איילות ביער II

איילות ביער II הוא ציור שמן של הצייר האקספרסיוניסטי פרנץ מארק משנת 1914. זהו אחד הציורים האחרונים שיצר לפני מותו, והוא מוצג כיום בגלריה הלאומית לאמנות בקרלסרוהה. בתקופה שבה פנה מארק לציור מופשט, חזר ביצירה זו לתיאור בעלי חיים, נושא שאפיין רבות מיצירותיו הקודמות.

ניתוח הציור 
הציור בנוי מקווים אלכסוניים, אנכיים ואופקיים, אשר מחלקים את המרחב הציורי לשדות שונים ומעניקים לו מבנה קריסטלי. חלק מהקווים מופיעים גם בצורת קשתות, ומשתלבים עם דמויות בעלי החיים, כך שנוצרת תחושה של שקיפות ושל חדירה הדדית בין הדמויות לרקע. הצבעוניות של הציור מתמקדת בצבעי היסוד – אדום, צהוב וכחול – ובגוונים המתקבלים מערבובם. מבנה הציור והקומפוזיציה שלו מעידים על השפעת הקוביזם, אך יותר מכך, ניתן לראות בו השפעה של האורפיזם, זרם אמנותי שייסד הצייר רוברט דלוניי, שהתמקד בשימוש בצבעים הספקטרליים.

בחלק התחתון של הציור מופיעה נקבה של איילון בצבע אדום כהה, משמאלה עופר בצבע צהבהב, ומעליהם מופיע זכר האיילון בצבעי כחול. בעלי החיים יוצרים מעין משולש ישר-זווית, כאשר האיילה מפנה את ראשה ימינה אל העופר ואל האייל, ואילו העופר והאייל פונים אליה או אל קצה הבד. תיאור זה יוצר תחושת קשר ביניהם אך גם מתח דרמטי מסוים. זכר האיילון הדומיננטי ממוקם במרכז הקומפוזיציה, וגופו יחד עם ראשו יוצרים משולש שווה-שוקיים.

השימוש בצבעים וסמליותם 
הצבעים בציור משקפים את התאוריה הצבעונית שפיתח מארק. בדומה ליוהאן וולפגנג פון גתה, הוא התייחס לשלושת צבעי היסוד כאל סמלים לביטויים שונים של טבע האדם:
- כחול – מסמל את העיקרון הגברי, ההירואי והרוחני, ולכן משמש לצביעת האייל הזכר.
- צהוב – מייצג את העיקרון הנשי, הרך, העליז והחושני, והוא מזוהה כאן עם העופר, כייצוג של ילדותיות ועדינות.
- אדום – נתפס אצל מארק כצבע של חומריות וכבדות, אולם במקרה זה האדום של האיילה נוטה לגוון חום, המסמל את האדמה ואת הפוריות הנשית.

הרקע בציור מחולק לשני חלקים: בצד שמאל מופיעים גוני ירוק עזים, המייצגים את הצמחייה היערית, בהתאם לתורת הצבעים של מארק, שבה ירוק הוא הצבע המנוגד לאדום, והוא מעניק לחומר חיוניות. במרכז הבד מופיעה קרן אור צהובה המאירה את האייל הזכר, ואילו הצד הימני של הרקע מורכב מצורות מלבניות בגווני סגול, המזכירות ויטראז'ים של כנסייה. מארק ראה בסגול שילוב של אדום וכחול, ולכן ייחס לו משמעות של אבל עמוק, הנרגע באמצעות הצבע הצהוב, הקומפלמנטרי לו. השילוב הזה יוצר בציור תחושה של איום אפשרי, שעשוי לשבור את האידיליה, כפי שמרמזת דריכות האייל הזכר.

בעלי החיים בציור אינם מתוארים באופן ריאליסטי, אלא מסמלים טיפוסים ותפקידים שונים: האב המגן, האם הדואגת והילד התמים. מבנה המשפחה המתואר מזכיר את הדימוי הנוצרי של "המשפחה הקדושה" (מריה, יוסף וישו הילד), ורומז לכך שהחיים במשפחה מאוחדת הם הביטוי של אושר ושלמות עבור מארק.

רקע והקשר היסטורי 
הציור נוצר ככל הנראה באביב 1914, בריד, ליד קוכל אם זה, שם התגוררו מארק ואשתו מריה בבית כפרי. מארק הקים במקום מכלאה לאיילות, ולדבריו, המראה שלהן העניק לו השראה לציור. באותה תקופה החל לפנות לכיוון של ציור מופשט, ויצר סדרת יצירות בשם "צורות עליזות", "צורות משחקות", "צורות נלחמות" ו"צורות שבורות". בשני הציורים הראשונים הוא ביטא הרמוניה ואידיליה, ואילו בשניים האחרונים עסק בקונפליקט ובהרס. ניתן לראות ביצירה "איילות ביער II" הדגשה של ההיבט ההרמוני, אם כי תאריך יצירתה המדויק אינו ברור.

זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס מארק לשירות צבאי, ובמרץ 1916 נהרג ליד ורדן. באפריל 1915 כתב לאשתו מהחזית כי הוא רואה כעת בציור המופשט את השלב הסופי של יצירתו, שכן הוא חש שהן בני האדם והן בעלי החיים הפכו לא טהורים ומכוערים בעיניו. עם זאת, העובדה שעדיין עסק בציור בעלי חיים ב-1914, גם אם בסגנון מופשט יותר מיצירותיו הקודמות כמו איילות ביער I, מעידה על כך שהוא עדיין ניסה לבטא את מהות הטבע ואת הקצב האורגני של כל הדברים בעולם.

גלריית תמונות

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים

קטגוריה:פרנץ מארק: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:ציור אימפרסיוניסטי
קטגוריה:איילים בתרבות