מרכז גטי

המרכז תוכנן על ידי האדריכל ריצ'רד מאייר, ומכיל גם את מכון המחקר גטי ואת מבני ההנהלה של קרנות גטי השונות.

 היסטוריה 
מוזיאון גטי נוסד בביתו של ז'אן פול גטי הממוקם ב־Pacific Palisades בשנת 1954. בשנות ה-70 בנה גטי באדמתו העתק של וילה איטלקית כדי לשכן את האוסף שלו, שנפתח ב-1974. לאחר מותו של גטי ב-1976, הנכס כולו הועבר לקרן גטי למטרות מוזיאון. עם זאת, האוסף הלך וגדל ווילה גטי כבר לא התאימה להיקף האוסף. ההנהלה חיפשה מיקום נגיש יותר ללוס אנג'לס. נרכשה קרקע בהרי סנטה מוניקה מעל הכביש המהיר 405. ראש הגבעה מגיע לגובה של 270 מטרים מעל פני הים, כך שביום בהיר אפשר לראות לא רק את קו הרקיע של לוס אנג'לס אלא גם את הרי סן ברנרדינו, ואת הרי סן גבריאל ממזרח, כמו גם את האוקיינוס השקט ממערב.

בשנת 1984 נבחר ריצ'רד מאייר לתכנן את מרכז. הבניה החלה באוגוסט 1989 תהליך הבנייה התעכב משמעותית, המרכז נפתח בסופו של דבר לציבור ב-16 בדצמבר 1997. לאחר פתיחת המרכז, הווילה נסגרה לשיפוצים נרחבים ונפתחה מחדש ב-28 בינואר 2006, ומתמקדת באמנויות ובתרבויות של יוון העתיקה, רומא ואטרוריה.

 אדריכלות 
ממוזער|200x200 פיקסלים|גן הקקטוסים שוכן בדרום מרכז גטי, כשברקע וסטסייד לוס אנג'לס
התכנון והפריסה של המבנים על גבי ההר נובעים מתפיסה ייחודית של מערכת צירים. מאייר ניצל את שני הרכסים הטבעיים על ידי הגדרת שני גרידים (רשת של קווים מקביליים) לאורך הצירים הללו, אלו משמשים להגדרת חלל הקמפוס תוך חלוקת המבנים בו. לאורך ציר אחד שוכנות הגלריות ולאורך הציר השני שוכנים מבני המנהלה. מאייר הדגיש את שני הגרידים המתחרים על ידי בניית קווי נוף חזקים דרך הקמפוס. הציר הראשי צפון–דרום מתחיל במנחת המסוקים, לאחר מכן כולל שביל צר בין האודיטוריום לבניין הצפוני, ממשיך מעבר לביתן המעלית עד לתחנת המסיעון, דרך הרוטונדה, מעבר לקירות ועמודי התמיכה של ביתן התערוכות ולבסוף הרמפה לצד הביתן המערבי והגן המרכזי. הציר החזותי המקביל, מזרח-מערב, מתחיל בשולי מכון המחקר גטי, שביל ההליכה בין הגן המרכזי למכון, התצפית לבריכת האזליה בגן המרכזי, השביל בין הגן המרכזי לביתן המערבי, ולבסוף הקיר הצפוני של הביתן המערבי והחצר בין הביתן הדרומי למזרחי.
ממוזער|356x356 פיקסלים|המזרקה בחצר מרכז גטי
הבניינים במרכז גטי עשויים מבטון ופלדה עם חיפוי טרוורטין או אלומיניום.

ברחבי הקמפוס, מזרקות רבות מספקות רעש לבן כרקע. העיצוב הראשוני נותר על כנו, עם זאת הותקנו ספסלים וגדרות מסביב למזרקות כדי למנוע מהמבקרים להשתכשך בבריכות. תיקונים נוספים נעשו בשל חוק האמריקאים עם מוגבלויות.
ימין|ממוזער|200x200 פיקסלים|תחנת המסיעון ברחבת ההגעה
הצוק הצפוני מוקף במשטח דשא עגול, המשמש כנמל מסוקים למקרי חירום, ואת הצוק הדרומי מקיף גן של קקטוסים וסוקולנטים.

 מוצגים 
האוסף של מוזיאון ג'יי פול גטי המוצג במרכז כולל ציורים אירופאים מלפני המאה ה-20, רישומים, כתבי יד מוארים, פיסול ואמנויות דקורטיביות, תצלומים אמריקאים ואירופיים מהמאות ה-19 וה-20. בין היצירות הידועות במרכז נמנים:
ממוזער| טרסה בין הביתנים המשקיפה לכיוון ביתן התערוכות והרוטונדה.|200x200 פיקסלים
 Arii Matamoe (הסוף המלכותי) מאת פול גוגן (1892).
 אירוסים מאת וינסנט ואן גוך (1889). המוזיאון רכש את הציור ב-1990; הוא נמכר ב-53.9 מיליון דולר ב-1987
 דיוקן הלברדיה מאת פונטורמו (1528–1530). הציור נקנה ב-35.2 מיליון דולר במכירה פומבית ב-1989.
 דיוקן לואי ה-14 מאת יאסנט ריגו.

אוסף התצלומים הנרחב ממוקם במפלס התחתון של הביתן המערבי.
ממוזער| החצר הפנימית של המוזיאון
בניין המוזיאון מורכב מבניין בסיס בן שלושה מפלסים הסגור לציבור ומספק מרחב עבודה לצוות ואזורי אחסון, לצד חמישה מבנים ציבוריים דו-קומתיים הנקראים על פי מיקומם, צפון, מזרח, דרום ומערב וביתן התערוכות. ביתן התערוכות משמש כמשכן הזמני לאוספי אמנות נודדים וליצירות שבביתנים הקבועים לא נמצא עבורם מקום. האוסף הקבוע מוצג לאורך ארבעת הביתנים האחרים בצורה כרונולוגית: בצפון האמנות העתיקה ביותר ואילו במערב החדשה ביותר. הגלריות שבקומה הראשונה בכל ביתן מכילות אמנות רגישה לאור, כמו כתבי יד מוארים, רהיטים או צילום. חלונות צוהר הנשלטים על ידי מחשב בגלריות בקומה השנייה מאפשרים הצגת ציורים באור טבעי. הקומות השניות מחוברות על ידי סדרה של גשרים מוקפים בזכוכית וטרסות פתוחות, ומציעים נוף של הגבעות שמסביב ושל הכיכר המרכזית.

 הגן מרכזי 
שמאל|ממוזער| הגן המרכזי כפי שנראה מהמוזיאון
שמאל|ממוזער| מרכז גטי כפי שהוא נראה מהגן.
הגן המרכזי במרכז גטי הוא יצירתו של האמן רוברט ארווין . תכנון הגן החל ב-1992, הבנייה החלה ב-1996, והגן הושלם בדצמבר 1997.

מים ממלאים תפקיד מרכזי בגינה. מזרקה ליד המסעדה זורמת לכיוון הגן ונופלת למפל מלאכותי על קיר הגן הצפוני. הנחל שנוצר לאחר מכן זורם במורד הגבעה אל בריכת האזליה. המעצבים הציבו סלעים בגדלים שונים באפיק הנחל כדי לגוון את הקולות מהמים הזורמים. נחל מוקף עצים יורד לרחבה, בעוד שביל ההליכה חוצה את הנחל, נמשך דרך הרחבה, ועובר על מפל אבן לתוך בריכה עגולה. מבוך של אזליאות צף בבריכה, שסביבו שורה של גנים מיוחדים. יותר מ-500 זנים של צמחים מוצבים בגן המרכזי.

לאחר התכנון המקורי, נוסף בשנת 2007 גן פסלים חיצוני, הנקרא "גן המרפסת התחתונה", בצד המערבי של הגן המרכזי תחת האגף האקדמי בבניין ה-GRI.

 מכון המחקר של גטי (GRI) 
מטרתו של מכון המחקר של גטי (GRI) היא "לטפח ידע מתקדם על אמנות וההיסטוריה המגוונת שלה". ספריית המחקר של GRI מכילה למעלה מ-900,000 כותרים, ספרים כתבי עת וקטלוגים של מכירות פומביות, אוספים מיוחדים, ושני מיליון תצלומים של אמנות ואדריכלות. הפעילויות האחרות של GRI כוללות תערוכות, פרסומים ותוכנית אקדמיות. המבנה של GRI ממוקם ממערב למוזיאון, הכניסה הראשית של GRI מחוברת במרפסת למגרש ההגעה הראשי של המוזיאון, עם פסלי חוצות המוצבים לאורך המסלול. בבניין GRI גלריה אחת לאמנות במפלס הכניסה שלה והיא פתוחה לקהל הרחב.

 מבנים נוספים 
שמאל|ממוזער| מרכז גטי, נראה מגבעה בבל-אייר. הבניין המזרחי, הבניין הצפוני והאודיטוריום הם הקרובים ביותר למצלמה.
מאייר תכנן גם שלושה מבנים הממוקמים בסמוך לצוק הצפוני המוצבים בזווית של 22.5 מעלות מהציר הראשי של ביתני המוזיאון. בבניינים אלה נמצאים מכון השימור של גטי (GCI), קרן ג'יי פול גטי והנהלת המוסד. מבנים אלו סגורים בדרך כלל לציבור למעט אירועים מיוחדים המתקיימים באודיטוריום. הם מקושרים למוזיאון הן על ידי טרסות מעוצבות והן על ידי שביל זכוכית סגור המוביל מהרוטונדה הראשית.

 מיגון מאסונות טבע 

בתהליכי הבנייה של מרכז גטי שולבו טכנולוגיות שונות שמטרתם לייצר עמידות בפני שריפות. מרכז גטי מתאר את עצמו כ"מקום הבטוח ביותר לאמנות בזמן שריפה". הבניינים עשויים מטרוורטין, שנבחר במיוחד בשל איכויותיו העמידות בפני אש, בטון ופלדה מוגנת. אלה מוקפים ברחבות עם גינון מושקה היטב שנועד להאט את התפשטות האש. עצי האלון נגזמים באופן קבוע כך שצמרותיהם נשארות גבוהות. הצ'פארל המקומי שדליק מאד הוסר, וצמחייה מעכבת בעירה התווספה למדרונות סביב למרכז. בקצה הצפוני של המרכז הוצב מכל עם 3.8 מיליון ליטר של מים, לצד מנחת מסוקים מה שמאפשר למסוקי הכיבוי לאסוף מים. גם רמפת הגישה מרחבת הכניסה למוזיאון נבנתה כדי לאפשר לכבאית לעבור מעליה.

קירות הפנים עשויים בטון מזוין או פלדה מוגנת אש, מצוידים בדלתות אש אוטומטיות לאטום אזורים בבניין. מערכת האוורור נועדה לשמור על זרימת לחץ המונעת כניסת עשן למבנה בזמן שריפה בחוץ. ב-16 השנאים החשמליים במרכז, נוזל סיליקון משמש כנוזל קירור עם פחות סיכון להצתה מאשר נוזל קירור פחמימני. מערכת מתזים, המתוארת כ"מוצא אחרון", נועדה לאזן בין הנזק הפוטנציאלי של שריפה לבין הסיכון לנזקי מים ליצירות האמנות יקרות הערך.

בשנת 2017, שרפת ה-Skirball כמעט התפשטה למרכז גטי, כאשר גחלת נסחפה אל הגבעה ב-6 בדצמבר. האדמה הלחה, ספוגה ב-1.2 מיליון ליטרים של מים מרשת צינורות ההשקיה של הגנים במרכז, מנעה את התפשטות האש והיא כובתה על ידי מכבי האש ללא נזק נוסף. במהלך השריפות בלוס אנג'לס ב-2025, מרכז גטי נכלל באזור הפינוי עקב התפשטות השריפה. בתגובה הצהירו מנהלי המרכז כי המוזיאון הוא המקום המוגן והבטוח ביותר עבור היצירות.

 בתרבות הפופולרית 
משחק הווידאו Grand Theft Auto V משנת 2013 כולל מוזיאון המבוסס על מרכז גטי, הנקרא Kortz Center.

 קישורים חיצוניים 


 אדריכלות מרכז גטי (אוסף תצלומים מקיף המסווגים לפי מיקום ולפי נושא הצילום)

 הערות שוליים 

קטגוריה:לוס אנג'לס: תרבות
קטגוריה:לוס אנג'לס: מוזיאונים