קיטוב חברתי

קיטוב חברתי מתייחס לפילוג בתוך חברה שנוצר כאשר גורמים כמו אי שוויון בהכנסות, תנודות בשוק הנדל"ן ועקירה כלכלית (אבדן פרנסה, מקום מגורים או גישה למשאבים בעקבות שינויים כלכליים), מובילים לפער הולך וגדל בין קבוצות בעלות הכנסה גבוהה לנמוכה. המושג מתאר מצב או מגמה שבהם מעמד הביניים מצטמצם בעוד שהאוכלוסייה בקצוות ההיררכיה החברתית - עשירים ועניים - גדלה.

כאשר קיטוב חברתי מתרחש בנוסף לתהליכי שינוי כלכלי, במיוחד בערים, אי השוויון הכלכלי במעמדות חברתיים וגזעיים מחמיר. ניתן לצפות בהפרדה כזו בצורה הטובה ביותר בסביבה העירונית, "שם [קהילות] בעלות עושר וכוח חברתי קיצוניים משולבות עם מקומות של מחסור, הדרה ודעיכה."

בנוסף לאופן שבו מנוהל המרחב העירוני, הטכנולוגיות בהן משתמשים בכל הנוגע ליחסים חברתיים יכולות גם הן לתרום לקיטוב חברתי.

עלייה בהפרדה המרחבית של קבוצות סוציו-אקונומיות קשורה קשר הדוק לקיטוב חברתי כמו גם להדרה חברתית ולפירוק חברתי.

 המעמד היצירתי 
היבטים של מושג זה יכולים להיות קשורים גם לתופעות של המעמד היצירתי ולאופן שבו חברי מעמד זה יצרו לעצמם מעמד דומיננטי בתוך החברה. הגלובליזציה וה"הרס היצירתי" הנלווה לה תרמו לשגשוג ולצמיחה גדולים עבור אליטות בערים רבות. לעומת זאת, תהליך ההרס היצירתי הוא מטבעו בלתי שוויוני במרחב, כך ששכונות עירוניות מסוימות שסופגות את ההשלכות של הגלובליזציה נפגעות ממנה.

 עוני עירוני 
כדי להסביר את היסודות שמובילים לקיטוב חברתי ניתן להתייחס למספר מושגים:
 תרבות העוני
 מעגל העוני
 כישלון ממשלתי - במיוחד כאשר מוסדות מדיניות ציבורית המחולקים למחלקות (חינוך, דיור וכו') אינם יעילים בכל הנוגע בטיפול בבעיות הרב-תחומיות של האוכלוסייה הענייה.
 חלוקה לא שוויונית של משאבים/הזדמנויות
 מלחמת מעמדות
 הקונספט של המעמד הנמוך.
הזנחה עירונית היא ביטוי ויזואלי של קיטוב חברתי. גם מהומות, התפרעות והתפוררות חברתית כללית יכולים להיות סימפטומים שלו. קיטוב חברתי גם יכול להוביל לכלכלה בלתי פורמלית הכוללת שוק אפור ושוק שחור באזורים עירוניים.

 תפקיד התקשורת 
מדיה דיגיטלית, ובמיוחד מדיה חברתית, עשויות למלא תפקיד בעידוד קיטוב חברתי. זאת משום שאתרים כמו פייסבוק יכולים לעזור ביצירת מעגלים חברתיים הומופיליים (כלומר עם אנשים דומים זה לזה), ואתרי חדשות חברתיים יכולים להקל על צריכת חדשות המוטה על ידי בחירות המשתמשים. במקרה הקיצוני, היעדר "מרחב ציבורי משותף" עלול להוביל להיווצרות קבוצות מבודדות ומקוטבות שעשויות להפגין עוינות זו כלפי זו. לדוגמה, במהלך ההתקוממיות של האביב הערבי, עלה כי הרשתות החברתיות חיזקו את הפילוג וההיררכיה החברתית שכבר היו קיימים בכמה מדינות ערביות.

באופן דומה, גם סיקור תקשורתי מסורתי עלול לעודד מבלי מישים קיטוב חברתי ברשתות חברתיות - ובמיוחד ברשתות חברתיות מקוונות - על ידי כך שהוא גורם לאנשים לשנות את הקשרים החברתיים שלהם. מודלים של סימולציה ונתונים מרשתות חברתיות מראים שאנשים נוטים לאבד קשרים חברתיים עם חברים בעלי אידאולוגיה פוליטית הפוכה כאשר הסיקור החדשותי שונה מאוד בין מקורות חדשות בעלי נטייה פוליטית הפוכה, כלומר, בסביבה תקשורתית מקוטבת. זה יכול לקרות גם אם אנשים לא יודעים מהן הדעות הפוליטיות של חבריהם, מכיוון שאנשים מגיבים להתנהגות של חבריהם ביחס לחדשות: התנהגות חבריהם יכולה להראות להם לא מותאמת אם הם ניזונים מכלי תקשורת שונים לגמרי ולכן צורכים סיקור חדשותי שונה מאוד. לפיכך, סיקור חדשותי מקוטב עלול לגרום לאנשים למיין, מבלי דעת, את הרשתות החברתיות שלהם לפי קווים פוליטיים, ובכך לעודד קיטוב חברתי.

על פי מחקר שערך ג'יימס ג'. וובסטר, ייתכן שלבלקניזציה של האינטרנט, שבה קהלי מדיה מתפצלים ל"מובלעות" שבהן הם נחשפים רק לתכנים התואמים את דעותיהם ובכך מחזקים קיטוב חברתי אין השפעה רבה כפי שסברו. ממצאי מחקרו שהתבססו על ניתוח נתוני צפייה בטלוויזיה ובאינטרנט של חברת נילסן, העלו כי ההפרדה האידאולוגית בקרב משתמשי מדיה אינה סבירה, שכן "אפילו צרכנים של מדיה נשתית ואזוטרית הקדישו את רוב תשומת ליבם לתכנים שפונים לציבור הרחב". עם זאת, ובסטר מכיר בכך שמחקרו אינו מודד את האופי הספציפי של התכנים שנצרכו, או את עוצמת ההשפעה שלהם על תפיסות הצופים את החברה.

ג'קוב ובניש מציעים המודל המראה כי רשתות חברתיות, בגלל המבנה שלהן (קל להתחבר לכולם, קל למצוא דומים לך) והנטייה למשוך משתמשים לשהות בהן זמן רב, גורמות לכך שאנשים עלולים להיות מנותקים יותר ממכריהם בעולם האמיתי שחושבים אחרת. במקום זאת, הם מבלים יותר זמן ב"עולמות הווירטואליים", שם הומופיליה (הנטייה להתחבר לדומים) מחוזקת והם נוטים יותר להתחבר עם מי שחושב בדיוק כמוהם. זה מחזק את הדעות ההתחלתיות שלהם והופך אותן לקיצוניות יותר. אנשים עשויים עדיין לקיים אינטראקציות עם בעלי דעות שונות מהם מחוץ לרשת, ובו זמנית להיות לכודים ב"בועות" מקוונות שמחזקות את דעותיהם ומפרידות אותם מבנית מאחרים בעולם הווירטואלי.

הקיטוב הנצפה באתר מדיה חברתית מסוים, לא נובע בהכרח מהאירועים והדיונים המתרחשים באותה פלטפורמה. מגמות קיטוב שנצפות ברשתות החברתיות המקוונות עשויות לנבוע מפעילויות של משתמשים בפלטפורמות מקוונות אחרות או מפעילויות שמתרחשות בכלל מחוץ לרשת. כדוגמה ממחקר משנת 2019, נמצא כי מסרים שהפיצו אמונות נגד שינויי אקלים בטוויטר נתפסו באופן קולקטיבי כלא אמינות. לכן לא סביר שהודעות כאלה, שאינן אמינות בעיני הציבור, יגבירו את הקיטוב בדעות הציבור בנושא שינויי האקלים בטוויטר.

 קיטוב חברתי בישראל 
במחקר של אוריאן-הראל, ניר ואח', העוסק בקיטוב במדינות עם סכסוך בין-מדינתי מתמשך כמו ישראל ודרום קוריאה החוקרים בדקו את השפעת הפער הנתפס בתפיסת האיום החיצוני על קיטוב. כלומר עד כמה האדם חושב שקיים פער בין האופן שבו הוא רואה את מידת האיום שמגיע מאויב חיצוני, לבין האופן שבו הוא מאמין שהקבוצה הפוליטית או האידאולוגית היריבה בחברה שלו רואה את אותו איום חיצוני. ככל שהפער הזה נתפס כגדול יותר כך הוא מפורש כסימן לאי-הסכמה פנימית משמעותית ומוביל לתחושה של איום פנימי מצד הקבוצה הפוליטית היריבה. עצם העובדה שאנשים חושבים שהקבוצה הפוליטית היריבה רואה את האיום החיצוני באופן שונה מאוד, גורמת להם להרגיש שהקבוצה האחרת עצמה מהווה איום על החברה או על הערכים שלה. ככל שתפיסת הפער גדולה יותר כך עולה רמת הקיטוב כלפי הקבוצה היריבה– פחות רגשות חמים ויותר רגשות קרים (עוינות) כלפיה, ופחות נכונות להיות קרובים אל חבריה מבחינה חברתית.

ראו גם

 בלקניזציה
 אחריות תאגידית (CSR)
 מלחמת תרבות
 כלכלה דמוקרטית
 סכסוך חברתי ממושך
 קיטוב פוליטי
 אלימות עדתית
 מיזם חברתי
 הדרה חברתית

 הערות שוליים 

קטגוריה:הבניה חברתית