בית אדוארד סאלייר

בית אדוארד סאלייר ממוקם ברחוב סאות' מידלטאון בפרל ריבר, ניו יורק, ארצות הברית. זהו בית עץ שנבנה בעשור השביעי של המאה ה-18 (שנות ה-1760).

במקור היה זה הבית הראשי של חווה, שהתפרשה על פני חלק ניכר מהשכונה. זהו אחד מבתי המסגרת הנדירים בסגנון הולנדי קולוניאלי שנותרו במחוז, וייתכן שהוא הבית העתיק ביותר בפרל ריבר. אף על פי שעבר שיפוצים במאות ה-19 וה-20, הבית שומר על חלק ניכר ממאפייניו המקוריים, ביניהם גימורים פנימיים ופרזולי מתכת חיצוניים. בשנת 1986, הבית והבאר שלו, שנחשבת לחלק מהנחלה המקורית, נרשמו במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בארצות הברית.

 המבנים והאדמות 
הבית ממוקם בצד המערבי של הרחוב, על שני מגרשים שכוללים שטח של שני דונמים, מדרום לצומת שדרת גילברט (כביש 20 של מחוז רוקלנד) וכ-400 מטר מצפון לגבול מדינת ניו ג'רזי. הבית קרוב יותר לרחוב מבתים אחרים באזור. השטח מופרד ממגרשים דומים מצפון ומדרום ברחוב סאות׳ מידלטאון, וממערב ברחוב קרי קורט, רחוב קטן ללא מוצא היוצא מרחוב גילברט, על ידי שורות עצים נשירים גבוהים. זוהי שכונת מגורים, שרובה בתים פרבריים שנבנו בסוף המאה ה-20, על מגרשים קטנים יותר.

על השטח יש שני מבני חוץ נוספים, בית באר וסככה. המגרש משתפל באופן משמעותי לכיוון מערב דרך גנים מטופחים, שבהם נטועים עצים ירוקי עד ועץ אגוז שחור גדול.

 החלק החיצוני 
הבניין עצמו הוא מבנה בן שתי קומות וחצי, על יסודות אבן גוויל בעובי 46 סנטימטרים. שיפוע הקרקע שמתחתיו חושף את 2.4 מטרים מהיסודות שבצד המערבי, מה שגורם לבית להיראות כאילו יש לו קומה נוספת. הוא מצופה בקורות עץ, עם קורות פינה צרות ורעפים המסודרים בצורת קשקשים בקצוות גג הגמברל (גג סימטרי לא משולש ששני צדדיו משתפלים כלפי מטה). ארובות לבנים משובצות ברעפי העץ משני קצותיו של הגג, וחלון גג נמצא בצדו הדרומי.

הבית עומד בניצב לרחוב, כאשר חזיתו הדרומית משמשת כחזית לרחוב. גרם מדרגות עץ עם מעקה מוביל אל הכניסה הראשית, שנמצאת במרכז החזית. משני צדדיה ישנם חלונות מחולקים במסגרת עץ, ולהם תריסי עץ. המרזב הבולט של הגג משתרע לאורך החזית. הסימטריה של החזית עומדת בניגוד לחלונות הא-סימטריים בצידי הבית, כאשר שני חלונות הקומה הראשונה בחזית המזרחית ממוקמים בחלק האמצעי והצפוני, בעוד שחלונות הקומה העליונה נמצאים היכן שאין חלונות מתחתיהם. בבית באים לידי ביטוי מגוון דגמי חלונות, כולל מסגרת נדירה אחת שמחולקת ל-12. לחלק מהחלונות יש פרזול מקורי מברזל יצוק.

בצדו המערבי של הבית יש כניסה אחורית, ודלת הולנדית מחופה שנוספה מאוחר יותר. בצד זה יש אגף בן קומה אחת, בעל גג גמלוני תלול וחלונות לא מחולקים, וכן פטיו עץ משלו בצידו המערבי. קומת המרתף של הצד הצפוני מכוסה ברובה באדמה.

 החלק הפנימי 
הכניסה הראשית השקועה מוקפת בעמודי פילסטר רחבים, שעליהם אנטבלטורה מלאה, מעל משקוף בעל שלושה פאנלים בגימור עץ. היא מובילה לאולם מרכזי המחלק את הבית. בחזית יש סלון וחדר אוכל, שניהם עם קמינים בסגנון פדרלי עם עמודי פילסטר מחורצים וקישוטי עץ יצוקים מעל אחים מלבנים ואבן. בחדר האוכל נמצא ארון מעוצב עם דלתות זכוכית ומדפים, שמקיף את האח. בחלק האחורי יש חדר שינה, חדר עבודה וחדר אמבטיה.

על הרצפות מונחות קורות עץ ברוחבים ואורכים אקראיים, המחוברות זו לזו באמצעות מסמרים שנוצרו בעבודת יד. הקירות מטויחים מעל בידוד חימר וקש. משקופי הדלת והחלון עשויים עץ יצוק, ברמת עיטור לא אחידה. חלק מהבריחים המקוריים, העשויים ברזל יצוק, נותרו בדלתות. ניתן לראות כמה מהבדים מקוריים.

גרם מדרגות סגור מוביל לקומה השנייה. אולם מרכזי רחב מפריד בין שלושת חדרי השינה וחדר הרחצה. הרצפות עשויות גם כאן מלוחות אקראיים; התקרות נמוכות, כ-2.1 מטרים. גרם מדרגות נוסף מוביל לעליית הגג, שם ניתן לראות קורות עץ ששובצו באמצעות קרדום ומסגרת גג ממוספרת ומחוברת, יחד עם החומרים השונים מהם עשויה הארובה.

קומת המרתף מחולקת בין מחצית לא גמורה ממזרח, למטבח המקורי וחדר משותף ממערב. ישנם סימנים לכך שהייתה במטבח המקורי אח חסרת מסגרת, וניתן לראות שם את קווי המתאר של תנור כוורת ישן שהיה כנראה על קיר האבן מאחורי האח. האח עצמה בנויה בסגנון הפדרלי המקורי מעץ, ונתמכת על ידי עמודי פילסטר. כל פתחי הדלתות והחלונות בקירות האבן העבים הולכים ונעשים צרים. נוספו חיפויי קירות מודרניים מעץ אורן ורצפת לבנים בדוגמת עצם אדרה. המחסן המקורי הוסב למטבח מודרני.

 מבני חוץ 
בפינה הדרום-מערבית של הבית נמצא בית באר, במבנה שלד מודרני. הוא נבנה סביב הבאר המקורית שרוחבה 1.3 מטרים ועומקה 6.1 מטרים. דפנות הבאר עשויות באבני שדה שנדחסו שם ללא טיט. בפינה הצפון-מזרחית נמצאת סככת כלים עם גג גמלוני וחיפוי עץ.

סככת הכלים ובית הבאר תואמים מבחינה אדריכלית לבית. מכיוון שהם נבנו בבניה מודרנית, הם לא נחשבים כתורמים למעמדו ההיסטורי של הבית ולא נוספו למרשם ההיסטורי הלאומי. הבאר עצמה מתוארכת לשנותיו הראשונות של בית החווה ולכן היא נחשבת מבנה תורם.

 היסטוריה 
תיעוד שמקורו בסקרים שבוצעו לקביעת הגבול הקולוניאלי לקראת סוף מלחמת הקו בין ניו יורק לניו ג'רזי בשנת 1769 מציינים את הבית, ומרמזים שהוא היה חדש יחסית. הנחה זו נתמכת גם על ידי תיעוד עכשווי הקשור לפטנט קקיאט, מענק אדמה קולוניאלי שהקיף חלקים ממה שהוא כיום מחוז רוקלנד ואת מחוז ברגן, ניו ג'רזי, מדרום. כל העדויות הללו מובילות להשערה שהבית נבנה בסביבות שנת 1765. אדוארד סאלייר האב, שככל הנראה בנה את הבית והתגורר בו, רכש את 121 הדונמים באזור כחלק מהחלקה גדולה שנקראה Great Lot 21.

בבית מאפיינים רבים מהאדריכלות האנגליקלית של המתיישבים ההולנדים באמריקה וצאצאיהם באזור. בין אלה נמנים גג הגמברל, שהוא גג תלוי ברוחב מלא, העיצוב המאופק, ואופן התכנון של האולם המרכזי. פחות נפוצים הם הדלת ההולנדית עם הפרזול המקורי וחלון הכנף. הבית הוא גם אחד מבתי המסגרת הבודדים שנותרו מאותה תקופה; רוב הבתים ששרדו מאז בנויים מאבן חול מסותתת.

בשלב מאוחר יותר רכש סאלייר 291 דונמים נוספים מג'ון סופרן, מייסד הכפר הסמוך הנושא את שמו. אדוארד סאלייר נפטר ב-10 באפריל 1819 - קצת לפני הגיעו לגיל 60. מועד פטירתה של אשתו אינו ידוע, אך לאחר מכן ירש את האדמה בנם, אדוארד סאלייר ג'וניור. בשלב מסוים, הנכס איבד 48 דונמים, שכן כשהוא נמכר על ידי סאלייר הבן בשנת 1818, הכתב שהשטח כולל 364 דונמים.

תוניס קופר, הבעלים החדש, מכר את השטח לקורנליוס דמארסט בשנת 1837. זה השלב בו כנראה נוספו עיטורי הפנים בסגנון הפדרלי. משפחת דמרסט הוסיפה כמה אלמנטים משלה, בסגנון התחייה היוונית, כגון משקופי הדלת והחלונות, בסביבות 1840, בניסיון להתאים את הבית למגמות העכשוויות. הם מכרו אותו בשנת 1851.

בשארית המאה ה-19 הבית עבר שורה של בעלים. בשלב מסוים נוספו עמודים באורך מלא לחזית, על מנת ליצור מרפסת. לא בוצעו שינויים בעיצוב הפנימי .

בשנת 1960 רכשה את הבית משפחת קונקס. הם שיקמו את מראהו המקורי על ידי הסרת העמודים. בחלקו הפנימי, הם שדרגו את המטבח ועדכנו אותו. בשנת 1980 הם בנו את בית הבאר ואת סככת הכלים. מאז לא חלו שינויים משמעותיים נוספים בנכס.

קטגוריה:ארצות הברית: בתי מגורים
קטגוריה:מדינת ניו יורק: מבנים