סאדהו

ממוזער|290x290 פיקסלים|סאדהו במקדש פשופאטינת, קטמנדו
סאדהו (בסנסקריט: साधु) הוא סגפן וקבצן דתי, או כל אדם קדוש בהינדואיזם ובג'ייניזם אשר ויתר על חיי העולם. המונחים בסנסקריט "sādhu" ("איש טוב") ו-"sādhvī" ("אישה טובה") מתייחסים למי שבחרו לחיות בנפרד או בשולי החברה כדי להתעמק בתרגול רוחני. סאדהו זוכים לכבוד בשל קדושתם, ודרך חייהם המחמירה נחשבת כמסייעת לקארמה של קהילה כולה. חייו של סאדהו מוקדשים להשגת מוקשה (שחרור ממעגל המוות והלידה מחדש), האסרמה הרביעית והאחרונה (שלב החיים), באמצעות חיי דהרמה (חיים מוסריים וראויים), מדיטציה והתבוננות בברהמן.

 אטימולוגיה 
המונח סאדהו מופיע בריג ודה ובאתהרוה ודה, ובסנסקריט הוא נושא משמעויות מגוונות כמו ישר, נכון, מוביל הישר למטרה, טוב, מועיל, צדיק, ואצילי. סאדהו, פירושו מי שמתרגל "סדהאנה", עבודה רוחנית.

 דמוגרפיה ואורח חיים 
קשה לקבוע את מספרם המדויק של הסאדהו היות שאין לכך הסמכה רשמית. יש חוקרים הטוענים כי הסאדהו ברחבי הודו מונים 4 עד 5 מיליון. אחרים טוענים כי ישנם בין 8 ל-15 מיליון. מלבד הודו, הסאדהו חיים גם במדינות אחרות של תת-היבשת ההודית, כולל נפאל וסרי לנקה.
ממוזער|250x250 פיקסלים|סאדהו בתנוחת יוגה, קורא ספר בוורנאסי

סאדהו זוכים לכבוד בשל קדושתם, ודרך חייהם המחמירה נחשבת כמסייעת לקארמה של הקהילה כולה. סאדהו עוסקים במגוון רחב של פרקטיקות דתיות. חלקם מתרגלים סגפנות ומדיטציה ביחידות, בעוד שאחרים מעדיפים תפילה קבוצתית ומזמורים. בדרך כלל הם מקיימים אורח חיים סגפני ונוודי. אין להם רכוש למעט בגדיהם ואי אלו חפצים פשוטים. הם עוברים בין מקדשים ומרכזי עלייה לרגל. לסאדהו רבים יש חוקים לגבי קיבוץ נדבות, והם לא מבקרים באותו מקום פעמיים כדי שלא להטריד את התושבים. הרוב המכריע של הסאדהו מוותרים על מין ונישואים ומקיימים חיי פרישות. בהינדואיזם, סאדהו לובשים לעיתים קרובות בגדים פשוטים בצבע זעפרן או בגווניו. ישנם סאדהו עירומים (דיגמבארה, או "עוטי שמיים") בעלי ראסטות עבות הנקראות "ג'טה". בג'ייניזם הם ערומים תמיד ולעיתים צובעים את גופם בצבעי לבן או צהוב.

 כתות סאדהו 
ימין|ממוזער|סאדהווי (אישה) עם סימן וישנו על מצחה
ממוזער|250x250 פיקסלים|סאדהו מתכנסים במקדש באסאם לכבוד חג האמבובאצ'י מלה

 הינדואיזם 
כמו בהינדואיזם, גם הסאדהו מתחלקים לשלושה זרמים מרכזיים, הקבוצה הגדולה ביותר שייכת לזרם הווישנויאי, כלומר אנשיה מקדישים את עצמם לווישנו (או האווטרים שלו כגון ראמה או קרישנה), הקבוצה השנייה שייכת לזרם השיוויסטי, ונזיריה מתקדשים לשיווה, והזרם האחרון והקטן יותר לעומת שני הזרמים האחרים, מקדישים עצמם לשאקטי.

בתוך זרמים אלה, ישנן כיתות, קבוצות ותתי-קבוצות רבות, המשקפות שושלות שונות ואסכולות פילוסופיות ומסורות שונות המבוססות על השושלת של מייסד הזרם, הסוואמי. כל אחד מתתי הקבוצות הללו מתאפיין במסורת ייחודית של נזירות ולעיתים אף באמנות לחימה אופיינית .

למרות שנעשו הרבה ניסיונות לארגן ולסווג את הקבוצות והכיתות השונות, כל הניסיונות הללו נעקפו על ידי התפתחותן של קבוצות וכיתות חדשות. במיוחד בתקופה המודרנית חלה התפשטות של כיתות חדשות, לרוב בעלות אופי רפורמי או אקטיביסטי, כאשר כמעט כל סוואמי פופולרי הופך למייסד של כיתה חדשה.

הסאדהו של שיווה מציירים על מצחם את סימן טריפונדרה המסמל את שיווה. תת-קבוצה בשם "נאגה", הם סאדהו עירומים הנושאים את הקלשון המשולש של שיווה, וכן חרבות וחניתות, הד לעבר שבו היה להם תפקיד צבאי בהגנה מפני המוגולים. תת-כיתות מסוימות כמו האגורי משמרים מנהגים שיוואיסטים עתיקים, המחקים את הפן הפרוע וההורס של שיווה: הם משתמשים בגולגולת אנושית ריקה כקערת נדבות, מורחים את גופם באפר משריפת המתים, ועוסקים בטקסים חריגים שהחברה דוחה בדרך כלל. מלבד קבוצות אלה, יש עוד אינספור קבוצות ותתי קבוצות ובעוד שסמלים חיצוניים אלו מצביעים על השתייכות לכל אחת מהן, המהות האמיתית טמונה באמונות הדתיות והפילוסופיות המדויקות של כל קבוצה.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:הינדואיזם