יהודה בניהו

יהודה (הוּדי) בניהו (נולד ב-9 במרץ 1948) הוא ביולוג ימי ישראלי ופרופסור אמריטוס בבית הספר לזואולוגיה, הפקולטה למדעי החיים ע"ש ג'ורג' ס. וייז באוניברסיטת תל אביב. כיהן בין היתר כראש המחלקה לזואולוגיה וכראש בית הספר ללימודי הסביבה ע"ש פורטר. תחומי מומחיותו הם ביולוגיה, אקולוגיה וטקסונומיה של אלמוגים רכים.

 ביוגרפיה 
 שנותיו המוקדמות 
יהודה בניהו נולד בהרצליה. הוא בנם של מאשה (לבית שוורץ) וחנוך בניהו, ממייסדי מערכת החינוך בהרצליה, מייסדו ומנהלו הראשון של בית הספר ברנדייס במשך שנים רבות. יהודה נקרא על שם סבו מצד אביו, שנספה בטבח באבי יאר. בשנותיו הראשונות, הודי התחנך בשכונת נוף ים ואת המשך לימודיו עשה בבית הספר תיכון חדש בתל אביב.

ב-1966–1969 שירת בצה"ל ומיד לאחר שחרורו החל את לימודיו לתואר ראשון בביולוגיה, עוד בקמפוס אבו כביר של אוניברסיטת תל אביב. עם השלמתם ב-1972 המשיך ללימודי תואר שני, אותם סיים בהצטיינות יתרה, ולתואר שלישי במחלקה לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב, שניהם בהנחיית פרופ' יוסי לויה והיה תלמידו הראשון לתארים אלה. עבודת הדוקטורט, אשר סיים ב-1982, שכותרתה היא "דינמיקה של אוכלוסיות אלמוגים רכים בשוניות מפרץ אילת", סיפקה מידע ראשוני לנושאים הקשורים לרבייה ולהתפתחות של אלמוגים אלה.

במהלך לימודי הדוקטורט, השתתף באופן פעיל במשלחות מחקר ואיסוף בשוניות האלמוגים סביב חצי האי סיני, שבמהלכן נאספו מאות דוגמאות של אלמוגים רכים, חלקם חדשים למדע. לאחר סיום הדוקטורט, יצא להשתלמות בתר-דוקטורט במספר מוזיאונים לטבע באירופה, שם רכש מיומנות בטקסונומיה של אלמוגים רכים. בהמשך, שהה במימון מלגת ויצמן באוניברסיטה הבינלאומית בפלורידה (FIU) בהנחייתו של פרופ' וולטר גולדברג.

 כחוקר עצמאי 
ב-1984 נקרא לחזור לאוניברסיטת תל אביב למשרת אוצר במוזיאון הזואולוגי. ב-1987 הצטרף לסגל המחלקה לזואולוגיה בדרגת מרצה. ב-1990 קודם לדרגת מרצה בכיר, ב-1997 היה לפרופסור חבר וב-2003 לפרופסור מן המניין. במשך השנים לימד קורסים שונים בחסרי חוליות ובביולוגיה ימית, תוך דגש על סיורים לימודיים בים והכרת האורגניזמים בסביבתם הטבעית. ב-2016 יצא לגמלאות, אך ממשיך במחקר פעיל ובהוראה.

בין 1988–1995 שימש כמנהל המוזיאון הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב. בין 2003–2006 שימש כראש המחלקה לזואולוגיה, ולאחר מכן נבחר לתפקיד ראש בית הספר פורטר ללימודי הסביבה, עד 2008. מילא תפקידים שונים כחבר סנאט האוניברסיטה ובין היתר נבחר להיות נציג הסנאט בוועדה המרכזת. לאורך השנים שהה בשבתון כפרופסור אורח באוניברסיטת מרילנד, ב-Academia Sinica בטאייוואן  וב-Naturalis Biodiversity Center  בהולנד. בנוסף, לצורך מחקר טקסונומי ופילוגנטי של אלמוגים רכים התארח במוזיאונים הזואולוגיים בקופנהגן  ובהמבורג , במוזיאון הבריטי ובסמית'סוניאן, במוזיאוני הטבע בפריז, בברלין, בווינה  ובפרנקפורט.

 מחקר 
 אלמוגי-השמונה 
שוניות אלמוגים מזוהות עם אלמוגי אבן (בוני שונית) אך באזורים רבים, כמו בים סוף, נפוצים דווקא אלמוגים רכים, המכונים גם אלמוגי-השמונה והידע עליהם מועט. קבוצת המחקר של פרופ' בניהו מתמקדת בלימוד האקולוגיה והביולוגיה של אלמוגי-השמונה ומשתמשת בהם כמודל להבנת מנגנוני רבייה, שיתוף עם אצות חד-תאיות (זואוקסנטלות), עמידות לשינויים גלובליים ועוד. דגש ניתן להבנת מנגנוני התפוצה שלהם ויכולתם לאכלס מבנים מלאכותיים בים, בעלי פוטנציאל לשמש כשוניות מלאכותיות, וכן להבנת תפוצתם כמינים פולשים המשנים את פני חברות החי הימיות.

חלק גדול ממיני האלמוגים הרכים עדיין לא ידועים ולא תוארו, והמעמד הטקסונומי של אחרים אינו ברור. פרופ' בניהו וקבוצתו חוקרים את הטקסונומיה והפילוגנזה של אלמוגי השמונה באזור האינדו-פסיפי, תוך שימוש בגישה רב-תחומית הכוללת ניתוח חומר ממוזיאונים (חלקו נאסף לפני למעלה מ-200 שנה), ובניית עצים פילוגנטיים מבוססי מחקר גנטי מתקדם. מטרת המחקר היא להבין את מגוון המינים ואת התהליכים שהובילו לתפוצתם הגלובלית, ולעדכן את הידע הטקסונומי באמצעות טכניקות חדשניות. מחקריו של פרופ' בניהו הביאו להגדרת סוגים חדשים ולמעלה מ-75 מינים חדשים למדע. המחקר מתבצע בשיתוף פעולה עם חוקרים מרחבי העולם, ביניהם פרופ' קאת'י מקפאדן מקולג' הארווי מאד בקליפורניה. המחקרים ממומנים על ידי הקרן הדו-לאומית למחקר ארצות הברית-ישראל (BSF) ומטעם הקהילה האירופית.

חלק משמעותי מהפעילות המחקרית של פרופ' בניהו וקבוצתו מתבסס על ייזום והשתתפות פעילה במשלחות מחקר ואיסוף של אלמוגים רכים בשוניות האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט. המשלחות התקיימו בין היתר באריתריאה, דרום אפריקה, קניה, טנזניה, מדגסקר, ראוניון, תאילנד, סינגפור, הונג קונג, יפן, טאיוואן, הפיליפינים, קוריאה הדרומית, הוואי ועוד. איסופים, שרובם נעשים בצלילת מכלים (סקובה) והניבו אלפי דוגמאות, שרובן מופקדות במוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט באוניברסיטת תל אביב ומהוות את אחד האוספים המדעיים הגדולים בעולם של אלמוגים אלה (כ-14,000 דוגמאות). תרומת מחקרים אלה קשורה להכרת מגוון המינים בשוניות האלמוגים ושמירה עליו.

 השפך הצהוב בחוף אפולוניה 
נושאי המחקר במעבדתו של פרופ' בניהו כוללים היבטים סביבתיים, כמו ההתייחסות לחוף אפולוניה בהרצליה, הסובל במשך עשורים משפך צהוב מזהם, שמקורו בתרכובות שיוצרו בעבר במפעל תעש הסמוך. מי תהום המכילים תרכובות אלו זורמים לאקוויפר ונפלטים לקרקעית הים הרדוד, תוך השפעה מתמשכת על הסביבה הימית. בעוד שמחקרים קודמים עסקו בעיקר בהרכב הכימי של הזיהום, מחקרו של בניהו בשיתוף פרופ' יוני בלמקר מבית הספר לזואולוגיה ופרופ' דרור אבישר מבית הספר לסביבה ולמדעי כדור הארץ, בוחן לראשונה את השפעותיו האקולוגיות והרעילות של מוקד זיהום זה, בעזרת מימון של המשרד להגנת הסביבה.

ההערכה היא, כי תובנות אלו יסייעו בגיבוש אסטרטגיות לשיקום ולשימור חוף אפולוניה, תוך שמירה על המערכת האקולוגית הימית ושיקומה.

 חברות צימדת-ים 
פרויקט אחר בעל השלכות סביבתיות עוסק במניעת התפתחות חברות צימדת-ים (fouling) על כלי שיט, דבר הגורם לנזקים כלכליים והגברת צריכת הדלקים על ידי כלי השיט. במסגרת קונסורציום שמומן על ידי מענק מטעם הקהילה האירופית, Byefouling, צוות מחקר רב-תחומי מ-11 מדינות עסק בפיתוח חומרים ידידותיים לסביבה דוחי צימדת-ים. קבוצתו של פרופ' בניהו ממלאת תפקיד מרכזי בפרויקט, וביצעה ניסויי שדה בים ובמעבדה לבחינת היעילות והרעילות של המוצרים החדשים.

 TASCMAR 
במסגרת פרויקט אחר, TASCMAR, שמומן גם הוא על ידי הקהילה האירופית, עסק פרופ' בניהו באיתור חומרי טבע ייחודיים המצויים בחסרי חוליות ימיים באזור המזופוטי (30 עד 140 מ' מתחת לפני הים) בראש מפרץ אילת ובימים אחרים. הים מספק מגוון רחב של מולקולות ייחודיות, שמקורן במגוון הביולוגי העשיר של חסרי חוליות ימיים, המשמשות לתעשיות התרופות והקוסמטיקה. עם זאת, אתגר מרכזי הוא איתור מקורות בני-קיימא למולקולות אלו.

פרויקט TASCMAR עסק בפיתוח טכנולוגיות חדשניות לגידול חסרי חוליות ימיים והמיקרואורגניזמים המשויכים להם, כדי להפוך את תהליכי הגילוי וההפקה של התרכובות הימיות ליעילים וידידותיים לסביבה, בהתאם לאסטרטגיית "הצמיחה הכחולה" של האיחוד האירופי. המחקר מתמקד בחסרי חוליות ימיים, כולל אלמוגים רכים, שנאספו בעיקר מעומקים מזופוטיים באילת, באוקיינוס ההודי, ים אנדמן והים התיכון המערבי. מטרת החוקרים היא מציאת יישומים ביוטכנולוגיים, בידוד מולקולות בעלות פעילות ביולוגית, במיוחד נגד הזדקנות, שיכולות לשמש לתרופות, תוספי תזונה, קוסמטיקה ויישומים סביבתיים. קבוצתו של פרופ' בניהו הובילה את תחום ניהול המשאבים הביולוגיים בפרויקט תוך שמירה על איזון סביבתי. אחת התוצאות שנלוו למחקר זה היא גילוי של סיבי קולגן ייחודים באלמוגים רכים שהניבו מחקר ביוטכנולוגי בעל יישומים ביו-רפואיים ומספר פטנטים באמצעות "רמות", חברת היישום של אוניברסיטת תל אביב.

 הנחיה 
פרופ' בניהו הוא מחברם של למעלה מ-240 מאמרים וחתום על מספר פטנטים. הוא הנחה כ-45 תלמידי מוסמך וכ-20 דוקטורנטים ובתר-דוקטורים. עם תלמידיו נמנים פרופ' גיל רילוב מאוניברסיטת חיפה ומהמכון לחקר ימים ואגמים לישראל, ד"ר אנה הלס, המנהלת המדעית של האגודה הישראלית לאקולוגיה ומדעי הסביבה, ד"ר דרור צוראל מרכז מדעי לניטור ומחקר בים במשרד להגנת הסביבה והאקולוגית הימית והאקולוגית והיזמית ד"ר שמרית פרקול-פינקל.

 פרסים והוקרה 
 פרס מינרווה (1982)
 פרס המועצה הבריטית ולאו בק מטעם בני ברית (1982)
 מלגת חיים ויצמן לבתר-דוקטורט (1982)
 פרס המועצה הבריטית (1989, 1999)
 פרס קרן אורומה מטעם אוניברסיטת ריוקיוס ביפן (1991)
 פרס המרצה המצטיין (2005)
 פרס ארטיליו (2011)

 חיים אישיים 
בניהו נשוי לפרופ' אמריטה דפנה בניהו, חברת סגל בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. אב לשני ילדים, מתגורר בהרצליה. מאז ילדותו, תחביבו הוא גידול קקטוסים.

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:ביולוגים ימיים
קטגוריה:ביולוגים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:צוללנים ישראלים
קטגוריה:הרצליה: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מנהלי מוזיאונים בישראל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: זואולוגיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948