טרופ (קולנוע)

בקולנוע, טְרוֹפּ (מושג שאול מאנגלית: Trope) הוא מוסכמה המופיעה שוב ושוב בסרטים שונים, ומעבירה לצופים באופן תמציתי רעיון שהם יכולים לזהות, להבין ולפרש באופן מיידי. טרופ יכול להיות קו עלילה, מבנה סיפורי, תמה, סצנה, דמות טיפוסית או ארכיטיפית, פריט תפאורה, חפץ סמלי, פעולה או מחווה גופנית שמיוחסת לה משמעות, וכדומה. דימוי קולנועי מתמסד כטרופ כשהוא מופיע בעקביות בסרטים מז'אנר מסוים, או מביע רעיונות דומים בז'אנרים שונים כדימוי חוצה-ז'אנרים. תהליך זה מוסדר לאור שלושת המופעים הראשונים הידועים של הדימוי:
 מופע ראשון – אב טיפוס: שימוש ראשון ידוע בתבנית כדגם למופעים הבאים, בין שנוצרה במתכוון ובין שלא.
 מופע שני – יצירה: שימוש שני בתבנית האב טיפוס של הדימוי, במתכוון ובאופן חד משמעי.
 מופע שלישי (והבאים אחריו) – הסדרה: שימוש פופולרי בתבנית ללא יומרה למקוריות. שלב ההסדרה מעניק לטרופ זווית חדשה שכל המופעים הבאים יתייחסו אליה.

במקרים מסוימים ייתכן שהמופע השני יהווה גם את הסדרת תבנית הטרופ לשימושים עתידיים. כמו כן, המופע השלישי של התבנית איננו בהכרח "הדוגמה המנצחת", אלא רק ניכרות בו טביעות אצבע ברורות של מופעים קודמים.

במונחי סמיוטיקה של הקולנוע , הטרופ הוא מרכיב בתחביר הקולנועי המקשר בין הדנוטציה (הצבעה על הרפרנט הלשוני; המובן המילולי של האובייקט) ובין הקונוטציה (המשמעות הנלווית) של המטפורה הקולנועית. הדימוי מורכב מכמה רבדים והקשרים שיוצרים ביחד משמעות חדשה שאיננה קיימת בכל אחד מהם בנפרד, ומייצג באופן מטפורי משמעות שונה או רחבה מהוראתם המילולית של האובייקטים המוצגים. צופים יכולים לזהות ולהבין ז'אנר לפי הטרופים המאפיינים את הז'אנרים שהסרט משתייך אליהם.

טרופּים התפתחו במשך מאות שנים מתוך מסורות סיפוריות ותרבויות שונות, ומהווים קשתות נרטיביות שהתקבלו באופן אוניברסלי, ממיתוסים עתיקים עד סרטים שובר קופות, כגון:
מסע הגיבור – מבנה סיפורי שהגדיר ג'וזף קמפבל, ויושם בסרטים כגון טרילוגיית "שר הטבעות".
הנבחר – גיבור ממוצא צנוע שיועד להביא שלווה אחרי תקופה של רֶשַׁע, כגון הארי פוטר או אנאקין סקייווקר מ"מלחמת הכוכבים".

 אטימולוגיה 
המילה האנגלית Trope נגזרת מהמילה היוונית τρόπος (קרי: טְרוֹפּוֹס): דרך, סגנון, אופֶן, תפנית. שימושה של המילה בתחום הקולנוע שאול מהגדרתה  בתחום הספרות, ותרגומה לעברית: הַשְׁאָלָה, דִּמּוּי, שימוש מטפורי במילה במשמעות שונה מהוראתה המילונית. האקדמיה ללשון העברית קבעה את המילה הֶסֵּט כתחליף עברי למילה הלועזית טְרוֹפּוֹס בספרות, במשמעות של תחבולת לשון הכרוכה בסטייה מהוראתה המילונית של המילה.

למילה האנגלית יש שתי הגדרות עיקריות:
מושג כללי המאגד צורות ביטוי שמבחינה מילולית אומרות דבר אחד, אך מבחינה אמנותית ויצירתית מכוונות למשהו אחר, כגון: מטפורה, דימוי, אלגוריה, סינקדוכה, אירוניה וכדומה.
מוסכמה, אמצעי או מוטיב עלילתיים. על פי הגדרה זו, טרופים ייחודיים יכולים לאפיין ז'אנר מסוים.

 טרופּים לעומת קלישאות 
מכיוון שטרופ הוא אמצעי נפוץ שחוזר על עצמו בווריאציות שונות של מבנה ידוע ומוכר, טרופים מזוהים לרוב עם חוסר מקוריות ושימוש יתר, ולכן עלולים להיחשב כקלישאות, הגדרה המעוררת רגשות שליליים משום שצופים עלולים לראות בהם רעיונות נדושים לעייפה. למשל, דמות בחורה בלונדינית שופעת חזה הנדקרת למוות בסרטי סלאשר נחשבת כטרופ שחוק, אך מצד שני, צופים בז'אנר הסלאשר רוצים ומצפים לראותו. כלומר, הקהל אוהב טרופים ומצפה להם. כל סרט יכיל טרופ אחד לפחות, ובדרך כלל יותר. המכנה המשותף היחיד לשני המושגים הוא ששניהם נפוצים. אולם בעוד שטרופ הוא אמצעי חיוני ביצירות בדיוניות ומחזק אותן, קלישה היא לא יותר משורה בסיפור או דרך לומר דבר מה, אך איננה אמצעי אמנותי ועלולה להחליש את הסיפור.

טרופים משמשים כמסגרות עבודה עבור היוצרים, ומהווים עמוד שדרה המייצב כל סרט וז'אנר. תסריטאים ובמאים נעזרים בהם כקיצורי דרך שנועדו להדריך את הצופים ביעילות לאורך הסרט, או לחתור תחת הציפיות שהטרופ עצמו יוצר, ולהפתיע את הצופים. התנאי ליצירת טרופ יעיל ותכליתי הוא שמירה על איזון בין היותו מוכר, לבין מקוריות המבטיחה שהעלילה תהיה מפתיעה ורעננה גם תוך שימוש בדימויים ובפריטים מוכרים. טרופ יהפוך לקלישה כאשר משתמשים במבנה השגרתי שלו ללא תוספת או תפנית מקוריים, ובמקום לשמש קיצור דרך המוטמע ומובנה בעלילה, הוא בולט, מסיח את דעת הצופים ומפריע לרצף העלילתי. הסופרת והעורכת מישל הייזן הביאה כדוגמה את "טרופ סינדרלה" (גבר יוצא־דופן מתאהב באישה פשוטה מחוץ למעגל החברתי שלו), שעל אף היותו נפוץ ומוכר, נעשו בו שימושים מקוריים, לא קלישאתיים, בשלושה סרטים: "אישה יפה", "דמדומים" ו"50 גוונים של אפור".

 דוגמאות 
בקולנוע קיימים טרופּים רבים מספור. הדוגמאות שלהלן אקראיות מתוך המקורות השונים שעליהם מתבסס ערך זה, בנוסף לאלה שהוזכרו לעיל. ההגדרות מתורגמות באופן חופשי או מתועתקות מאנגלית.

 דמויות 
אנטי-גיבור: דמות שחסרה תכונות ואיכויות המאפיינות גיבורים מסורתיים, ולמרות זאת זוכה באהדת הצופים.
צבא של איש אחד : בסרטי פעולה, אדם חמוש ומאומן הנלחם לבדו במספר גדול של יריבים, בדרכים יצירתיות שאינן אפשריות במציאות.
הבחורה הקולית: נחשבת לתוצר סקסיסטי. היא התגלמות הפנטזיה הגברית ומהווה תמונת ראי לכל מה שהבחורים אוהבים ושונאים בעולם. דמות שלא משתנה כמעט במהלך העלילה. היא "לא כמו כל הבנות". משעשעת, וולגרית ובוטה, "אחת מהחבר'ה", תמיד רגועה, לוהטת ללא מאמץ, ובמעשיה היא גורמת לבנים להתאהב בה.
הבריון: דמות גברית או נשית המתאכזרת, משפילה ומאיימת על חלשים ופגיעים ממנה. בעבר, סרטים לא ספקו הסברים להתנהגות הדמות. עם התפתחות הטרופ, ניתנים סיפורי רקע או רמזים המסבירים את בחירותיה והתנהגותה של הדמות.
פאם פאטאל: "האישה הקטלנית", יפה ומינית המפתה את הגבר ומביאה עליו אסון.
מושיע לבן: דמות של אדם לבן העוזר לאדם שחור או צבעוני להיחלץ מתסבוכת.
כושי קסום : היפוכו של מושיע לבן. אדם שחור המסייע לדמות לבנה במצוקתה. הוא בדרך כלל בעל יכולות ייחודיות או כוחות מיסטיים.
אתנחתא קומית: דמות מבדחת שהופעתה מפיגה זמנית את המתח שנוצר.
מחנונית ליפהפייה: דמות אופיינית לקומדיות רומנטיות וקומדיות נעורים. אישה או נערה שלא תואמת את מודל היופי המקובל, עוברת מהפך של המראה החיצוני, ומושא אהבתה מבין שהיא הייתה יפה מלכתחילה. מהפך כזה מתבטא ראשית בהסרת משקפיים, סידור שיער והחלפת מלתחה. כקלישה, נערה דחויה הופכת ליפה ומקובלת כשהיא מסירה את המשקפיים.
מֵחֲבֵרִים לאוהבים: בקומדיות רומנטיות, זוג חברים, עמיתים או שותפים, שבמהלך הסרט מבינים שהם נועדו להיות בזוגיות רומנטית.
הם יהיו/הם לא יהיו: שתי דמויות (באופן מסורתי, אישה וגבר) שמתאימות להיות זוג, אך בכל פעם שהם מתקרבים, נסיבות שונות מונעות מהם לממש זוגיות: העבודה, מערכות היחסים שלהם, אופי מנוגד, ועוד. זהו טרופ המחזיק את הצופים סקרנים, ומוכר מסרטי הקומדיה המטורפת של שנות ה-40 של המאה ה-20.
משולש אהבה: טרופ מעורר סקרנות כמו הם יהיו/הם לא יהיו, אך עם שלוש דמויות שמסתבכות רומנטית בינן לבין עצמן, וכל האפשרויות פתוחות: שתי דמויות מתחרות על תשומת לב השלישית, שתיים מהם בידידות והשלישית יריבה, אחת מתאימה לזוגיות עם הפרוטגוניסט/ית יותר מאשר הצלע השלישית, וכיוצא באלה.
הורים כושלים: אב או אם, או שניהם, השקועים בקריירה שלהם על חשבון גידול ילדיהם. עד סוף הסרט הם יבינו את חשיבות נוכחותם בחיי הילדים וישנו את סדרי העדיפויות. העלילה תכלול למשל משחקי פוטבול, רסיטלים, הצגות והופעות של ילדים בבית הספר.
הנערה האחרונה או הבתולה השורדת: הנערה שלא מתה בסרטי אימה. אחרי שחבריה נרצחו, היא נלחמת לבדה ברוצח ומצליחה להרוג אותו או לעכבו די זמן כדי להינצל. דמות זו נחשבת לתוצר סקסיסטי, משום שהישרדותה נתפסת כפרס על שוויתרה על המיניות שלה.
נָשִׁים במקררים או אישה במקרר : דמות נשית שנפגעת אנושות, מותקפת או נרצחת, ותפקידה בעלילה מתמצה בהנעת הגבר לצאת למסע נקמה.
ילדים מפחידים: ילדים שנראים תמימים, מתוקים ומלאכיים, אך יש בהם משהו לא טבעי ומטריד ביחס לילדים. הם שקטים ורציניים מדי, יודעים יותר מדי ולא זקוקים להגנת הורים, ולעיתים מתגלים כשטניים או מרושעים. בעלילות רבות מדובר בילדות נטולות רגשות. ילדים מפחידים יכולים להיות, למשל, צ'יינג'לינג , רובוטים, פרחחים מסתוריים ושדים.

 סצנות ומצבים 
גיליגן קאט (מאנגלית: Gilligan cut): בדיחה חזותית פופולרית שכוללת סיקוונס בן שני שוטים. דמות אומרת שתעשה דבר מה, ובשוט הבא עושה את ההפך הגמור. לחלופין, הדמות מסרבת לעשות משהו, ובשוט הבא עושה בדיוק את הדבר, לעיתים בתוספת הערה "אני לא מאמינ/ה שאני עושה את זה". מקור הכינוי הוא הסיטקום האמריקאי "האי של גיליגן" שבו היו סצנות רבות כאלה.
מונולוג הנבל או נאום "ביני לבינך": כשהגיבור נלכד ונראה לכולם (לגיבור, לנבל ולצופים) שאפסו סיכוייו, הנבל פותח בהסבר מפורט לגבי מזימתו, תוכניותיו ומטרותיו, וכיצד נפל הגיבור בפח. המונולוג מאפשר לגיבור את השהות להינצל. טרופ אופייני לסרטי פעולה וריגול.
בריחה מסורבלת או מעידת הקורבן: דמות בורחת בריצה מאיום כלשהו, ומועדת במהלך ריצתה. טרופ שנועד להאט את הפעולה, להגביר את המתח, להדגיש את פגיעות הקרבן ולעורר חמלה בצופים. בסרטי אימה, מאחר שהטרופ הפך לקלישה, התפתחה נטייה להחליפו בנפילה תוך כדי מאבק.
Jump scare: התרחשות פתאומית ולחלוטין לא צפויה כאילו הגיעה "משום מקום", בדרך כלל בשיא בניית המתח אצל הדמויות והצופים גם יחד. להתרחשות יתלווה אפקט קולי חזק ומבהיל. טרופ המאפיין סרטי אימה.
בהלה בראי: דמות מסבה את המבט מהראי, וכשהיא חוזרת להביט בו, דמות או ישות מבהילה הופיעה מאחוריה. טרופ שיכול לשמש כ-Jump scare.
מיט-קיוט: סצנה או סיקוונס בתחילת סרט, לרוב בסיום האקספוזיציה, הכוללים פגישה לא שגרתית או לא סבירה בין שני גיבורים שעתידים להפוך לאוהבים. טרופ מקובל בקומדיות רומנטיות.
גזיזת שיער טראומטית: סצנה שבה נגזז שיערה של דמות בכפייה. שיער הוא חלק מהגוף ולכן גזיזתו כמוה כאונס, ואצל נשים היא מסמלת את שלילת הנשיות. כאשר דמות גוזזת את שיערה-שלה, היא משנה את ערכיה ומטרותיה. בדומה לכך, כשגבר מגלח את זקנו הפרוע, הוא מיטיב את דרכיו, אך גילוח הזקן בידי דמות אחרת מסמל את נטילת כוחו של הגבר.
עוד עבודה אחת: הגיבור פרש מפעילות, אך נאלץ לעשות רק עוד "עבודה" אחת בסביבה יוצאת דופן. גיבור כזה יכול להיות סוכן חשאי, מרגל, שוטר, מתנקש, פושע, מבריח וכדומה.
הוא/היא מֵאֲחוֹרַי, נכון?: דמות משמיצה דמות אחרת, ולא שמה לב שהדמות המושמצת בדיוק הגיעה ושומעת את הנאמר.
התגייסות הצוות: הסרט מציג מספר דמויות נפרדות שלא מסוגלות לשתף פעולה, אך הופכות בהדרגה לצוות מלוכד.
מותו של המנטור: לפי מודל מסע הגיבור, הפרוטגוניסט/ית פוגש/ת מנטור המנחה אותו/ה בעולם חדש ולא מוכר. מותו הפתאומי של המנטור מדרבן את הפרוטגוניסט/ית להמשיך במשימה ולא לסגת ממנה.
"את/ה מפסיק/ה לטפל בתיק" או "אֶת האקדח והתג שלך": בסרטי משטרה, כשהשיטות המקובלות לא מביאות תוצאות, שוטר/ת מחליט/ה לחרוג מהנהלים ומעורר/ת את כעס הממונים שמשעים אותו/ה מהתפקיד. דווקא שוטרים כאלה מצילים את המצב וזוכים מחדש בהערכה וכבוד.
"תגיד/י את זה שוב": כאשר הדברים לא מסתדרים, דמות אחת מעירה הערת אגב חסרת משמעות כביכול, אבל זו בדיוק ההשראה שדמות אחרת נזקקה לה כדי לפתור את הבעיה.
מהפך פייס-היל (מאנגלית: Face-heel turn): מצב שבו דמות הנחשבת טובה ("פייס", Face – פנים) הופכת לרעה ("היל", Heel – עקב). המצב ההפוך נקרא מהפך היל-פייס. המונחים "פייס" ו-"היל" לקוחים מעולם ההיאבקות המקצועית, ומתייחסים למתאבקים שמגלמים את תפקידי "חביב הקהל" ו"שנוא הקהל" בהתאמה.
לילה מטורף אחד: עלילה המתרחשת במשך לילה רצוף שבו כל מה שיכול להשתבש – אכן משתבש. טרופ שמתאים לכל ז'אנר ואווירה.
עקרון דרדסית: סרטים שבהם יש דמות נשית אחת בלבד בתוך עולם של גברים. בעקבות מודעות מגדרית, תבנית זו הפכה לבולטת ומורגשת מדי, ונוצר טרופ שתי בנות בצוות. זה אמנם לא שיפור מהותי, אך משקף שינוי מסוים באופן שבו מוצגות דמויות נשים ובנות.
הגנה על הבית: עלילה או סצנה שבה ביתם של הפרוטגוניסטים נמצא תחת התקפה או מצור מצד כוח זדוני כלשהו, בני אדם זרים, פושעים או ישויות על-טבעיות. הפרוטגוניסטים נאלצים להגן על עצמם, בני זוג, משפחה, רכוש ואורחים, להרחיק את התוקפים או לעכבם עד הגעת עזרה. טרופ חוצה ז'אנרים שניתן לזהות במערבונים, סרטי אימה, מותחני פשע וכן בקומדיות בסגנון "שכחו אותי בבית".
ממוזער|שמאל|180px|מבט של קובריק: מלקולם מקדואל בסרט "התפוז המכני"
שמאל|ממוזער|180px|מחוות יד ממטית: הצדעה וולקנית המזוהה עם ספוק ומסע בין כוכבים

 מחוות 
מבט של קובריק : מבט המאפיין דמות מעורערת בנפשה או לא שפויה. הדמות מטה את ראשה כלפי המצלמה ומישירה מבט מתחת לגבות. לעיתים תביט הדמות מעבר לקיר הרביעי, מודעת לנוכחות הצופים. טכניקה זו מזוהה עם סרטי סטנלי קובריק, אף שהיא הופיעה בסרטים שקדמו לו.
מחוות יד ממטית: תנועת יד שמזוהה עם דמות, סרט, סדרת סרטים או סדרת טלוויזיה, והפכה להיות מם. מחווה ממטית יכולה להיות הצדעה מוזרה, טיק, תכונה אידיוסינקרטית או תנועה לביצוע קסם.
קוקו טומבוי: כששיערה של דמות נשית אסוף לקוקו הדוק (או פקעת) היא תפעל באופן שנתפס כ"לא נשי". אם אישה אוספת את השיער במהלך הסרט, המחווה מסמלת שינוי בהתנהגותה. היא נעשית נמרצת, קשוחה ונחושה להסיר מכשולים בדרך אל המטרה. היא מתריסה ולעיתים חושפת פן מרושע באישיותה.
קוקו רפוי: היפוכו של קוקו טומבוי. אם שיער ארוך של אישה אסוף ברפיון, או כפקעת עם סיכה או קיסם בלבד, הוא צפוי להתפזר במהלך סצנת פעולה, בריחה או ריצה, ככל שהאתגר שמציב/ה לה האנטגוניסט/ית יחריף. מצד אחד, זה מעניק לה חיספוס. מצד שני, פיזור שיער מדגיש נשיות או מוסיף למראה שלה ממד של פגיעות.
נשיקת "שתוק/שתקי כבר!": דמות אחת מדברת אל מושא אהבתה בנימה עצבנית, מתנצלת על אירוע קודם, או מתקשה או חוששת להביע את עצמה במילים, או מתחמקת מנשיקה. הדמות שכנגד מנשקת את המדבר/ת באמצע המשפט. בכך, הדמות המנשקת מבהירה שהבינה את כוונת הדובר/ת.
נשיקת "הא לך!": גרסה מוקצנת של מחוות "שתוק/שתקי כבר!". שתי דמויות עוינות בשיא הקונפליקט ביניהן, לרוב כשאחת לוכדת את האחרת. אחת מהן (הלכודה או הלוכדת) מנשקת באופן פרובוקטיבי או מתנשא את מי שנגדה. לעיתים זה ביטוי בוטה לסאבטקסט רומנטי בסרט, אך אפשר שזה יהיה הביטוי היחיד לקיומו של רגש רומנטי.

 חוויית הצפייה 
טרופ הוא מוסכמה אוניברסלית שהצופים מכירים מסרטים קודמים, והופעתו יוצרת תחושה של היכרות וציפייה. הרעיון הבסיסי הוא: מזהים טרופ כשרואים אותו. תבניות מוכרות של טרופים מקלות על הצופים להתמצא במהלך העלילה, ויוצרות אצלם ציפיות להמשך. עם זאת, יש טרופים שהיו טובים לזמנם והתאימו לאווירה התרבותית שבתוכה נוצרו. יוצרי סרטים מניחים שהצופים פיקחים, בעלי מודעות ויודעים לזהות את רוב הטרופים. על מנת לעורר עניין וסקרנות ולהפתיע, מקובל ליצור מהלכים עלילתיים מוכרים, להניח לצופים לפתח ציפיות ולהכניס תפנית בטרופ כדי לחתור תחת ציפיות אלה, כמו בדוגמאות שלהלן.

גרטה גרוויג הפכה על פיו את טרופ "מחנונית ליפהפייה" בסרט "ברבי". כחלק מהתוכנית למוטט את הפטריארכיה הגברית שייסד קן (ראיין גוסלינג), מציעה סשה (אריאנה גרינבלט) לברבי (מרגו רובי) לחבוש משקפיים כדי שהגברים יראו עד כמה היא יפה.

וס קרייבן השתעשע עם טרופ "הנערה האחרונה" בסרט "צעקה" משנת 1996. קרייבן התייחס לארכיטיפ הנערה האחרונה באמצעות דמותה של סידני פרסקוט (נב קמפבל), הבתולה שדוחה את דחפיו המיניים של בילי (סקיט אולריץ'). הסרט מתקדם לפי ההיסטוריה המוכרת של הטרופ, ואף הדמויות עצמן מצביעות על כך שהרציחות מתבצעות לפי "כללי" הסלאשר. אולם סידני מאבדת את בתוליה לפני המערכה השלישית של הסרט, ולמרות זאת היא ממלאת את תפקיד הנערה האחרונה. בתחבולה זו, קרייבן הצביע על דרך שבה יכול ז'אנר להתפתח.

באופן דומה, כריסטופר נולאן הפך על פיו את טרופ "מותו של המנטור" בסרט "באטמן מתחיל". ברוס ויין (כריסטיאן בייל) נוסע להימלאיה, שם מלמד אותו המנטור הנרי דוקארד (ליאם ניסן) את רזי ארגון "ליגת הצללים" שאותו מנהיג ראס-אל-גול. אחרי שהארמון של "ליגת הצללים" מתפוצץ, ברוס מציל את דוקארד מהשריפה שבה לכאורה מת ראס-אל-גול. במערכה השלישית של הסרט מתברר שדוקארד הוא למעשה ראס-אל-גול. לא רק זאת, אלא שדוקארד רוצה להשמיד את גותהאם סיטי. ברוס עוצר בעדו, ובכך הופך להיות באטמן. בניגוד למבנה השגרתי של הטרופ, לא מותו של המנטור דרבן את ברוס, אלא דווקא הישרדותו.

 קישורים חיצוניים 
TV Tropes  – אתר מבוסס ויקי המתעד, מנתח ומדגים מוסכמות המוגדרות כטרופים בתרבות הפופולרית 

מאגר דמויות וטרופים לפי סדר A–B–C כולל דוגמאות מסרטי קולנוע, באתר One Stop For Writers 

 הערות שוליים 

קטגוריה:מונחים בקולנוע
קטגוריה:מונחים ספרותיים
קטגוריה:תסריט