מיניות נשית

מיניות נשית מקיפה מגוון רחב של התנהגויות ותהליכים, כולל זהות מינית ופעילות מינית נשית, ואת ההיבטים הפיזיולוגיים, הפסיכולוגיים, החברתיים, התרבותיים, הפוליטיים והרוחניים או הדתיים של הפעילות המינית הנשית. היבטים שונים של מיניות נשית נבחנו גם באמצעות עקרונות של אתיקה, מוסר ותאולוגיה, כחלק מהמיניות האנושית. ברובה המוחלט של ההיסטוריה ניתן לראות בתרבות ייצוג לחלק ניכר מהשקפותיה של החברה על מיניות באותה עת. היבטים של מיניות נשית כוללים בעיקר סוגיות הנוגעות לדימוי גוף, הערכה עצמית, אישיות, נטייה מינית, ערכים ועמדות, תפקידי מגדר, ומערכות יחסים.

הפעילות המינית מקיפה גירויים מיניים שונים (פיזיולוגיים ופסיכולוגיים), כולל פנטזיות מיניות, תנוחות מין שונות, או שימוש באביזרי מין. לעיתים, משחק מקדים עשוי להקדים פעילויות מיניות מסוימות, ובמקרים רבים הוא מוביל לעוררות מינית של בני הזוג. בנוסף, ייתכן סיפוק מיני מנשיקה או ממגע ארוטי.

ברוב החברות ישנם גבולות חוקיים לגבי ההתנהגות המינית המותרת. אופי המיניות, הן הגברית והן הנשית, והיחס אליה, משתנה בין התרבויות והאזורים בעולם, והשתנה ללא הרף לאורך ההיסטוריה.

 סיפוק מיני ואורגזמה 
אורגזמה היא פריקה פתאומית של מתח מיני מצטבר במהלך מעגל התגובה המינית. כתוצאה מכך, ישנן התכווצויות שרירים קצביות באזור האגן, המאופיינות בתחושת עונג עזה. נשים בדרך כלל מתקשות לחוות אורגזמות במהלך קיום יחסי מין בנרתיק. בית החולים מאיו קליניק קבע כי: "אורגזמות משתנות בעוצמתן, וישנו שינוי בין הנשים בתדירות האורגזמות שלהן ובכמות הגירוי הדרושה להפעלת אורגזמה". בנוסף, אצל חלק מהנשים יידרש יותר מסוג אחד של גירוי מיני על מנת להגיע לאורגזמה. גירוי הדגדגן ביחסי מין, בדרך כלל, מתרחש כאשר הדחיפה של הפין לאיבר המין של האישה מתחככת בעורלת הדגדגן ובשפתיים הקטנות, המשתרעות מהדגדגן.

אורגזמה אצל נשים מתחלקת בדרך כלל לשתי קטגוריות: אורגזמות דגדגן ונרתיק, או נקודת הג'י. אצל כ-70-80% מהנשים, נדרש גירוי ישיר או עקיף של הדגדגן בכדי להגיע לאורגזמה. קל יותר להגיע לאורגזמות דרך הדגדגן, מכיוון שלעטרת הדגדגן, ולדגדגן בכללותו, ישנם יותר מ-8,000 קצות עצבים תחושתיים, בדומה לאלו שנמצאים באיבר המין הגברי ובעטרה שבקצה הפין. מכיוון שהדגדגן הוא הומולוגי לפין, הוא שווה ערך ביכולתו לקבל גירוי מיני. למרות שקשה יותר להגיע לאורגזמה באמצעות גירוי נרתיקי, היא יכולה להיווצר על ידי גירוי של אזור נקודת הג'י. קיומה של נקודת הג'י כחלק ביולוגי מובחן עדיין נתון במחלוקת, שכן הדיווח על מקומה יכול להשתנות מאישה לאישה, ואף נראה שאינה קיימת אצל חלק מהנשים. ישנה השערה כי למעשה מדובר בחלק מורחב של הדגדגן, שלמעשה גורם לחוות אורגזמות בנרתיק.

נשים מסוגלות להגיע לאורגזמות מרובות בשל העובדה שלא נדרשת אצלן התעוררות של זקפה מחודשת של איבר המין, כמו אצל גברים, לאחר האורגזמה הראשונה. למרות זאת, חלק מהמקורות קובעים כי הן אצל גברים והן אצל נשים ישנה הפסקה מסוימת לאחר האורגזמה הראשונה. לעיתים גירוי הפטמות יכול לעורר עוררות מינית, עקב רגישות למגע, אם כי עובדה זו מסתמכת אך ורק על עדויות אנקדוטיות מעדויות של נשים שדיווחו כי חוו אורגזמה מגירוי הפטמה.
 משיכה מינית 
נשים, בממוצע, נוטות להימשך יותר לגברים שיש להם מותניים צרים יחסית, פלג גוף עליון בצורת V וכתפיים רחבות. נשים גם נוטות להימשך יותר לגברים גבוהים מהן, ולגברים עם רמה גבוהה של סימטריה בפנים, כמו גם למבנה פנים גברי. מחקרים וסקרים עכשוויים מראים כי נשים, ללא קשר לנטייתן המינית, מתעניינות באטרקטיביות החיצונית של הגבר בדיוק באותה מידה שהגברים מגלים עניין באטרקטיביות החיצונית של נשים.

 שליטה במיניות הנשית 
מבחינה היסטורית, תרבויות רבות ראו את המיניות הנשית ככפופה למיניות הגברית, וכדבר שיש לשלוט בו באמצעות הגבלות על ההתנהגות הנשית. פרקטיקות תרבותיות מסורתיות, כגון מגבלות של צניעות, קיימו הגבלות בעיקר על נשים, ללא הגבלות דומות על גברים.Review of General Psychology, by the Educational Publishing Foundation 2002, Vol. 6, No. 2, 166 –203: Cultural Suppression of Female Sexuality 

כמה מהפרקטיקות התרבותיות המסורתיות הקשורות למיניות הנשית שנויות במחלוקת. מקובל להתייחס לפעולות של השחתת איבר המין הנשי כניסיונות לבטל לחלוטין את המיניות של נשים, והיא אינה חוקית ברוב מדינות המערב. למרות זאת, הדבר עדיין נהוג במקומות מסוימים באפריקה ובמזרח התיכון, כמו גם בקהילות מסוימות של מהגרים במדינות מערביות. ההליך מבוצע בדרך כלל על נערות צעירות, לפני גיל 15.UNICEF: Female genital mutilation/cutting 

בקרב חלקים מהחברה הערבית ישנן שיטות שמופעלות כדי לשלוט במיניות ובהתנהגות של נשים, הכוללות איום במוות על קיום קשרים מיניים שאינם מקובלים בחברה זו, ואף רצח על חילול כבוד המשפחה שמתקיים במקרים של סירוב להיכנס לנישואים בצורה מוסדרת, קיומה של מערכת יחסים שנפסלה על ידי קרוביהן, קיום יחסי מין מחוץ לנישואים, אישה שהייתה קורבן של מעשה אונס, או עקב לבוש שנחשב לבלתי הולם.

 סטיגמות על המיניות הנשית 
התפישה המקובלת היא כי גברים מתעוררים מינית בעקבות גירויים חיצוניים ואילו נשים בתגובה לחוויה של אינטימיות רגשית, או מתוך רצון לחוויה רגשית. עם זאת, בשנים האחרונות תפישה זו מתערערת. מחקרים מראים כי נשים רבות בוגדות מתוך רצון לחוות "סקס טוב", ולא מתוך רצון לחוויה של אינטימיות רגשית.

התפישה המקובלת שהשתרשה במשך השנים, לצד סטיגמות נוספות, הייתה כי אישה שחושקת במין, או שמקיימת יחסים עם פרטנרים מרובים, נחשבת ל-"מופקרת", "זונה", או "שרמוטה" בעוד שדבר דומה אצל גברים נחשב לדבר לא פסול ואף חיובי. עקב מסרים תרבותיים וחברתיים, נשים הורגלו לחוש מבוכה, בושה, אשמה, ואף גועל בקשר למיניות שלהן, ובפרט בכל הנוגע לאוננות. חלק מהדבר מוסבר עקב כך שכמעט ולא קיים שיח בין נשים על הנושא. דבר נוסף הוא היחס שיש לעיתים כלפי אוננות של נערות, המקבלות הערות, לעיתים על ידי הוריהן, כי מדובר בדבר שהוא 'לא בסדר' ואסור.

שירה זיו, מנחה למיניות, התבטאה לגבי העובדה כי נשים נשפטות כל הזמן על המיניות שלהן כי: "כשכבר התחלתי להתעסק בעולם המיניות [...] אני באה לדבר על משהו, ופתאום עולה בי בושה [...] שמה שקורה כאן הוא לא בסדר, שאני לא בסדר, שאסור לעשות את זה או לדבר על זה, אחרת ישפטו אותנו לחומרה".

היחס הביקורתי כלפי נשים שמביעות רצון למיניות משפיע לא רק במישור החיצוני של ההתנהגות בחברה, אלא גם בתפישה העצמית ובהתנהגות המינית שלהן. נשים דיווחו על רתיעה ליזום דברים במהלך יחסי מין, לגלות את הפנטזיות המיניות שלהן, או להביע רצון להיות 'מיניות מידי'

אף מגיל צעיר נשים נשפטות ביתר חומרה על כל גילוי, או אפשרות לגילוי, של המיניות שלהן. הדבר בא לידי ביטוי בדרישות לבוש מחמירות יותר כלפי נערות בבתי ספר

ביקורת בולטת בתחום זה היא מה שהמבקרים מכנים בשם "המוסר הכפול", לפיו בעוד בקרב גברים המיניות נתפשת כדבר חיובי שהוא ביטוי טבעי לצרכים גופניים, בקרב נשים מצופה להיות פסיביות וכי המיניות שלהן תתקיים במסגרת של מערכת יחסים מונוגמית עם היבטים רגשיים. התנהגות נשית החורגת מציפייה זו מקושרת לבעיות אישיות ואף זוכה לביקורת. כנגד זה ישנו שיח התשוקה, ששורשיו בתפיסות פמיניסטיות, המעודד נערות לחוות ולבטא את התשוקה המינית שלהן, רואה בביטויי התשוקה מפתח להעצמה של נערות ונשים, וכן מעודד אותן להכיר בעצמן כמי שראויות לעונג מיני, ולהכיר ביכולתן לפעול, לבחור ולעצב את החוויות המיניות שלהן על פי רצונותיהן המיניים.

 השפעת הפמיניזם על תפישת המיניות הנשית 
בשנות ה-70 וה-80, דעות מסורתיות מערביות על מיניות נשית עברו הערכה מחדש כחלק מהמהפכה המינית. התנועה הפמיניסטית וסופרות פמיניסטיות רבות התייחסו למיניות הנשית מנקודת מבט נשית, במקום ההגדרה המקובלת עד אז, שהגדירה את המיניות הנשית במונחים של מיניות גברית. אחד מספרי העיון הפופולריים הראשונים בתחום זה היה הגן הסודי שלי של הסופרת ננסי פריידי. סופרות אחרות, כגון ג'רמיין גריר, סימון דה בובואר וקמיל פאליה, היו בעלי השפעה רבה במיוחד, אם כי דעותיהן לא התקבלו באופן אוניברסלי. התרומה האירופית המשמעותית ביותר להבנת המיניות הנשית הגיעה מהפמיניזם הצרפתי הפסיכואנליטי, עם עבודתן של לוס איריגארי וז'וליה קריסטבה. נושאים כגון תעשיית המין, ייצוג מיני בתקשורת, ונושאים הקשורים להסכמה למין במצבים של דומיננטיות גברית היו שנויים במחלוקת בקרב פמיניסטיות. מחלוקות אלו הגיעו לשיאם בסוף שנות ה-70 וה-80, במה שנודע כמלחמות המין הפמיניסטיות, שנחלקו בין פמיניזם אנטי-פורנוגרפי לבין פמיניזם חיובי למין.

 ראו גם 
 תולדות המיניות
 הבדלי מין בפיזיולוגיה של האדם
 פורנוגרפיה לנשים
 שפיכה נשית
 הערות שוליים 

קטגוריה:פסיכולוגיה אבולוציונית
*
קטגוריה:מיניות
קטגוריה:מיניות וחברה
קטגוריה:פמיניזם
קטגוריה:מיזם לטיפול דחוף - ערכים שנוצרו או הורחבו על ידי David6988