משתה השעועית

חגיגת השעועית היא ציור שמן משנת 1668 מאת האמן ההולנדי יאן סטיין, השמור כיום בגלריית הציורים של המאסטרים הישנים שבקאסל, גרמניה.

בארצות השפלה של המאה ה-17, "משתה שעועית" הייתה אירוע חגיגי שבמהלכו נאכל אווז ונחלקת עוגה בין המשתתפים. האדם שקיבל את הפרוסה ובה השעועית הוכתר למלך לערב אחד. בכל פעם שהוא שתה, שאר הנוכחים הריעו לו.

 תיאור היצירה 
בציורו של סטיין נראה נער צעיר, עומד על ספסל וחובש כתר מנייר, לאחר שזכה בתואר "המלך". אחד הסועדים מגיש לו משקה, בעוד אמו – הנראית כמי שחוותה את השפעת החגיגה – מביטה בו בגאווה. במרכז הרצפה נראה גבר, שנבחר על ידי המלך לשמש כליצן החצר, מנגן בכלי המסורתי רומלפוט – כלי פשוט עשוי קדרה שפתחיה מכוסים בעור, עם מקל שננעץ בקרום ונשפשף ליצירת צליל. מאחורי "המלך" הצעיר מופיע גבר נוסף הלובש משפך מתכת על ראשו ומשמיע "מוזיקה" באמצעות מצקת ורשת ברזל, תוך שהוא משחק את תפקיד השוטה.
דמות "מלך השעועית" וחלוקת תפקידים
מרכז חגיגות ליל השנים עשר היה טקס בחירת מלך ליום אחד – לעיתים באמצעות גילוי שעועית בתוך עוגה שנחלקה בין המשתתפים. דמויות נוספות קיבלו תפקידים מוגדרים על פי הגרלה, באמצעות פתקים שנכתבו ביד או הודפסו מראש, ונקראו "מכתבי המלך" (King’s Letters). נשים שנבחרו למלכות מצאו אפונה בפרוסת העוגה. תפקידים נוספים כללו ליצנים, מוזיקאים, טבחים ומתוודים. המשתתפים נהגו לענוד סמלים ייחודיים כמו כתרים מנייר, שרשראות נקניקיות, כובעי פעמונים או חפצים מגוחכים אחרים.

מאפייני החגיגה
החג כלל כמויות גדולות של אלכוהול, משחקים, שירה וריקודים. בין המאכלים שנאכלו היו וופלים, פנקייקים, עוגות עם שעועית, גבינות, פודינג אורז, בשרים, לחמים ומאפים. כלים מוזיקליים אופייניים כללו כינור, חליל, חמת חלילים, כלי בשם רומלפוט – קדרה מכוסה בעור שדרכה עובר מקל – וגריל ברזל שנוגן בכף.

ציוריו של יאן סטיין
250px|ממוזער|שמאל|משתה ליל השנים-עשר: המלך שותה, ציור מאת סטיין. 1661 לערך
יאן סטיין היה אחד מהציירים ההולנדים שתיארו את חגיגות ליל השנים עשר לעיתים תכופות. בין השנים 1660 ל-1671 הוא צייר לפחות תשעה ציורים בנושא זה.

סמלי מיניות בציור
בציור "משתה השעועית" מוצגת אישה שתויה, לבושה בשמלה פתוחה לגמרי החושפת את תחתית בגדיה התחתונים (shift and stays), כאשר ידה האחת מחזיקה כוס יין והשנייה קנקן שתייה. מעליה תלוי כלוב ציפורים ריק, אשר מסמל את אובדן בתוליה. על הרצפה מפוזרות קליפות ביצים שבורות, אשר לפי ציורי הז'אנר ההולנדיים של המאה ה-17 שימשו כסמלים לחטא, הוללות ואובדן תמימות. ביצים ומצלים ריקים שימשו כסמל מיני, ונחשבו לאלגוריות לזנות, גאווה מינית או חוסר אונים גופני. סמלים נוספים המופיעים בציורים אחרים של סטיין כוללים נקניקיות, נרות בעלי אופי מרמז, ומחרוזות של ביצים – סמל לעוצמה גברית. נשים רבות מתוארות בלבוש לא שלם או פתוח חלקית.

השוואה בין "משתה השעועית" ליצירה "משתה ליל השנים-עשר: המלך שותה"
בשני הציורים מתאר סטיין את חגיגות ליל השנים עשר, אך בגישות שונות. בציור "משתה ליל השנים-עשר: המלך שותה" מתוארת משפחה מהמעמד הבינוני בחגיגה מתונה יחסית. מרכז הסצנה הוא תינוק יונק, ולצידו "המלך" ששותה כשהוא חובש כובע פרווה. סביבם מופיעים ילדים, נשים וגברים הלובשים מכתבי מלך, ומשחקים מסורתיים כגון קפיצה מעל שלושה נרות. המאכלים כוללים וופלים, גבינה ומאפים.

לעומת זאת, בציור "משתה השעועית" החגיגה מוצגת כמופרעת ופרועה יותר. הילד, ה"מלך", נעדר מכנסיים ושותה בעזרת אחותו או אומנתו, בזמן שאמו השתויה צופה בו בגאווה. הסצנה כוללת מוזיקאים מחופשים, ליצן, קליפות ביצים שבורות על הרצפה, ושלל סמלים חגיגיים.

הערות שוליים

קטגוריה:יאן סטיין: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:ציורי מזון ומשקאות
קטגוריה:כלי נגינה באמנות