מערת סיבודו

שמאל|ממוזער|280px|מבט על מחסה הסלע במצוק אבן חול.
שמאל|ממוזער|280px|כלי אבן מהמערה
מערת סיבודו (באנגלית: Sibudu Cave) היא  בצוק אבן חול בצפון הפרובינציה קוואזולו-נטאל במזרח דרום אפריקה. זהו אתר ארכאולוגי חשוב מתקופת האבן התיכונה שיוּשב, עם כמה הפסקות, מלפני 77,000 שנים ועד לפני 38,000 שנים.

במחסה הסלע נמצאו עדויות לכמה מהדוגמאות המוקדמות ביותר של טכנולוגיה אנושית מודרנית (אם כי החניתות המוקדמות ביותר הידועות מתוארכות ללפני 400,000). העדויות במחסה הסלע כוללות את חץ העצם הקדום ביותר (בן 61,000 שנים), ואת חיצי האבן הקדומים ביותר (בני 64,000 שנים), המחט המוקדמת ביותר (בת 61,000 שנים), השימוש המוקדם ביותר בתערובת דבק שעברה חימום (לפני 61,000 שנים), ודוגמה לשימוש במצעים (לפני 77,000 שנים) אשר לזמן מה היו הדוגמה העתיקה ביותר הידועה (דוגמה ישנה יותר מלפני 200,000 שנים התגלתה ב בדרום אפריקה).

השימוש בדבקים ומצעים מעורר עניין מיוחד, מכיוון שמורכבות היצירה והעיבוד שלהם הוצגה כעדות להמשכיות בין הקוגניציה האנושית המוקדמת לזו של בני האדם המודרניים.

מערת סיבודו הוכרזה אתר מורשת עולמית כחלק אתר המורשת הסדרתי "הופעת ההתנהגות האנושית המודרנית: אתרי ההתיישבות של הפלייסטוקן בדרום אפריקה" של אונסק"ו שצורף לרשימת המורשת העולמית בוועידת המורשת העולמית ה-46 שהתכנסה ביולי 2024 בניו דלהי.

תיאור
מערת סיבודו היא  הממוקם בערך 40 ק"מ צפונית לעיר דרבן וכ-15 ק"מ מחוף האוקיינוס ההודי, ליד העיירה . הוא נמצא בצוק תלול ומיוער שכיוונו מערב-דרום-מערב המשקיף על נהר טונגטי באזור שכיום הוא מטע קני סוכר. מחסה הסלע נוצר על ידי סחיפה כתוצאה מהתחתרות לעומק של הנהר טונגטי, שנמצא כיום כ-10 מטרים מתחת למחסה הסלע. קרקעיתו באורך 55 מטרים ורוחבו כ-18 מטרים. יש בו אוסף גדול של מרבצים ממתקופת האבן התיכונה שנשמרו היטב באופן אורגני ומתוארכים במדויק באמצעות .

החפירות הראשונות לאחר גילויו ב-1983 בוצעו על ידי ארון מאזל ממוזיאון נטאל (עבודה שלא פורסמה).  מאוניברסיטת ויטווטרסראנד החלה בחפירות מחודשות בספטמבר 1998.

התיישבות
התיישבויות בסיבודו מחולקים לשלבים שלפני , סטילביי (לפני 72,000–71,000 שנים) ו (לפני 61,000 שנים), לאחר האואיסונס פורט (לפני 58,500 שנים), שלהי תקופת האבן התיכונה (לפני 47,700 שנים), והשלבים אחרונים של תקופת האבן התיכונה (לפני 38,600 שנים). היו פערי התיישבות של כ-10,000 שנים בין השלב שלאחר האואיסונס פורט לבין שלב שלהי תקופת האבן התיכונה, ובין שלהי תקופת האבן התיכונה לשלבים האחרונים של תקופת האבן התיכונה. לא הייתה התיישבות במחסה הסלע מתקופת האבן העליונה, אף על שהייתה התיישבות בו מתקופת הברזל בערך בשנת 1000 לפני הספירה.

עדויות מצביעות על כך שאלו היו תקופות צחיחות ומחסה הסלע היה מיושב רק בתנאי אקלים לח.

טכנולוגיה
להתיישבות טרום תקופת סטיל ביי הייתה תעשיית  שיצרה מעט כלי אבן. בתקופת סטיל ביי נוצרו בנוסף לנתזי אבן אלו,  ואבני יד דו־פניים. בניתוח עקבות שימוש בקצות החודים נמצאו עדויות לדבקים מורכבים על הבסיסים שבהם הם היו מוצמדים פעם למוט החנית.

נמצאו דוגמאות שונות לטכנולוגיה אנושית מוקדמת:
 חוד עצם, ראש חץ אפשרי שמזיז את תאריך המקור של טכנולוגיית הקשת וחץ העצם ללפני 61,000 שנה, לפחות 20,000 שנים לפני הדוגמה המוקדמת ביותר הקודמת;
 מחט עצם העתיקה ביותר, מתוארכת לפני 61,000 שנים, עם בלאי דומה לזה שנמצא במחטי עצם המשמשות לניקוב עורות של בעלי חיים;
 הדוגמה המוקדמת ביותר לתרכובת דבק (גומי צמחי ואוכרה אדומה), המשמשת להצמדת חודי אבן למוטות עץ ליצירת חניתות - מתוארך לא יאוחר מ-71,000 שנים;
 חרוזים מצדפים, אם כי עתיקים פחות מאלה שנמצאו ב (חרוזי סיבודו תוארכו לפני 71,000 שנים, לעומת לפני 75,000 שנים עבור אלו בבלומבוס);
 דוגמה לשימוש במצעים, החל מלפני כ-77,000 שנים, כאשר עלי העץ  הונחו מלמעלה, כנראה בשל תכונותיו כקוטל חרקים;
 השימוש המוקדם ביותר בחלב (קזאין) כחומר מקשר לצבע בתערובת חלב-אוכרה (לפני 49,000 שנים).
 פירות יבשים, זרעים מפוחמים ולא מפוחמים (זרעים לא מפוחמים כוללים: , ,  ורבים אחרים) ואגוזים נמצאו במערת סיבודו השייכת לתקופת האבן התיכונה, מלפני יותר מ-60,000 ועד לפני כ-37,000 שנה.
מצעי הצמחים היו מורכבים מ וחד-פסיגיים אחרים במעטה של עלים ארומטיים המכילים כימיקלים טבעיים קוטלי חרקים וזחלים. העלים היו כולם מהעץ  שכאשר הם נמעכים, הם ארומטיים ומכילים עקבות של תרכובות אורגניות (α-pyrones, cryptofolione ו-goniothalamin), כימיקלים בעלי תכונות קוטלי חרקים וזחלים, למשל, יתושים. מינים של הסוג  עדיין נמצאים בשימוש נרחב ברפואה המסורתית.

ההתיישבות בתקופת האואיסונס פורט יצרה כלי להב. להבים אלה מעוצבים כמו פלח של תפוז, עם קצה חיתוך חד בצד הישר וגב קהה ומעוקל בכוונה. אלו הוצמדו למוטות או לידיות באמצעות אוכרה ודבק צמחי או לחלופין שומן מעורב בחומר צמחי. מקטעים נעשו לעיתים קרובות עם קצה חותך לכל אורכם, מה שחייב שהם יהיו מחוברים למוטות שלהם ללא חבלים קושרים ולכן נדרש דבק חזק במיוחד.

חודים שימשו בתקופה שלאחר האואיסונס פורט בכלי נשק לציד, כמו קצות חניתות. ניתוח עקבות שימוש מצביע על כך שרבות מהחודים הללו הודבקו בדבקים מבוססים אוכרה.

ארכאולוגיה קוגניטיבית
השכפול של ייצור כלי עבודה עם מוטות רק בשיטות וחומרים הזמינים בסיבודו אפשרה לזהות את המורכבות של תהליכי החשיבה הנדרשים לכך. חוד האבן הוצמד לחנית העץ באמצעות דבק מורכב המורכב ממסטיק צמחי, אוכרה אדום, וכדי לסייע לעיבוד, אולי כמות קטנה של שעוות דבורים, חלקיקים גסים או שומן. תערובת ראשונית זו הייתה צריכה להיות בעלת פרופורציות נכונות של הרכיבים ולאחר מכן, לפני ההדבקה, לעבור שלב טיפול בחום מבוקר. חימום זה היה חייב להימנע מהרתחה או התייבשות יתר של התערובת, אחרת זה יחליש את המסטיק שנוצר. היצרן גם נאלץ להפחית את החומציות שלו. על ידי שחזור ניסיוני של ייצור הדבק הזה, החוקרים הגיעו למסקנה שבני תקופת האבן התיכונה בסיבודו נדרשו לפעולות מנטליות של כמה שלבים ויכולות החשיבה המופשטות של אנשים מודרניים כדי לעשות זאת.

בפרשנות על מחקר זה הוצע כי במקום להתמקד בשפה, פעילויות הדורשות יכולת חשיבה והן גלויות גם ארכאולוגית, כגון הדבקת חודים למוטות, ארכאולוגים נמצאים בעמדה טובה יותר לתרום להבנת האבולוציה של המוח המודרני.

ייתכן שחלק מהחודים המודבקים הללו נורו מקשתות. בעוד ש"רוב התכונות כמו דפוסי הפצה של מיקרו שאריות ומיקרו בלייה יתפתחו באופן דומה על חודים המשמשים בחניתות, או בחיצים" ו"בדיקות מפורשות להבחנות בין חניתות שמוטלות וחצים שנורים עדיין לא נערכו", החוקרים מוצאים "תמיכה קונטקסטואלית" לשימוש חודים אלו בחיצים: ניצודו מגוון רחב של בעלי חיים עם דגש על מינים המעדיפים גומחות מיוערות, כולל בעלי חיים יבשתיים ובעלי חיים על עצים הנעים במהירות. זהו טיעון לשימוש במלכודות. אם היו משתמשים במלכודות, משתמע שימוש בחוטים ובקשרים, שגם הם היו מתאימים לייצור קשתות. השימוש במלכודות גם ימחיש הבנה מעשית של האנרגיה הסמויה המאוחסנת בענפים כפופים, העיקרון העיקרי של בניית קשת.

השימוש בעלי Cryptocarya במצעים מצביע על כך ששימוש מוקדם בתרופות צמחיות עשוי להעניק יתרונות סלקטיביים לבני אדם, והשימוש בצמחים כאלה מרמז על ממד חדש להתנהגותם של בני האדם המוקדמים בתקופה זו.

ההפרעה בהתפתחות הטכנולוגית
חפצים כגון מחטים חודרות, חיצים וחרוזים של צדפים בסיבודו ובמקומות אחרים מתרחשים בדפוס שלפיו חידושים אינם מתפתחים יותר ויותר בהדרגה, אלא מתעוררים ואז נעלמים. למשל, חרוזי הצדפים קיימים בשכבות של תקופת סטיל ביי, אך הם נעדרים מאלו של תקופת האואיסונס פורט, בסיבודו ובמקומות אחרים. זה מאתגר את הרעיון שפיתוח מוקדם של טכנולוגיה על ידי בני אדם מוקדמים היה תהליך של הצטברות שיפורים. בדיון על הממצאים של החפצים שהתגלו בסיבודו, חוקרים העירו שהם:

הרעיון ששינוי סביבתי היה אחראי לדפוס זה נתון במחלוקת, ובמקום זאת הוצע כי הגורמים המניעים היו שינויים ברשתות החברתיות הקשורות לשינויים בצפיפות האוכלוסין.

אתר מורשת עולמית
בשנת 2015, ממשלת דרום אפריקה הגישה הצעה להוסיף את מערת סיבודו לרשימת אתרי מורשת עולמית והיא הוכנסה לרשימת אתרים מורשת מוצעים של אונסק"ו כ"מועמדות סדרתית" עתידית פוטנציאלית יחד עם , מחסה הסלעים דיפקלוף,  פינאקל פוינט ו.

רק שלושה מאתרים אלו זכו במעמד של אתר מורשת עולמית. מחסה הסלעים דיפקלוף, פינאקל פוינט ומערת סיבודו הוכרזו אתר מורשת עולמית סדרתי בשם "הופעת ההתנהגות האנושית המודרנית: אתרי ההתיישבות של הפלייסטוקן בדרום אפריקה" בוועידת המורשת העולמית ה-46 שהתכנסה ביולי 2024 בניו דלהי.

קישורים חיצוניים

 Nomination Text - UNESCO

ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:אפריקה: אתרים פלאונטולוגיים
קטגוריה:התקופה הפלאוליתית
קטגוריה:דרום אפריקה: היסטוריה
קטגוריה:דרום אפריקה: פלאונטולוגיה
קטגוריה:אפריקה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים פלאואנתרופולוגיים
קטגוריה:קוואזולו נטאל