סקארפייס (ראפר)

בראד טרנס ג'ורדן (נולד ב-9 בנובמבר 1970), המוכר יותר בשם הבמה שלו סקארפייס (באנגלית: Scarface), הוא ראפר ומפיק אמריקאי. סקארפייס מוכר הן בזכות קריירת הסולו שלו והן כאחד מחברי ה"גטו בויז" (Geto Boys), להקת היפ הופ מיוסטון, טקסס. סקארפייס זכה בקריירה שלו לאהדה רבה ממבקרי מוזיקה - למשל, הוא דורג על ידי מגזין ההיפ הופ The Source כאחד מ-50 כותבי השירים המובילים בכל הזמנים.

 ראשית חייו 
סקארפייס למד בחטיבת הביניים וודסון ביוסטון, טקסס שבארצות הברית. הוא נשר מהתיכון ועבד כסוחר סמים.Lomax, John Nova. "South Park Monster." Houston Press. Thursday June 6, 2002. 3. Retrieved on February 6, 2011. כנער, הוא ניסה להתאבד, ולאחר מכן בילה במחלקה פסיכיאטרית בבית החולים.

 קריירה 
ג'ורדן החל את הקריירה שלו בשם "DJ AKSHEN" ("די ג'יי א'קשן"), כשהקליט ועבד כדי ג'יי עבור חברת תקליטים מקומית ביוסטון בשם "Lil' Troy's Short Stop". אחר כך אימץ את השם "Scarface" (סקארפייס) כהתייחסות לסרט בשם זה משנת 1983. לאחר שבשנת 1989 הוציא את הסינגל "Scarface/Another Head Put To Rest", סקארפייס חתם ב"Rap-A-Lot Records" והצטרף לקבוצת הראפ "גטו בויז", כשהחליף חבר שעזב. הוא הופיע לראשונה באלבום השני של הקבוצה, "Grip It! On That Other Level ", שיצא בשנת 1989. האלבום זכה להצלחה רבה שהביאה קהל רחב לקבוצה. האלבום לא נוגן ברדיו וב-MTV בשל תכניו הקשים והאלימים.

בשנת 1992 הופיע סקארפייס, יחד עם בושוויק ביל, חברו ל"גטו בויז", באלבום Live and Let Die של קול ג'י ראפ ודי-ג'יי פולו. שיתוף הפעולה הזה נתפס כבולט בשל ההשפעה הרבה של סקארפייס וקול ג'י ראפ על ההיפ הופ הדרומי וההיפ הופ של החוף המזרחי, בהתאמה. במהלך תקופה זו של הקריירה שלו, Scarface עבד גם עם כוכבי הגנגסטה ראפ של החוף המערבי אייס קיוב ו־אם סי אייט, כמו גם עם חברו Devin the Dude, חבר ראפ-א-לוט.

בשנת 1991 סקארפייס הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, "Mr. Scarface Is Back". הפופולריות שלו האפילה במהרה על זו של שאר חברי "גטו בויז". למרות זאת, סקארפייס נשאר בקבוצה, והמשיך להוציא שורה של אלבומי סולו ששמרו אותו בתודעה הציבורית, והם נמכרו היטב. סקארפייס הוא החבר היחיד ב"גטו בויז" שנשאר בקבוצה מאז שינוי ההרכב ב-1989. הפופולריות של סקארפייס כאמן סולו הגיעה לשיא עם האלבומים The" Diary" ו-"The Last of a Dying Breed". "The Last of the Dying Breed" זכה להצלחה קריטית ומסחרית גבוהה במיוחד, והוביל את סקארפייס לתואר "כותב התמלילים של השנה" בטקס פרסי "The Source" ב-2001. בשנת 2002, Scarface הוציא את האלבום "The Fix", ההמשך ל-"The Last of a Dying Breed". היה זה אלבום מצליח נוסף, שהציג מגוון רחב של אורחים בעלי פרופיל גבוה כמו נאז, ג'יי-זי, Faith Evans, Kelly Price, דאב סי, וביני סיגל.

באותה תקופה הזה סקארפייס חזר לאולפן עם "גטו בויז" למה שהתברר כאלבום האחרון שלהם כשלישייה, The Foundation (2005). בנוסף, הוא הופיע ב-"Duets: The Final Chapter", אלבום לאחר המוות של הנוטוריוס בי. איי. ג'י. גם הופיע אורח במגוון שירים ואלבומים במהלך שנות ה-2000, כולל באלבומים של ביני סיגל, פריוויי וטק ניין.

בנוסף לקריירה שלו כראפר, סקארפייס נשא בתפקיד ניהולי בכיר בחברת התקליטים Def Jam South משנת 2000 עד 2005, שם טיפח את הקריירה של הראפר לודאקריס. הוא גם הפיק שלוש רצועות לאלבום "Underground Kingz" של UGK.

ההכרה של סקארפייס כאמן מוכשר בקרב מבקרים ואמני היפ הופ העפילה עם הזמן על הצלחתו המסחרית הצנועה יחסית, והוא נחשב בעיני רבים מתעשיית ההיפ הופ לאחד מגדולי הראפרים בכל הזמנים.Reid, Shaheem. (August 16, 2002) Scarface Keeps Eye On Future – News Story | Music, Celebrity, Artist News. Mtv.com. Retrieved on October 25, 2011.

 חיים אישיים 
הקריירה של סקארפייס עוכבה כשהוא נשפט למאסר ב-2011 בעקבות הרשעה על אי-תשלום מזונות. הוא ישב מספר חודשים בכלא ב-2011 בעקבות ההרשעה. הוא הוציא אלבום נוסף בשם "Deeply Rooted" ב-2015 לאחר המאסר.

סקארפייס התאסלם ב-2006.Sean Price Interviews Scarface: They Discuss Religion, Emceeing & Ultimate Rap Collaborations. Hiphopdx.com, October 29, 2012.

 קריירה פוליטית 
ב-2019 סקארפייס נכנס לפוליטיקה המקומית בטקסס ורץ לתפקיד במועצת עיריית יוסטון. הוא הפסיד בבחירות.

 דיסקוגרפיה 
אלבומי אולפן
 Mr. Scarface Is Back  (1991)
 The World Is Yours  (1993)
 The Diary  (1994)
 The Untouchable  (1997)
 My Homies  (1998)
 The Last of a Dying Breed  (2000)
 The Fix  (2002)
 My Homies Part 2  (2006)
 Made  (2007)
 Emeritus  (2008)
 Deeply Rooted  (2015)

אלבומים משותפים
 The Other Side of the Law  (עם Facemob ) (1996)
 One Hunid  (עם The Product) (2006)
 כחבר בגטו בויז 
 Grip It! On That Other Level  (1989)
 The Geto Boys  (1990)
 We Can't Be Stopped  (1991)
 Uncut Dope  (1992) – בעיקרו אלבום אוסף
 Till Death Do Us Part  (1993)
 The Resurrection  (1996)
 Da Good da Bad & da Ugly  (1998)
 The Foundation  (2005)

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים

קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:אמנים אמריקאים הידועים בשם במה
קטגוריה:מפיקי היפ הופ אמריקאים
קטגוריה:בכירים בתעשיית המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:מנהלים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970