ישעיה בן מישאל

רבי ישעיה בן מישאל הלוי (המאה ה-12) היה רב בית הכנסת העתיק בדמוה שבמצרים, מחסידי מצרים. גיסו של הרמב"ם.
ביוגרפיה
שמו נודע לראשונה על ידי נפתלי הירשפלד שפרסם מאמר של רבי ישעיה בן מישאל בשם "על הנפש". מכתב היד מתברר שהוא שימש כראש בית הכנסת בדמוה שבמצרים . בית הכנסת שימש על פי האגדה את משה רבנו להתבודדות, והיווה מוקד לעליה לרגל בז' באדר. רבי ישעיה קנה את הקרקעות שמסביב לבית הכנסת (אשר כללו באר ועצי פרי) והפך את המקום למרכז הרוחני של חסידי מצרים, שם נהגו להתבודד, ללמוד ולהתפלל.

אחותו נישאה לרמב"ם בסביבות 1170. היא מתוארת במכתב כבת "אלשיך אלתקה (=הזקן הנאמן) ר' מישאל הלוי". לפי עדותו של אבן אלקיפטי  גם אחיו אבו אלמעאלי נישא לאחותו של הרמב"ם.

רבי ישעיה מתואר במכתב כ"כבוד גדולת קדושת מרנו ורבנו זקננו וגדולנו, ישעיהו הלוי החכם הנבון בר כבוד גדולת קדושת שרינו וגדולינו חשובינו מישאל החכם והנבון זכר צדיק לברכה". מ"ע פרידמן שיער על סמך המילה "שרנו" שאביו היה בעל תפקיד ממשלתי. כתב יד אחר מתאר אותו כבעל חסד, מפרנס עניים ותלמידי חכמים.

שמואל פוזננסקי טען שייתכן מאוד שמחבר מאמר "על הנפש" הוא סבו שגם נקרא בשם זה. חוקר הגניזה יהודה זייבלד הוכיח שבעל כתב היד הוא ר' ישעיה השני, זאת מפני שבמאמר שלו הוא מצטט את רבי משה אבן עזרא בן דורו של הסב, ולא סביר שכתביו של רמב"ע הגיעו למצרים בעודו חי.

מכתביו נדפסו מאמר על הנפש ומאמר על היין.

לקריאה נוספת


הערות שוליים

קטגוריה:חסידי מצרים
קטגוריה:משפחת הרמב"ם
קטגוריה:ראשוני מצרים
קטגוריה:יהודי מצרים במאה ה-12