השלכת הרשת

השלכת הרשת (בצרפתית: Le Lancement du filet) הוא ציור שמן על בד מאת הציירת הצרפתייה סוזאן ואלאדון, שהושלם בשנת 1914. מידות הציור הן 201 על 301 ס"מ. היצירה שמורה באוסף מוזיאון האמנויות היפות בנאנסי.Le Lancement du filet, Centre Pompidou (French)

 היסטוריה ופרשנות 
את היצירה ציירה ואלאדון בשנת 1914 והיא הוצגה בין 1 במרץ ל-30 באפריל של אותה שנה בסלון האמנים העצמאיים. בנה של ואלאדון, הצייר מוריס אוטריו, וכן אהובה והמודל שלה לציור זה, אנדרה אוטר, הציגו אף הם באותו סלון. במהלך התערוכה, הציור עורר עניין בשל גודלו וזכה לביקורת מסוימת. הסופר והאמן השווייצרי ארתור קרבן, שנודע בפרובוקטיביות שלו, השמיע ביקורת חריפה על היצירה ועל הציירת עצמה: "[היא] יודעת היטב כל מיני תחבולות, אך פישוט אינו אומר לבצע אותו בפשטות, זקנה כלבה!". בשל התבטאות זו, הורשע קרבן בהוצאת דיבה, ולימים חזר בו וכתב: "בניגוד לדבריי, מאדאם סוזאן ואלאדון היא התגלמות המוסר".Maria Lluisa Borras, J.-M. Place, Arthur Cravan: une stratégie du scandale (French). Retrieved: 28 January 2022

ואלאדון הייתה מאוהבת באמן הצעיר אנדרה אוטר, חברו של בנה, שהיה צעיר ממנה ב-25 שנים והפך לאהובהּ. הם נישאו בשנת 1914, באותה שנה שבה צויר הציור. אוטר הוא הדמות המתוארת ביצירה – גבר עירום, המופיע בשלושה תנוחות שונות, כשהוא חוזר על אותה תנועה של השלכת רשת דיג. הדמות מסמלת נעורים, והציור מדגיש את כוחו של המודל ואת המאמץ הפיזי הגלום בפעולתו. בשתי התנוחות הראשונות נשען הדמות על רגלו השמאלית. גופו השרירי של המודל מחזק את האופי הארוטי של היצירה.Patricia Mathews, "Returning the Gaze: Diverse Representations of the Nude in the Art of Suzanne Valadon", The Art Bulletin (73), 3:415–430

הקומפוזיציה של הציור מבוססת על מבנה קלאסי ועל נושא אקדמי, ומציגה עיצוב גאומטרי. חקר התנועה שביצירה מזכיר את הציור "הריקוד" (1910) של אנרי מאטיס (המוצג במוזיאון הארמיטאז', סנקט פטרבורג). ההר הוורוד והאגם הכחול בציור נבעו מהשראה שקיבלה ואלאדון משהותה בקורסיקה, והם מזכירים גם את גוני הציור של פול סזאן.

ואלאדון עושה שימוש בקווי מתאר ברורים כדי להגדיר את דמות המודל במרחב, טכניקה שבה השתמשו בעבר אמנים כמו אדגר דגה ואנרי דה טולוז-לוטרק. צבעי הציור חמים וחושניים.Robert Rey, Suzanne Valadon, Paris, 1922 (French)

זהו גם הציור האחרון שבו ציירה ואלאדון עירום גברי. לאחר מכן פנתה להתמקדות בעירום נשי ובדמויות של ילדים. ואלדון נתפסה כסמל לאישה משוחררת ופעילה, כאשר היא מציגה את הגבר כאובייקט של תשוקה. היא הפרה את מוסכמות החברה הבורגנית של תקופתה – הן בנישואיה לגבר צעיר ממנה והן בתיאור העירום הגברי באמנותה.

 היסטוריית בעלות 
היצירה נרכשה מידי מאדאם ויניירון, שקיבלה אותה מידי האמנית עצמה. בשנת 1937 נרכשה הבד על ידי המוזיאון הלאומי לאמנות מודרנית בפריז, ובשנת 1998 הועברה למוזיאון האמנויות היפות בננסי לצורך שימור.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:עירום באמנות
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים משנות ה-1910
קטגוריה:מים באמנות