 
ויגלסוורת' נפטר בהלוויה של חברו הקרוב, וילף ריצ'רדסון, ב-12 במרץ 1947, בגיל 87.

קישורים חיצוניים


 הערות שוליים 

קטגוריה:ילידי 1859
קטגוריה:נפטרים ב-1947