שמעון בראון

שמאל|ממוזער|250px|שמעון בראון בחזרה עם להקת "ג'אז פלוס" (1972)
שמעון בראון (באנגלית: Shimon Braun; 1938 – 8 ביולי 2025) היה מנהל אמנותי, רקדן, כוריאוגרף ומורה למחול ישראלי-אמריקאי, בעיקר בתחום מחול הג'אז. בישראל התפרסם בעיקר כמקימה ומנהלה האמנותי של להקת "ג'אז פלוס". לאחר שהיגר ב-1974 לארצות הברית, פעל בתחום המחול והעלה מופעי מחול בסנטה פה ובפילדלפיה.

ביוגרפיה
נולד ב-1938 בלודז' שבפולין. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח עם הוריו לברית המועצות, תחילה לשטח אוקראינה ואחר כך מזרחה עד שטח אוזבקיסטן, שם שהו במשך המלחמה. לאחר המלחמה שבו לפולין, שם נולד לו אח. בהיותו בן 11 עלה לישראל במסגרת העלייה ההמונית עם משפחתו לאחר שהמתינו כחצי שנה בפריז, אצל חבר של אביו.

משפחתו השתקעה ברמת גן. בגיל 14 עבר לקיבוץ מזרע. בין היתר, עסק שם בהתעמלות מכשירים. למחול הגיע לאחר שמאמן ההתעמלות שלו הציע לו ללמוד מחול כדי לשפר את סיכוייו להצליח בהתעמלות. הוא לקח שיעורי מחול בחיפה.

לקראת גיוסו לצה"ל זכה בתואר אלוף הארץ בהתעמלות מכשירים ובזכות זאת נהנה בצבא ממעמד של ספורטאי מצטיין, דבר שאפשר לו להמשיך לקבל את שיעורי המחול גם במהלך השירות הסדיר. הוא שירת בחטיבת גולני והיה קצין. לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד במכון וינגייט חינוך גופני.

ללהקת בת שבע הגיע לאחר שפגש במקרה באהוד בן דוד, שסיפר לו על מבחנים ללהקה חדשה. הוא נבחן והתקבל ללהקה ונמנה עם קבוצת הרקדנים הראשונה של הלהקה. הוא עזב את הקיבוץ כיוון שלא אפשרו לו להגיע לחזרות על בסיס קבוע. ב"בת שבע" רקד במשך חמש שנים (1968-1963) ואף היה מראשוני חברי הלהקה שהעלו כוריאוגרפיה מקורית ("ספורט", 1966). הופיע בעבודות של מרתה גרהם, דונלד מקייל , גלן טטלי, רוברט כהן  ונורמן מוריס. לטענתו, למד מגרהם לבטוח ברקדניו ולתת להם חופש יצירה בתפקידם במחולות שיצר. עם זאת, סבר שנושאי יצירותיה עמוסות במרכיבים "טראגיים" בעוד שלהשקפתו "ריקוד זה כיף" ויש לבטא זאת בנושא המחול.
התגורר בגבעתיים עם אשתו הראשונה, שלומית, והבן אלדד ושימש כמורה לחינוך גופני
במקביל, הופיע גם במחזמר "גבירתי הנאווה" (בתיאטרון גיורא גודיק).

לאחר שהשתתף במלחמת ששת הימים, גמלה בלבו החלטה לעזוב את להקת "בת שבע" וללמוד בארצות הברית. הוא הצליח לקבל ויזת סטודנט והתקבל ללימודים אצל מרתה גרהם בניו יורק. אולם, לאחר זמן קצר הבין כי לא יוכל לשלב את רצונו ללמוד מחול ג'אז בשל קנאותה של גרהם לסגנון המחול שלה ועזב את הסטודיו. בתמיכתה של גרהם התקבל ללימודים במחול ג'אז. למד אצל ג'ק קול , לואיג'י , האניה הולם ואחרים.

עם שובו לישראל ביולי 1968, שכר מרינה גלוק את הסטודיו שלה בתל אביב והחל ללמד מחול ג'אז לקהל הרחב. ב-1968 פנה אליו מפיק הטלוויזיה, ראלף ענבר להשתתף עם רקדניו מהסטודיו בתוכנית בידור בטלוויזיה, "אולפן עגול", מן הראשונות שהופקו ב. בראון היתנה את השתתפותו בכך שיינתן ללהקתו להופיע בקטע עצמאי ולא כרקדני ליווי של זמרים. לצורך ההופעה הוא הקים את להקת "ג'אז פלוס", שמנתה חמישה רקדנים שהיו רקדנים מקצועיים ולא תלמידים: גליה גת, רותי לרמן, שרון ויין, דני בינסטד ובראון עצמו. ההופעה בטלוויזיה הייתה הצלחה והלהקה הוזמנה פעמים נוספות להשתתף בתוכניות בידור בטלוויזיה, ובכך חשפה את הקהל הישראלי למחול הג'אז. החשיפה הטלוויזיונית הביאה לביקוש להופעות על במה. הלהקה העלתה מופע שנמשך 40 דקות, אך משכו הקצר של המופע גרם למשבר בין בראון ורקדניו המקצועיים והוא החליט לפרק את הלהקה לאחר כ-15 הופעות ולהקים להקה חדשה. כחודש לאחר פירוק הלהקה קיבל בראון בקשה מהאמרגן גיורא גודיק להקים את הלהקה מחדש עבור הפקתו "כאן אלהמברה". בלהקה החדשה היו שישה רקדנים (יונה לוי, זהבה בריסקו, ליז בראון, ליונל קילנר, יחיאל דוד ובראון), והם הופיעו בהפקה של האמרגן יעקב אורי ב-150 הופעות ברחבי ישראל בהצלחה רבה. הלהקה המשיכה והופיעה תוך שהיא משנה את הרכבה. במקביל, המשיך בראון ללמד מחול ג'אז לקהלים רחבים בסטודיו בתל אביב ובסטודיו נוסף שפתח בגבעתיים.

ב-1973 היה הכוריאוגרף של הסרט הישראלי המצליח "קזבלן". בראון יצר את הכוריאוגרפיה של חבורת "הברילנטינים" שכללה גברים בלבד והורכבה מרקדנים מקצועיים (רקדני "בת שבע"), רקדני ג'אז פלוס ושחקנים. כמו כן, יצר בסרט את הכוריאוגרפיה של הריקודים במועדון הלילה של רוזה בהם השתתפו גם נשים.
השנייה,  בראון
באוקטובר 1973, עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, שהו בראון ואשתו הרקדנית, ליז, בארצות הברית. כששבו לישראל, עוד בימי הקרבות, גויסו בנמל התעופה לוד כ"צמד בידור" ונשלחו להופיע בפני חיילים בחזית הדרום. לאחר המלחמה בלחצה של אשתו החליטו לעזוב את ישראל ולהגר לארצות הברית. לאחר מספר תחנות בארצות הברית, הם הגיעו לאחותה של ליז לסנטה פה ובראון החל ללמד מחול ג'אז את קבוצת ההיפים של האחות. כשנחל הצלחה, פתח קבוצה ללימוד מחול ג'אז ויצר עם הקבוצה מופע שנקרא "Waves". המופע נחל הצלחה גדולה ובמשך חמש שנות שהותו בסנטה פה העלה עם הקבוצה שלוש תוכניות חדשות נוספות של "Waves".

ב-1980 עברו לפילדלפיה, מקום מגורי הוריה של אשתו, ליז. עם המעבר קיבל בראון החלטה להפסיק להופיע על הבמה. הוא קיבל משרת הוראה באוניברסיטת פילדלפיה לאמנויות  ולימד במשך שנה שבסופה העלה עם התלמידים מופע שהצליח. הוא פתח בית ספר ללימוד מחול ג'אז ושם יצר להקה שהעלתה את "Waves 5". להקה זו התקיימה במשך 10 שנים והופיעה בהצלחה ברחבי ארצות הברית וגם באירופה.

ב-1992 נאלץ לשוב לישראל כדי לטפל באימו. בשנת 1994 הקים מחדש את להקת "ג'אז פלוס" והופיע איתה בבתי ספר. הלהקה פעלה עד 1999.

מאשתו השלישית, מגאן, נולדו לו בישראל תאומות.
בשנת 2000 חזר לארצות הברית עם רעייתו. 
בראון ורעייתו החליטו להפסיק להחזיק סטודיו וללמד רק כמורים אורחים בבתי ספר. למרות זאת, פתח לאחר תקופה שיעורים במכון כושר ויצר קבוצה של 10 נשים בגילאים 40–65 והעלה איתן מופעים באולם קטן. הוא עבד בצורה זו עד פרוץ מגפת הקורונה בארצות הברית, עת נסגר המקום בו עבד.

בראון היה גם צייר חובב וציוריו מוצעים למכירה ונמצאים במספר אוספים פרטיים.
ספרו האוטוביוגרפי (A Choreographic Journey of Survival and Triumph: The Art of Shimon Braun; גלים, מסע כוריאוגרפי להישרדות וניצחון) כתב יחד עם רעייתו, מגאן, הופיע ב-2025. 

שמעון בראון נפטר בפילדלפיה. הותיר אחריו את רעייתו, מגאן, בן (מתגורר בישראל) ושתי בנות.
נולדו בפתח תקווה.

קישורים חיצוניים





 Founder of Waves Jazz Dance Company, who revolutionized Philadelphia arts scene, shares his story in new memoir, CBS News Philadelphia, May 25th 2025


הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:אלופי ישראל בספורט
קטגוריה:כוריאוגרפים ישראלים
קטגוריה:מזרע: אישים
קטגוריה:רקדני בלט ישראלים
קטגוריה:רקדני להקת המחול בת שבע
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025