שרה מובילה את הגר אל אברהם (אדריאן ואן דר ורף)

שרה מביאה את הגר לאברהם הוא ציור היסטורי מאת צייר החצר של קורפאלץ, אדריאן ואן דר ורף . היצירה נוצרה בשנת 1699 בחצר יוהאן וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ בדיסלדורף ומתארת את הסיפור המקראי מספר בראשית על עקרותה שרה, אשתו של אברהם. הציור, המשתייך לתקופת הבארוק המאוחר, נחשב לאחת היצירות הבולטות של הציור ההולנדי בתור הזהב.

תיאור היצירה וחשיבותה
הציור מתאר את אברהם, שרה והגר – שפחתה המצרית של שרה – בחדר השינה של אברהם, בהסתמך על הסיפור המקראי. אברהם, המוצג כאדם מבוגר עם זקן שיבה מלא, יושב בחזה חשוף בתוך חדר מהודר על מיטתו. מבנה החזה והכתפיים שלו משקף פרופורציות גבריות קלאסיות מהעת העתיקה. את החדר מעטרות וילונות יוקרתיים, ובפינה ניצב עמוד מחורץ. בקדמת הסצנה מופיע שולחן מגולף שעליו ניצב כלי מפואר.

מבטו של אברהם מופנה אל אשתו שרה, העומדת לצידו ונראית כאישה מבוגרת בעלת תווי פנים חדים ועור מקומט. לעומתה, בקדמת הציור, מוצגת הגר בשיא פריחתה. בהתאם לאידיאל היופי הבארוקי, עורה חלק, גוון פניה שנהבי ומבנה גופה שופע. היא מנסה לשווא לכסות את גופה העירום והכפוף בהכנעה בבדים ובבגדים. בבושה היא משפילה את מבטה, בעוד אברהם ושרה משוחחים מאחוריה בלהט, כשהם הדמויות הפעילות בסצנה. תוכן השיחה מרומז בתנועות ידיהם: ידו השמאלית של אברהם נחה בהיסוס על כתפה של הגר, בעוד ידו הימנית מבצעת תנועה חופשית באוויר. שרה מצמידה את ידה ללבה, ומחוותיהם מבטאות את הדאגה לבעיית עקרותה.

למרות ההבטחה האלוהית, שנמסרה לאברהם באמצעות מלאכים, כי ייוולד לו צאצא, גילו המתקדם של הזוג מעורר ספקות באשר להמשך שושלתם. חששם היה כי אם ימות אברהם ללא בנים, יירש אותו עבדו אליעזר מדמשק. משום כך, שרה מציעה שאברהם יביא לעולם צאצא באמצעות שפחתה הגר. בהמשך לסצנה המתוארת בציור, אברהם מקבל את הצעתה של שרה ונולד לו בן מהגר – ישמעאל. לימים נולד לאברהם ולשרה בן נוסף – יצחק. לאחר לידת יצחק, מתגלעים עימותים בין שרה להגר, דבר שמוביל לגירוש הגר וישמעאל על ידי אברהם. המסורת המקראית רואה בישמעאל את אבי האסלאם וביצחק את אבי עם ישראל ושנים-עשר שבטי ישראל, ובכך מתקיימת ההבטחה האלוהית לזרע רב.

מערכת היחסים המשולשת בין אברהם, שרה והגר מגלמת משמעויות דתיות שונות, בעיקר ביחס לעקרון המונוגמיה בתנ"ך. הנישואים בין אברהם לשרה נתפסים כקשר הלגיטימי היחיד, בעוד הקשר עם הגר – תוצאה של ספק בחסד האל – נחשב לחוטא. אף על פי שישמעאל הוא בנו הבכור של אברהם, רק ביצחק מתקיים בריתו של האל.

יצירה והיסטוריה
כבר בשנת 1696, בזמן שעבד ברוטרדם, עסק אדריאן ואן דר ורף בנושא הדתי של מערכת היחסים המשולשת בין אברהם, שרה והגר. עבור הרגנט ההולנדי אדריאן פאץ (1657–1712) צייר שני ציורים תואמים: "שרה מביאה את הגר לאברהם", גרסה מוקדמת של היצירה המתוארת לעיל, אשר כיום נמצאת בארמיטאז' בסנקט פטרבורג, וגירוש הגר, השוכן כיום בפינקוטק הישן בדרזדן.

בשנת 1697 מונה ואן דר ורף לצייר החצר של הדוכסות בפפאלץ ועבר לדיסלדורף. הנסיך הבוחר יוהאן וילהלם הזמין ממנו גרסאות שניות של שני הציורים. בשנת 1699, הושלמה הגרסה השנייה של "שרה מביאה את הגר לאברהם". גרסה זו עידנה את הסגנון והפכה אותו לחלק יותר, ופשטה את הקומפוזיציה. הציור יועד להצבה בחדר מגורים או קבינט נסיכי, ולא היה מתאים לתצוגה בכנסייה, שכן לפי אמות המידה של התקופה, הצגת הגר העירומה נתפסה כמנוגדת למוסכמות.

נושא הציור – עקרות – היה בעל משמעות אישית עבור הנסיך הבוחר יוהאן וילהלם. לאחר נישואיו הראשונים ללא ילדים, הוא נשא בשנת 1691 את מריה אנה לואיזה דה מדיצ'י, וגם נישואין אלה נותרו חשוכי ילדים בזמן שואן דר ורף צייר את היצירה. לפיכך, הציור ביטא תקווה לכך שאשתו השנייה תלד לו בן יורש, אך תקווה זו לא התממשה – יוהאן וילהלם נפטר בשנת 1716 ללא צאצאים חוקיים.

בשנת 1701 צייר ואן דר ורף את "גירוש הגר", אשר יחד עם "שרה מביאה את הגר לאברהם" ויצירות נוספות שלו, נכלל באוסף גלריית הציורים של דיסלדורף שהוקמה בשנת 1709. יצירות אלה תרמו רבות למוניטין הגלריה. בשנת 1805, במהלך מלחמות הקואליציה השלישית, פונה האוסף לארמון קירכהיים בולאנדן. מאוחר יותר, מלך בוואריה מקסימיליאן הראשון שילב את היצירות באוספי האמנות של בוואריה. כיום, הציור שמור בגלריה הלאומית של ארמון שלייסהיים, בבוואריה.

תפיסה וביקורת
בשנת 1788, ביקר בגלריית דיסלדורף תומאס ג'פרסון שהתרשם עמוקות מהיצירה ואף ציין אותה באופן בלעדי בכתביו, אז שגריר ארצות הברית בפריז ולימים הנשיא השלישי של ארצות הברית. ג'פרסון התרשם במיוחד מהאופן שבו צוירה דמותה של הגר, ובמכתב לידידתו מריה קוסווי כתב:
"הייתי מחליף מקום עם אברהם ללא היסוס, גם אם משמעות הדבר הייתה שאני מת כבר חמשת אלפים או ששת אלפים שנה".

לדבריו הייתה משמעות אישית – ג'פרסון ניהל מערכת יחסים עם שפחתו סאלי המינגס, אחותה למחצה של אשתו המנוחה מרתה, ונולדו להם מספר ילדים משותפים.

לקריאה נוספת

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:אברהם בציורים
קטגוריה:שרה בציורים
קטגוריה:הגר בציורים
קטגוריה:ציורים בפינקוטק הישן