דיוקן דרנלי של אליזבת הראשונה

דיוקן דרנלי של אליזבת הראשונה הוא ציור פורטרט של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, שצויר ככל הנראה בשנת 1575 לערך. זהות האמן אינה ידועה והציור נקרא על שם בעליו לשעבר, הלורד דרנלי. כיום שמור הציור בגלריית הדיוקנאות הלאומית בלונדון.

רקע כללי וזיהוי הדיוקן
דיוקן דרנלי הוא אחד מהדיוקנאות המובהקים והמשפיעים ביותר שנעשו למלכה אליזבת הראשונה. מקור שמו הוא באחד מבעליו לשעבר, והציור מתוארך לסביבות שנת 1575. יש הסכמה רחבה בין החוקרים שהדיוקן צויר מתוך תצפית ישירה במלכה – דבר נדיר יחסית בתקופה ההיא – ודגם פניה כפי שצויר שימש בסיס לחיקויים וחזרות לאורך שלטונה. שגרירים בני התקופה ציינו את הדמיון בין פניה של אליזבת לאביה, המלך הנרי השמיני.

תיאור חזותי וסמליות
המלכה מתוארת בציור מרוחקת, סמכותית וקרה. היא לובשת דאבלט  בעל סגנון גברי, צווארון תחרה רחב, ומחרוזת פנינים כפולה המסמלת טוהר. בידה הימנית מניפת נוצת יען, וסביבה תכשיט חגורה ובו אבן רובי מוקפת בדמויותיהם של ארבעה אלים רומיים: מינרווה (חוכמה), יופיטר (ריבונות), ונוס (אהבה) ומרס (מלחמה). יש המשערים שהתכשיטים או המניפה ניתנו לה כמתנות מאת החצרן שהזמין את הציור.

מסכת הנעורים
אחד המאפיינים הבולטים בציור הוא שימוש ב"מסכת הנעורים" – סגנון אידיאלי של ייצוג פני המלכה, אשר נשמר גם בדיוקנאות המאוחרים יותר. דפוס זה קיבע את דמותה של אליזבת כאישה צעירה נצחית, חלק מדימוי "המלכה הבתולה".

מקומו של הדיוקן באבולוציה של דיוקנאות המלכה
למרות שנוצר מתוך תצפית ישירה, דיוקן דרנלי משקף את שלב המעבר בין דיוקנאות ריאליסטיים לבין הפיכתה של המלכה לדמות איקונית. בשנים הראשונות לשלטונה אליזבת לא אהבה לדגמן לציורים, ורבים מהציורים המוקדמים מציגים אותה בפשטות או בחוסר דיוק. רק בהמשך, בעקבות ביקורת של שליטים זרים ומטרות פוליטיות כמו נישואין, נוצרו דיוקנאות מדויקים יותר. הציור שייך לשלב הזה – ריאליסטי, אך כבר ניכרת בו אידיאליזציה מתונה.

מצב השתמרות וניתוח טכני
בדיקות טכניות שבוצעו לציור מראות כי צבעיו דהו עם השנים. גוון עורה של המלכה, שבעבר היה ורדרד ובריא יותר, נראה כיום חיוור מאוד – תוצאה של התכלות הפיגמנטים האדומים. הדגם המוזהב שעל שמלתה, שנראה כיום בגוון כתום-חום, היה במקור בצבעי ארגמן וזהב עזים.

סמליות לאומית וייחוד הדיוקן
בשנות שלטונה המאוחרות של אליזבת, ובעיקר לאחר פרוץ המלחמה עם ספרד בשנת 1585, עלה הביקוש בדיוקנאות של המלכה מצד הציבור האנגלי. רוב הדיוקנאות מאותה תקופה הפכו להיות סמלים שלטוניים – דמותה הוצגה בגלימות טקסיות, והיא כמעט ואיבדה את פרטיה האישיים. על רקע זה, דיוקן דרנלי בולט כציור שבו עדיין נשמרת תחושת אינדיבידואליות – המלכה מוצגת כאישה חיה ונושמת, ולא רק כאיקון.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:דיוקנאות של משפחת המלוכה הבריטית
קטגוריה:הגלריה הלאומית לפורטרטים בלונדון: ציורים