יוסף ואשת פוטיפר (מוריו)

אשת יוסף ואשת פוטיפר הוא ציור שמן על בד מ-1640–1645 מאת האמן הספרדי ברטולומה אסטבן מוריו, מוצג בגלריית הציירים הגדולים בקאסל. הגרסה המאוחרת שלו משנות ה-60 של המאה ה-17 לנושא נמצאת כעת באוסף פרטי.

הנושא מתייחס לסיפור המסופר בספר בראשית פרק ל"ט, על יוסף בבית פוטיפר, כאשר אשת אדוניו ניסתה לפתות אותו, אך הוא סירב.

 תיאור היצירה 
הציור רחב-היריעה של ברטולומה אסטבן מוריו מציג בגודל טבעי את הרגע הדרמטי ביותר בסיפור יוסף ואשת פוטיפר, מתוך בראשית ל"ט, 1–23. ביצירה מתוארת אשת פוטיפר, רעייתו של שר הטבחים המצרי, כשהיא קופצת ממיטתה, המעוטרת בבדים יוקרתיים ובחופה מהודרת, בניסיון לעצור את יוסף הנמלט בצעדים מהירים שמאלה. היא מצליחה לאחוז בקצה גלימתו הצהובה הזוהרת, אך לא למנוע את בריחתו.

מוריו עושה שימוש דרמטי בניגודי אור וצל חזקים, אשר מעניקים ליצירה אופי המזכיר תפאורה בימתית. אכן, הסיפור שימש לעיתים קרובות כבסיס ליצירות תיאטרון דתיות.

 פרשנות ותפיסה תאולוגית 
מאז תקופתו של אמברוזיוס פורשה הסצנה כאלגוריה למותו של ישו: כשם שאשת פוטיפר מצליחה לאחוז בגלימתו של יוסף אך לא בצניעותו וביושרו, כך גם התפשטותו של ישו אינה אלא ניצחון חיצוני בלבד של מעניו, בעוד ששלמותו הרוחנית נותרת ללא פגע. בהקשר זה, יוסף נתפס כאב טיפוס לישו בברית החדשה.

 הנוכחות של הסצנה באמנות הספרדית 
הסצנה של יוסף ואשת פוטיפר היא נדירה יחסית באמנות הספרדית. היא מופיעה בחצר המלכות במדריד כחלק מסדרת הציורים של טינטורטו, אשר רכש הצייר דייגו ולאסקס באיטליה עבור האוסף המלכותי, וכן בפרסקו של פטריסיו קאסס בגלריית המלכה בארמון אל פארדו.
250px|ממוזער|שמאל|הגרסה של הציור משנות הש-60 של המאה ה-17. אוסף פרטי.
עם זאת, תיאור הסצנה היה שנוי במחלוקת בקרב תאורטיקנים ספרדים במאות ה-17 וה-18, אשר ראו בה נושא בלתי הולם לקישוט ארמונות. כך למשל, אנטוניו פאלומינו כתב כי:

"אין זה נושא מתאים לגלריית הנשים, כאשר ישנן דמויות נשיות רבות בכתבי הקודש הראויות להוות דוגמה לתכונות מוסריות נעלות".

לכן, תיאור הסצנה נותר נדיר יחסית באמנות הספרדית, להוציא את סביליה, שבתקופתו של מוריו נראתה יוצאת דופן בהקשר זה. נראה כי סוחרים פלמים, שהחזיקו באוספי אמנות מרשימים בעיר, גילו עניין מיוחד בייצוג הסצנה בעלת האופי הארוטי. ניקולא אומזור, אחד מפטרוניו הבולטים של מוריו, החזיק בהעתק של הציור, ואילו חואן בטיסטה קלרבוט החזיק, לפי רשימות הרכוש שלו, ביצירה מקורית של מוריו.

 גרסאות נוספות והשפעות 
ייתכן כי הציור שנמכר בשנת 2004 על ידי סותביס לונדון (9 בדצמבר 2004, מס' 336), שצויר בשנות ה-60 של המאה ה-17, הוא העותק המקורי (שמן על בד, 63.5 × 84.5 ס"מ). רפליקה חלקית של היצירה, שבה מופיעים יוסף הנמלט וידה המושטת של האישה בלבד, נמצאת במכון גומס-מורנו בגרנדה (שמן על בד, 36 × 29.5 ס"מ)

הסצנה מופיעה גם בציורו של קורנליס שוט, שנמצא במכון חוביאנוס בגיחון עד מלחמת האזרחים בספרד.

בנוסף, הציור של מוריו השפיע על אמנים ספרדים נוספים:
 אנטוניו קאנובס דל קסטיו, שפעל בקורדובה, כלל את הסצנה כחלק ממחזור ציורים על חיי יוסף, שנוצר בשנת 1655 ונמצא כיום במוזיאון הפראדו.
 אלונסו קאנו צייר גרסה פרטית של הסצנה בסביבות 1650–1652, שהתאפיינה בדמות נשית בעלת אופי ארוטי מובהק, בניגוד לייצוגים האחרים של הסצנה[8].

 תיארוך וחשיבות הציור 
הציור הנמצא כיום באוסף קאסל הוא ככל הנראה אחת היצירות המוקדמות של מוריו בנושא זה, והוא מתוארך לשנים 1640–1645. היצירה מדגימה את יכולתו של מוריו לשלב דרמטיות תיאטרלית, קומפוזיציה דינמית, ושימוש דרמטי בניגודי אור וצל, תוך התאמתו לטעם האמנותי של קהל פטרוניו.

 ביבליוגרפיה 


קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:יוסף בציורים