ראובן קמינר

ראובן קמינר (1929 – 20 בספטמבר 2020) היה איש ציבור וממקימי תנועת "שמאל ישראלי חדש" (שי"ח).

ביוגרפיה
קמינר נולד ב-1929 בדטרויט, מישיגן שבארצות הברית למשפחה ממוצא מזרח אירופי. כתלמיד תיכון, היה פעיל בתנועה הציונית־חלוצית "הבונים" ולאחר מכן ב"שומר הצעיר", ופעיל למען זכויות השחורים בארצות הברית. בצעירותו ביסס השקפת עולם קומוניסטית עם אהדה לברית המועצות.

עלייתו ומגוריו בישראל
ב-1950 הכיר בארצות הברית את אשתו לעתיד דפנה. ב-1951 עלה לישראל, להימלט מגיוס לצבא האמריקאי, כדי שלא לשרת את "האימפריאליזם האמריקאי" במלחמת קוריאה. בישראל קבע את מגוריו בקיבוץ מרחביה, ולאחר שחברתו דפנה עלתה גם היא לארץ, עברו יחד לקיבוץ סער, שם התחתנו וב-1953 נולד בנם הבכור. בעקבות הפילוג במפ"ם על רקע היחס לברית המועצות הוא עזב את הקיבוץ, כשבין היתר תמך בעמדת ברית המועצות במשפטי פראג כחלק מקבוצת סנה. ב־1953 החליטו דפנה וראובן לעבור לגור בשכונת קריית היובל בירושלים. קמינר למד משפטים באוניברסיטה העברית והצטרף לתא סטודנטים יהודי-ערבי. במקביל עבד עבור סוכנות הידיעות הסינית בישראל, אך פוטר מתפקידו לאחר שהעביר ידיעה בה מתחה המפלגה הקומוניסטית הישראלית ביקורת על זו הסינית.

יחד עם רעייתו, היה פעיל בסניף מק"י המקומי בקריית היובל, וגם השתתף במאבקים של תושבי המעברות העולים חדשים בני עדות המזרח שלאחר עלייתם ארצה נשלחו למעברות בדרום הארץ, בבית שמש ובירושלים, בייחוד במעברת קריית היובל, שהפכה מאוחר יותר לשכונת קריית היובל במערב העיר, שבה התגוררו בני הזוג במשך עשרות שנים.

ביתם ברחוב בורוכוב 70 הפך למקום מפגש, מועדון דיונים, בית ספר למרקסיזם ואף מערכת של הירחון "ישראלפט" בשפה האנגלית שדיווח על הנעשה בישראל בעידן טרום-אינטרנט.

דעותיו ופעילותו
עם עלייתו לישראל השתייך קמינר לתנועת "השומר הצעיר", לאחר מכן עבר לתנועה הקומוניסטית, התגייס לצה"ל, שירת במילואים והשתתף במלחמת ששת הימים. עם הזמן התמנה גם למזכיר סניף מק"י בירושלים. לאחר הפילוג במק"י ב-1965, הצטרף קמינר לתקופה קצרה לקבוצה שבהנהגת משה סנה, אך כעבור שנים מעטות עזב את שורותיה בגלל נטיותיה הציוניות והלאומניות שלא תאמו לו. גם אז המשיך להיות מרקסיסט נאמן והיה לדמות בולטת בשמאל הישראלי.

לאורך השנים היה למורה פוליטי שגידל וחינך דורות של תלמידים פעילי שמאל עד לפטירתו. ביתו היה מרכז לשיח ולפגישות פוליטיות. לאחר פירוק תנועת שי"ח שהוא נמנה עם מקימיה, הקים עם חבריו את תנועת "שס"י". ב-1977 חברה שס"י למפלגה הקומוניסטית אז רק"ח ולתנועות נוספות להקמת החזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון (חד"ש), בה היה פעיל באופן נמרץ עד סוף ימיו.

בנובמבר 1986, לקח חלק במשלחת שלום בת כ-20 חברים שנפגשו ברומניה עם נציגי אש"ף. בעקבות פגישה זו הועמד לדין לצד יעל לוטן, לטיף דורי ואליעזר פיילר בגין מפגש עם גורמים עוינים. הארבעה הורשעו ונגזרה עליהם חצי שנת מאסר. לאחר ערעור נפסק כנגדם קנס על סך אלף שקלים כל אחד. אנשי התנועה הגזענית כ"ך ניסו להצית את ביתה של משפחת קמינר.

קמינר מתח ביקורת על מה שראה כרדיפה מצד המערב כלפי סדאם חוסיין, וכן על חיסולו של אחמד יאסין. הרבה לפרסם טורים ומאמרים באתר הגדה השמאלית.

ב-1996 פרסם את ספרו "הפוליטיקה של המחאה: תנועת השלום הישראלית והאינתיפאדה הפלסטינית", בהוצאת אוניברסיטת סאסקס.

במלאת שנה למותו התקיים בתיאטרון יפו ערב לזכרו ובו דיברו כמה פעילי שמאל בולטים, ובהם: עמירה הס, הסוציולוגית יעל ברדה, ג'מאל זחאלקה וחגי מטר.

ארכיון השמאל הישראלי
ראובן ודפנה קמינר ייסדו את "ארכיון השמאל הישראלי", ותרמו את האוסף האישי הפרטי שלהם לספרייה הלאומית בגבעת רם בירושלים, ולמכון הבינלאומי להיסטוריה חברתית בהולנד.

חיים אישיים
לבני הזוג ראובן ודפנה קמינר היו שלושה ילדים, ד"ר נעם קמינר, מיכה קמינר וטלי. אשתו של קמינר, דפנה, הייתה ממקימות תנועת נשים בשחור, בנו נעם (2014-1953), היה פעיל שמאל בעצמו. שניים מנכדיו, הסוציולוג ד"ר מתן קמינר ותאיר קמינר, היו סרבני גיוס.

קישורים חיצוניים

 חייו של לוחם: נפטר ראובן קמינר, פעיל השמאל העקבי במשך עשרות שנים, המפלגה הקומוניסטית הישראלית, 21 בספטמבר 2020
 מאמריו באתר הגדה השמאלית.


הערות שוליים

קטגוריה:פעילי שמאל רדיקלי ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020