לאחר המבול

לאחר המבול (באנגלית: After the Deluge), הידוע גם בשם: היום הארבעים ואחד (The Forty-First Day), הוא ציור שמן סימבוליסטי מאת הצייר האנגלי ג'ורג' פרדריק ווטס. היצירה הוצגה לראשונה במצב בלתי גמור בשנת 1886 תחת השם "השמש", והושלמה בשנת 1891. הציור מתאר סצנה מסיפור המבול של נח, שבו לאחר ארבעים ימי גשם נח פותח את חלון התיבה ורואה שהגשם פסק. ווטס האמין כי החברה המודרנית שרויה בשקיעה עקב היעדר ערכים מוסריים, ונושא המבול והטיהור של העולם מאנשים חסרי מוסר היה נפוץ ביצירותיו.

הציור הוא נוף ימי מסוגנן, הנשלט על ידי שמש בהירה הפורצת מבעד לעננים. אף שווטס כבר תיאר את נושא השמש ביצירה קודמת בשם "הגאון של השירה היוונית"  משנת 1878, ביצירת "לאחר המבול" הגישה האמנותית שלו שונה לחלוטין. בציור זה ביקש ווטס לעורר תחושת האלוהות בפעולת הבריאה, מבלי להציג את דמות הבורא ישירות.

הציור הלא-גמור הוצג לראשונה בכנסייה בוייטצ'אפל בשנת 1886, תחת השם הפשוט "השמש". ווטס המשיך לעבוד על הציור עוד חמש שנים, והגרסה הסופית הוצגה לראשונה בגלריה החדשה בלונדון ב-1891. בין השנים 1902 ו-1906 הוצגה היצירה בתערוכות ברחבי הממלכה המאוחדת, וכיום היא נמצאת באוסף גלריית ווטס בכפר קומפטון שבמחוז סארי. כיוון שווטס לא כלל את "לאחר המבול" בין היצירות שתרם למדינה, היא אינה נמנית עם יצירותיו המוכרות ביותר. עם זאת, ציור זה זכה להערכה רבה מצד אמנים אחרים בתקופתו והשפיע על ציירים רבים בשני העשורים שלאחר הצגתו הראשונה.

רקע

ג'ורג' פרדריק ווטס נולד ב-1817 כבנו של יצרן כלי נגינה מלונדון. מותם המוקדם של אחיו ואמו גרם לו להתעסקות מתמדת במוות לאורך חייו. ווטס התחיל את דרכו כשוליה לפסל בגיל 10, ובגיל ההתבגרות כבר התפרנס מציור דיוקנאות. הוא התקבל להאקדמיה המלכותית לאמנויות בגיל 18, אף שלא אהב את שיטותיה והשתתף בשיעורים באופן לא סדיר. בשנת 1843 נסע ווטס לאיטליה ושהה שם ארבע שנים. לאחר חזרתו ללונדון סבל ממלנכוליה ויצירותיו התאפיינו באווירה קודרת. משנת 1870 התפרסם בציור נושאים אלגוריים ומיתולוגיים, ועד סוף המאה ה-19 היה לאחד הציירים המוערכים ביותר בבריטניה ובעולם.

תוכן היצירה

"לאחר המבול" מציג את הרגע בו נח פותח את חלון התיבה ומגלה כי הגשם חדל לאחר ארבעים יום, אף שמי המבול טרם נסוגו. למרות הסתייגותו של ווטס מדת מאורגנת, הוא הכיר היטב את התנ"ך והשתמש בנושאים תנ"כיים לעיתים קרובות. ווטס ראה במבול משל לניקוי החברה משחיתות וחוסר מוסר. הציור מתמקד ברגע הופעתה הראשונה של השמש אחרי ימים ארוכים של עננות כבדה.

קומפוזיציה

הציור הוא נוף ימי מסוגנן שבו השמש הזוהרת שולטת, מוקפת עננים ואור הפורץ לכל עבר. הקומפוזיציה של ווטס מזכירה את יצירתו של ויליאם טרנר "אור וצבע" (1843), אך בשונה מטרנר, ווטס נמנע מהצגת דמויות אנושיות מזוהות והתקרב מאוד להפשטה מוחלטת. השמש ביצירה מסמלת עבור ווטס כוח אלוהי עצום של יצירה וחידוש.

הציור משקף את אמונתו של ווטס בסמליות האלוהות בשמש, נושא שבא לידי ביטוי גם בציורו "הקרבן של נח" (1865), שבו תיאר את נח מקריב קורבן לאל כהודיה על הישרדות משפחתו. ייתכן כי העניין שלו בשמש נבע מהיכרותו עם מקס מילר, אשר חקר תיאוריות סולאריות במיתולוגיה והשפיע על השקפותיו של ווטס.

השפעה והערכה

"לאחר המבול" זכתה להערכה רבה מאמנים בני זמנו של ווטס, אף שלא זכתה לפופולריות רחבה בקרב הציבור הכללי. היצירה השפיעה על אמנים כמו מאוריס שאבאס, ג'וזפה פליצה דה וולפדו ואדוורד מונק, ונחשבת לאחת מיצירות הנוף הפואטיות והסימבוליסטיות החשובות של התקופה. כיום נמצאת היצירה בגלריית ווטס, קומפטון, סארי.

ביבליוגרפיה

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:המבול בציורים
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:ציורים ימיים