קונרד אייקן

קונרד פוטר אייקן (באנגלית: Conrad Potter Aiken;  5 באוגוסט 1889 – 17 באוגוסט 1973) היה משורר וסופר אמריקאי, זוכה פרס פוליצר לשירה לשנת 1930. הוא נחשב לאחד המשוררים המרכזיים בארצות הברית במחצית הראשונה של המאה ה-20.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו וחינוך 
ממוזער| 228 East Oglethorpe Avenue בסוואנה, ג'ורג'יה
נולד בסוואנה, ג'ורג'יה ב-5 באוגוסט 1889, בנם הבכור של ויליאם פורד, רופא ומנתח עיניים מוערך, ואנה (פוטר) אייקן, בתו של כומר אוניטריאני בולט. אחרי קונרד נולדו לבני הזוג שלושה ילדים נוספים, והמשפחה התגוררה ברחוב מרכזי ברובע ההיסטורי של סוואנה.

ב-27 בפברואר 1901, ויליאם פורד אייקן רצח את אשתו ולאחר מכן התאבד. אייקן, אז בן 11, שמע את שתי היריות וגילה את גופות הוריו מיד לאחר מכן. לאחר מות הוריהם, אומצו ארבעת הילדים על ידי דודתם רבתא, לואיז טיילור, ובעלה פרדריק ווינסלו טיילור, ועברו להתגורר בקיימברידג', מסצ'וסטס. אייקן למד בבית הספר מידלסקס, ולאחר מכן באוניברסיטת הרווארד.

בהרווארד ערך את "The Harvard Advocate" , מגזין האמנות והספרות של האוניברסיטה, עם המשורר ת"ס אליוט. השניים היו לחברים קרובים והשפיעו זה על יצירתו של זה בראשית דרכם. בתקופה זו למד אייקן אצל דמות נוספת שהשפיעה רבות על כתיבתו, הפילוסוף ג'ורג' סנטיאנה. ב-1912 סיים את לימודיו בהרווארד עם תואר ראשון באמנויות.

 קריירה 
לאחר סיום לימודיו עבד תחילה כעיתונאי, אך במהרה הקדיש עצמו לכתיבה יוצרת.

בהשראתו של ג'ורג' סנטיאנה, שיריו הראשונים של אייקן התאפיינו בגישה פילוסופית ובחיפוש אחר תשובות לשאלות פרטיות ואוניברסליות.

ספר השירה הראשון שלו ראה אור בשנת 1914, שנתיים לאחר שסיים את לימודיו. בשנים שלאחר מכן פרסם מספר קובצי שירה ומאמרים, וזכה להכרה בזכות הסגנון הייחודי שלו, ששילב חקירה של התודעה ונושאים פסיכולוגיים שהושפעו מחוויות חייו ומעניין עמוק בפסיכואנליזה.

ב-1912 נישא לג'סי מקדונלד, וב-1921 עבר הזוג להתגורר בריי, איסט סאסקס  באנגליה. אייקן חזר לקיימברידג', מסצ'וסטס ב-1927 ועבד כמורה לאנגלית בהרווארד, עד 1928.

ב-1930 קיבל את פרס פוליצר לשירה על אוסף שיריו הנבחרים, והיה לסופר יליד ג'ורג'יה הראשון שזכה בפרס פוליצר. ב-1932 פרסם את הסיפור הקצר "שלג שקט, שלג סודי" , המבוסס חלקית על טרגדיית ילדותו. אייקן נרתע מלדבר על הטראומה המוקדמת שלו והבעיות הפסיכולוגיות שנגרמו בעקבותיה, ורק עם פרסום האוטוביוגרפיה שלו, "אושנט" ב-1952, חשף את האתגרים הרגשיים עמם התמודד במשך רוב חייו הבוגרים. הוא כתב בגילוי לב על פרשיותיו ונישואיו השונים, על ניסיון התאבדות והפחד משיגעון, ועל חברויותיו עם ת"ס אליוט, עזרא פאונד, מלקולם לורי ואחרים.

באמצע שנות ה-30 עבד ככתב בלונדון מטעם מגזין הניו יורקר. בתקופה זו חילק את חייו כמעט שווה בשווה בין אנגליה לארצות הברית, עד 1947, אז התיישב במסצ'וסטס.

אייקן זכה בתואר יועץ ספריית הקונגרס לשירה (כיום משורר הקונגרס) והחזיק בו בין השנים 1950 ל-1952. ב-1954 זכה בפרס הספר הלאומי על אוסף שיריו, ב-1957 במלגת האקדמיה למשוררים אמריקאים , ב-1967 בפרס האמנויות היצירתיות של אוניברסיטת ברנדייס, וב-1969 במדליה הלאומית לספרות . בשנת 1973 היה מועמד לפרס נובל לספרות, אך הלך לעולמו מספר חודשים לפני הענקת הפרס.

אייקן היה פעיל מרכזי בסצנת השירה האמריקאית המודרנית. הוא כתב או ערך יותר מ-51 ספרים, כולל שירה, רומנים, סיפורים קצרים, ביקורת ספרות, מחזה ואוטוביוגרפיה. הוא זכה כאמור בפרסים רבים והערכה על כתיבתו, אם כי במשך רוב חייו, הוא זכה לתשומת לב ציבורית מועטה.

 חיים אישיים 
אייקן היה נשוי שלוש פעמים: לג'סי מקדונלד (1912–1929); לקלריסה לורנץ (1930–1937), שכתבה על נישואיהם את הספר "לורליי שתיים: חיי עם קונרד אייקן", ולציירת מרי הובר (1937–1973). מאשתו הראשונה נולדו לו שלושה ילדים: ג'ון אייקן ב-1913, ג'יין אייקן הודג'  ב-1917, וג'ואן אייקן ב-1924; כולם הפכו לסופרים.

ב-1936 הכיר אייקן את אשתו השלישית, מרי, בבוסטון. בשנה שלאחר מכן התגרש מקלריסה, אשתו השנייה, והתחתן עם מרי. בני הזוג עברו לריי, איסט סאסקס. ב-1940 עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התיישבו בברוסטר, קייפ קוד במסצ'וסטס, שם הפעילו מאוחר יותר תוכנית קיץ לסופרים וציירים שנקראה על שם בית החווה העתיק שלהם, "ארבעים ואחת דלתות".

בני הזוג אייקן התגוררו בעיקר בבית החווה שלהם בברוסטר, ואת תקופות החורף העבירו בסוואנה, בבית סמוך לבית ילדותו המוקדמת של אייקן.

אייקן מת ב-17 באוגוסט 1973, בגיל 84, ונקבר בבית הקברות בונאוונצ'ר  בסוואנה, ג'ורג'יה, על גדות נהר וילמינגטון . אלמנתו, מרי, נקברה לצידו לאחר מותה ב-1992. לפי האגדה המקומית, אייקן ביקש שהמצבה שלו תעוצב בצורת ספסל כהזמנה למבקרים לעצור וליהנות ממרטיני ליד קברו. על הספסל כתוב "תן את אהבתי לעולם" ו"מלח בקוסמוס – יעד לא ידוע".

 שירתו 
תחילת דרכו של אייקן התאפיינה בדחיית זרמים פואטיים מרכזיים ובהעדפה לבחון את המורכבות של הנפש האנושית בשיריו, מה שהבדיל אותו ממשוררים בני תקופתו. אייקן הושפע עמוקות משירתו של וולט ויטמן. בהשראת ויטמן, אימץ מבנים פחות פורמליים, תנועה חופשית יותר בשורות השיר, חריזה גמישה, ורצף בלתי ליניארי. ויטמן, שנודע במוזיקליות של לשונו, השפיע על אייקן ליצור שורות פיוטיות וזורמות, בעלות הרמוניה פנימית, שימוש חוזר במקצבים, ודגש על צליליות. זרימה שירית עשירה זו הזכירה לעיתים יצירה מוזיקלית, כעין סימפוניה.

שירתו של ויטמן גם פתחה דלת לביטוי אישי אותנטי ולעיסוק בעומק פסיכולוגי. אייקן המשיך בקו זה וחקר את נפש האדם, החלום והתודעה. שירתו צוללת לתהומות הנפש והחוויה האנושית, בניסיון להבין ולהביע את המורכבות הפסיכולוגית של האדם. רבים משיריו רוויים בדימויים חלומיים, סמלים אוניברסליים ותכנים הנושקים לתת־מודע ולגבול שבין מציאות לדמיון. אייקן התעניין מאוד בפסיכואנליזה, והעיד שכתביו הושפעו ממחקריהם של זיגמונד פרויד, קרל ג'יונג, אוטו רנק, שנדור פרנצי, אלפרד אדלר, ופסיכולוגי עומק אחרים.

אייקן ראה את החיפוש אחר זהות עצמית ואת היחסים בין הפרט לחברה כנושאים מרכזיים בשירתו. לדבריו, האדם המודרני מצוי במאבק מתמיד להבין את עצמו ולהגדיר את מקומו בעולם משתנה. הוא שאף להבין כיצד יכול האדם להישאר נאמן לעצמו ובד בבד לחוש שייכות לחברה, תוך מודעות לבדידות ולצורך בקשר עם אחרים. באחת מיצירותיו הוא מתאר את הדיאלוג בין הפנימי והחיצוני: הוא טוען שעל האדם לערוך חיפוש כפול – להסתכל פנימה לתוך עצמו אך גם החוצה, לעבר החברה והעולם. אין פתרון פשוט למתח הזה; הזהות היא תהליך מתמשך של התבוננות, זיכרון, סתירות פנימיות והתמודדות עם כאוס וחוסר וודאות. אייקן משתמש בדימויים של חורף, ריק ושלג לא רק כדי לתאר את הנפש הבודדת אלא גם כדי להראות שהחוויות האנושיות הפרטיות קשורות תמיד למציאות הרחבה שמסביב.

בהשפעת ביוגרפיית חייו הטראגית, אייקן כתב רבות על אובדן וחיפוש משמעות. אלה באים לידי ביטוי באווירה מלנכולית, ובעיסוק בתימות של אבל, חורבן, טראומה, זיכרון והתעלות רוחנית מתוכם. נכונותו לחרוג ממוסכמות השירה של תקופתו ולהגדיר מחדש את חוויית השירה האמריקאית תוך עיצוב סגנון ייחודי, הפכה אותו לדמות מרכזית במודרניזם האמריקאי.

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:משוררים
קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: שירה
קטגוריה:זוכי פרס הספר הלאומי האמריקאי
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות
קטגוריה:ילידי 1889
קטגוריה:נפטרים ב-1973