סולומון טרון

סולומון אברמוביץ' טרון (; 23 במאי 1872 – 1969) הוא מהנדס יהודי רוסי-אמריקאי שעסק כיועץ תעשייתי לישראל, הודו וסין. הוא עסק בבנייה ובחשמול, ושימש כיועץ לניצול כספי השילומים לממשלת ישראל למטרות פיתוח בראשית שנות ה-50.

 קורות חיים 
סולומון, או זלמן-פסח טרון, נולד במיטבה (כיום ילגבה שבלטביה), בפלך קורלנד שבאימפריה הרוסית, למשפחת רבנים. הוא למד הנדסה בריגה ובבריסל, ועבד בשלוחת סנקט פטרבורג של התאגיד האמריקאי "ג'נרל אלקטריק".

טרון, כמי שהשקפותיו היו סוציאליסטיות-מהפכניות, היה פעיל במהפכת 1905 שניסתה להביא להפלתו של הצאר, ניקולאי השני.

ערב מלחמת העולם הראשונה, טרון שהה בארצות הברית כחלק מחילופי מהנדסים של "ג'נרל אלקטריק". ב-1916 שב לרוסיה, כדי לבחון ייצור חשמל מאגמי פינלנד. לאחר המהפכה הסוציאליסטית, הפך מקורב לשלטון הסובייטי החדש, והמשיך לעבוד במדינה עד 1933, כאשר במשך התקופה יצא ממנה לסירוגין. טרון שיכנע את הנהלת "ג'נרל אלקטריק" להתקשר עם השלטון הסובייטי, טרם ארצות הברית הכירה במדינה החדשה. בשנות ה-20, עמד בראש ועדה של עשרות מהנדסים אמריקאיים מטעם החברה, שפעלה בברית המועצות.

לטרון היה חלק בבניית תחנת הכוח ההידרואלקטרית דנייפר ("דניפרוסטרוי"), שהוקמה מעל נהר הדנייפר בזפוריז'יה שבאוקראינה, כחלק מתוכנית גואלרו.

ב-1940, ה"ג'וינט", ארגון יהודי הומניטרי, שלח את טרון לבקר בצרפת, בלגיה, הולנד, לוקסמבורג, שווייץ ופורטוגל במטרה לחפש אחר פליטים יהודים בדרכים ובמחנות הריכוז. על טרון ואשתו הוטל לבחור 2,000 אנשים למיזם חקלאי בסוסואה, שנולד לאחר ועידת אוויאן.

עם תום מלחמת העולם השנייה, היה לאחד מהמומחים המייעצים בוועידת פוטסדאם, וכן ייעץ לתוכנית החומש לחשמול ברית המועצות.

ב-1943 החל לייעץ בענייני פיתוח לממשלת הקוומינטנג של צ'יאנג קאי שק. תפקידו זה נמשך 5 שנים. בין 1949 ל-1950, ייעץ לממשלת הודו (ואף אישית לראש הממשלה הראשון, נהרו) בתיאום תכנון אזורי ולאומי. במסגרת תפקידו, חיבר דוח ביקורתי על תהליכי התכנון בהודו, שהפך שנוי במחלוקת ונגנז על ידי הממשלה.

 בישראל 
בינואר 1952 שכרה את שירותיו ממשלת ישראל, בעת שבא למדינה לבקר את משפחתו לאחר שליחותו בהודו, בהזמנת אליעזר קפלן ופנחס ספיר. טרון התנה את עבודתו, בכך שיבצע אותה ללא שכר. במהלך תקופה זו, פרסם מספר דוחות על התכנון המגזרי בישראל. באוגוסט באותה שנה, הציג לממשלה תוכנית להשקעת של 615 מיליון דולר לתקופה של 10 שנים, שמקורם בכספי הסכם השילומים מגרמניה המערבית ובמקורות אחרים.

בין היתר, הוא בחן את הכדאיות בהקמת נמל עמוק מים שני בישראל, לאחר נמל חיפה. חוות דעתו, הייתה ש"הקבצן חי ביוקר", וכי למרות ההפסד שנגרם מההובלה הארוכה יותר בין חיפה לתל אביב ולדרום המדינה, ההשקעה לא תשתלם לטווח של 5–10 שנים שיוּעד לשילומים, והמליץ להסתפק בנמל בחיפה. חוות הדעת של טרון, נוסף על האטה בקצב העלייה לישראל, הובילו לזניחת אופציית ההקמה של נמל אשדוד, עד שהתעורר הצורך בהקמת תחנת כוח נוספת בארץ, שהוקמה לבסוף באשדוד, ובעקבותיה גם העיר.

ביוני 1953, במהלך דיון בכנסת בנושא תקציב משרד ראש הממשלה, דוד בן-גוריון נזף בטרון ומומחים זרים אחרים שהוזמנו, על כך שנעדר בהם "ניצוץ ציוני". הוא עבד בישראל במשך שנה, עד שהחליט להתפטר, בטענה שלא מממשים את המלצותיו. באותה שנה, עבר להתגורר בלונדון.

בספטמבר 1966, ביקר בישראל בעודו בן 92, כ-14 שנים לאחר ייעוצו לממשלת ישראל, כדי לבחון האם תחזיות הפיתוח שלו התממשו.

 חיים אישיים 
טרון התגורר בלונדון. הוא הלך לעולמו באיטליה בגיל 95, והותיר אחריו אישה ובת.

 פרסומים 


 לקריאה נוספת 




 קישורים חיצוניים 



 כתבות 
 עיתונות יהודית היסטורית 




 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:נפטרים ב-1969
קטגוריה:ילידי 1872
קטגוריה:אמריקאים ממוצא רוסי-יהודי
קטגוריה:מהנדסים יהודים רוסים
קטגוריה:מהנדסים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סוציאליסטים יהודים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: אישים
קטגוריה:לונדון: אישים