בטינה מרי ארנדט

בטינה מרי ארנדט (באנגלית: Bettina Mary Arndt; נולדה ב-1 באוגוסט 1949) היא סופרת ועיתונאית אוסטרלית המתמחה בנושאים של מין ומגדר. בשנות ה-70 של המאה ה-20 החלה את דרכה כתרפיסטית מינית, ועם השנים עברה להתמקד בנושאי זכויות גברים ונושאים חברתיים שנויים במחלוקת, תוך יצירת סערות ציבוריות בעקבות דעותיה לגבי פגיעות מיניות, אלימות במשפחה ופמיניזם.

 ביוגרפיה 
ארנדט נולדה בפנרית', אנגליה, והייתה בתו של כלכלן גרמני יהודי, שיחד עם אשתו, נמלטו מגרמניה הנאצית לפני מלחמת העולם השנייה. ב־1945, עברה המשפחה לאוסטרליה. בטינה מרי גדלה בעיר קנברה.

בשנת 1971 סיימה ארנדט תואר ראשון במדעי החברה ב, ולאחר מכן עברה לסידני להמשך לימודים באוניברסיטת ניו סאות' ויילס, שם סיימה תואר שני בפסיכולוגיה קלינית בשנת 1973.

בתחילת שנות ה-70 החלה ארנדט לעבוד כאחת מהתרפיסטיות המיניות הראשונות באוסטרליה, היא טיפלה בעיקר בנשים. היא ערכה את מגזין הסקס והחינוך "פורום" ("Forum") בין השנים 1974–1982, מגזין פורץ דרך באותה תקופה, אך מעורר מחלוקת רבה בקרב חוגים שמרניים.

משנות ה-90 ואילך החלה ארנדט לכתוב טור עצות אישי במגזין "קלאו", פרסמה מאמרים ב-"The Bulletin", האוסטרלי ו-"The Australian Women's Weekly". היא שימשה ככתבת אורחת בתוכנית התחקירים "Four Corners" ב־ABC TV והופיעה באופן קבוע ברדיו של ה-ABC בסידני, מלבורן, קנברה ואדלייד.

ב-1993 הנחתה ארנדט פרק ב"Four Corners" שעסק בבלבול לכאורה סביב הסכמה מינית, תחת הכותרת "כן, לא, אולי". היא ספגה ביקורת מקבוצת יועצות להתעללות מינית בסידני. ארנדט טוענת לקיומה של "הטיה אנטי-גברית" נרחבת בחברה, בתקשורת ובמערכת החוק - המתבטאת גם בתחומים כמו גירושים, מחקר סרטן ואלימות במשפחה - לדבריה, העדפת נשים בתהליכים אלה פוגעת בזכויות גברים. ב-2012 כתבה ג'נט אלברכטסן כי ארנדט "טוענת שנשים שולטות בשיח המגדרי, ומשתיקות קולות גבריים".

לטענת ארנדט, "הפמיניזם הרדיקלי המציג גברים כאלימים וסקסיסטים, אשם ב'ביוש גברים' ובהרס הסולידריות בין המינים". מבקריה האשימו אותה בעוינות כלפי נשים. הסופרת סוזן מאושהארט טענה כי "נראה שארנדט פשוט לא אוהבת נשים".

ארנדט זכתה עיטור AM (חברה במסדר אוסטרליה) ב"יום אוסטרליה" לשנת 2020, "על תרומה משמעותית לקהילה כפרשנית חברתית ולקידום שוויון מגדרי דרך תמיכה בזכויות גברים". בנימוקי הפרס צוין גם "סיבוב ההרצאות בקמפוסים מאז 2018" (המכונה "משבר האונס המדומה") ותרומתה לאתר Thinkspot של ג'ורדן פיטרסון.

הענקת העיטור עוררה עצומה ב-Change.org שקראה לשלול ממנה את הפרס, שהגיעה ל-33,000 חתימות תוך שבוע. רוזי באטי, זוכת התואר לשנת 2015, הביעה תחושת "בחילה" מההחלטה, וגרייס טיים, קורבן תקיפה מינית, כינתה זאת "דוגמה לשחיתות מוסרית מערכתית".

שרת המשפטים של ויקטוריה, ג'יל הנסי, פנתה למושל הכללי בבקשה לשלול את העיטור מארנדט, בטענה ש"עמדותיה של ארנדט פוגעות בקורבנות אלימות". בתגובה, פרופסור אוגוסטו צימרמן מבית הספר למשפטים באוניברסיטת נוטרדאם הגן על ההחלטה לתת לארדנט את העיטור בנימוק ש: "הכרה בקורבנות גברים של אלימות במשפחה היא צעד חשוב לשוויון אמיתי". ב-25 בפברואר 2020 העבירה הסנאט האוסטרלי החלטה הקוראת לשלול מארנדט את העיטור, עם התנגדותם של שני סנאטורים בלבד. בשנת 2003 הוענקה לה מדליית המאה ("Centenary Medal") על תרומתה לחברה האוסטרלית. בשנת 2020 הוענק לה תואר חבר מסדר אוסטרליה (AM) עבור תרומתה לפרשנות החברתית והמאבק למען זכויות גברים. גם החלטה זו עוררה ביקורת ציבורית רבה.

ארנדט נישאה פעמיים. בעלה הראשון, העיתונאי דניס מינוג, נפטר ב-1981. בשנת 1986 נישאה לוורן סקוט, עורך דין אמריקאי, ממנו התגרשה ב-2007. לארנדט שלושה ילדים – בת ושני בנים.

 ספריה 
 Female Forum: The Key to Being a Sexy, Healthy Woman in Australia Today (1980)
 The Bettina Arndt Guide to Lovemaking (1982)
 The Australian Way of Sex (1985)
 Private Lives (1986)
 All About Us (1989)
 The Sex Diaries (2009)
 What Men Want: In Bed (2010)
 #MenToo (2018)

 קישורים חיצוניים 


 האתר הרשמי של בטינה ארנדט
 ערוץ היוטיוב של בטינה ארנדט

 הערות שוליים 

קטגוריה:סופרות אוסטרליות
קטגוריה:עיתונאיות אוסטרליות
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו סאות' ויילס
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-גרמני
קטגוריה:ילידות 1949
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1949