נביל עמר

נביל מחמוד יוסף עמר (בערבית: نبيل عمرو; נולד ב־6 בספטמבר 1947) הוא פוליטיקאי ושר לשעבר ברשות הפלסטינית, וחבר באיגוד הסופרים והעיתונאים הפלסטינים.

 ביוגרפיה 
נביל עמר נולד וגדל בעיר דורא, סמוך לחברון. הוא למד באוניברסיטת דמשק וקיבל שם תואר ראשון במשפטים. כמו כן, קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהאקדמיה הבינלאומית לאינפורמטיקה. הוא עבד כפקיד בארגונים הפלסטיניים בסוריה בין השנים 1969 ו-1971. בין השנים 1973–1988 היה המנהל הכללי של תחנות הרדיו קול פלסטין שהייתה מזוהה עם הארגון לשחרור פלסטין. הוא מונה לנציג של הארגון בברית המועצות לשעבר משנת 1988, ובהמשך כיהן שם כשגריר עד 1993.

בשנת 1995 הוא הקים את העיתון אל-חיאת אל-ג'דידה. בבחירות ב-1996 הוא נבחר למועצה המחוקקת הפלסטינית, וקיבל 23,269 קולות במחוז נפת חברון מטעם תנועת הפת"ח. הוא קיבל את תיק השר לענייני פרלמנט בממשלתו השלישית של יאסר ערפאת ב-1998, והתפטר בהמשך בגלל הביקורת שהייתה לו על הממשל הפלסטיני והשחיתות במנגנוני השלטון. בשנת 2003, בממשלתו של מחמוד עבאס, מונה לתפקיד .

בין תפקידיו, היה נביל חבר בוועדת המשא ומתן בשנת 2005, יועץ ליאסר ערפאת ולאחר מכן לאבו מאזן, ושגריר הרשות הפלסטינית במצרים עד 2009. במסגרת תפקידו כיועץ לאבו מאזן, קידם את הסכם מכה להקמת ממשלת אחדות פלסטינית.

הוא היה מבקר גלוי וחריף של יאסר ערפאת, כולל בנוגע להרס שיחות השלום ולכישלונו להציע הצעה נגדית בוועידת קמפ דייוויד בשנת 2000. עמר עמד גם בראש הקריאות לביצוע רפורמות דמוקרטיות נגד שחיתות ברשות הפלסטינית, בניגוד לרצונו של ערפאת. הוא גם התלונן לעיתים קרובות על שחיתות ומינויי מקורבים בממשל של ערפאת. בספטמבר 2002, לאחר שעמר קרא לרפורמה ברשות הפלסטינית, ערפאת הורה למפקד הכוחות המיוחדים שלו לירות מספר יריות אזהרה לעבר ביתו.

ביולי 2004 עמר נורה פעמיים ברגלו הימנית דרך חלון ביתו ברמאללה, על ידי חמושים תומכי ערפאת. הירי התרחש דקות לאחר שחזר לביתו מראיון טלוויזיה בתוכנית אירוח פוליטית פופולרית, בה מתח ביקורת על תפקודו של ערפאת כנשיא. עמר אמר שהמתקפה עליו נועדה למנוע ממנו לקרוא לרפורמות ברשות הפלסטינית. בגלל פצעי הירי, רגלו הימנית של עמר נקטעה מהברך ומטה. הוא הועבר בהמשך לטיפול בירדן ובגרמניה בסבסוד של נשיא איחוד האמירויות הערביות השייח' זאיד בן סולטאן אאל נהיאן. ערפאת מצדו טען שהמתנקשים היו מסתערבים ישראלים.

נביל עמר כתב מאמרים פוליטיים ואינטלקטואליים רבים, וחיבר שני ספרים:
 "ימים של אהבה ומצור" עוסק בהקמת הרדיו הפלסטיני במהלך המצור על ביירות ב-1982.
 "אלף ימים במוסקבה" עוסק במדיניות המזרח התיכון של ברית המועצות, בקריסת המעצמה ובמלחמת המפרץ.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יחסי חוץ
קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דמשק
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1947