ביות הסוס

ראשית האבולוציה של משפחת הסוסיים (שם מדעי: Equidae) הייתה בצפון אמריקה, אולם הם נכחדו שם במהלך הפלייסטוקן, והוחזרו לאמריקה רק על ידי האירופאים אחרי קולומבוס. מספר מינים של משפחה זאת עברו לחצי הכדור המערבי דרך ברינגיה, כנראה לפני כ-1-2 מיליון שנים.
ממוזער|ציורים של חיות בר ממערת לאסקו, מלפני כ - 20,000 שנה
בני אדם באירופה ואסיה הכירו את הסוסים עוד בתקופת האבן, כפי שמעידים ציורי מערות ושרידים אחרים, אולם הם שמשו רק כיעד לצייד ואכילה כמו חיות בר אחרות. הביות של סוסים כחיות רכיבה ומשא הגביר מאוד את אפשרויות הניידות האנושית ואיפשר העברת מידע, הגירה, מסחר, ומסעות מלחמה על פני מרחקים רחבים באופן שלא היה קיים לפני כן. משום כך, הייתה לו השפעה מכוננת על ההיסטוריה האנושית.

כיצד, היכן, מתי ועד ידי מי בויתו סוסים לראשונה? שאלה זאת הייתה שנויה במחלוקת במשך יותר ממאה שנה. השערות שהתבססו על שרידים ארכאולוגים, פיזיולוגים (מבנה גוף או שיניים של שרידים) ואחרים הצביעו על מקור בחצי האי האיברי, בקזחסטן של היום, באוקראינה של היום, באנטוליה, ועוד. אחדות מן ההשערות קישרו את ביות הסוס לתהליכים היסטוריים כמו ההתפשטות השפות האינדו-אירופיות ושל העמים ה"אריים".

רק בראשית המאה ה-21 הראה ניתוח גנטי של סוסים חיים ושל שרידי סוסים מארצות שנות כי מקורם של כל סוסי הבית הקיימים היום הוא מסוסים שבויתו על ידי האדם לפני כ-4,200 שנה באזור הוולגה-דון בצפון מזרח אירופה. אין לשלול את האפשרות שסוסים בויתו גם במקומות וזמנים אחרים, אולם גם אם היו כאלו, שרידיהם לא מהווים מרכיב משמעותי באוכלוסיית סוסי הבית הנוכחית.

 השערות על מקור ביות הסוס 
ביות הוא ניצול של אורגניזם על ידי האדם תוך שליטה מלאה במחזור החיים והרביה שלו. כאשר מדובר על חיות המשמשות להובלת משאות ו/או רכיבה (כגון סוס הבית, חמור הבית, הגמל והאלפקה) יש להביא בחשבון אפשרות של שלב ביות מוקדם יותר בו הן נוצלו רק כמקור לחלבונים (חלב ובשר).

 השערת בותאי (Botai) 
 התקיימה בצפון קזחסטן בתקופה שבין 3,700 ל-3,100 לפנה"ס. ליד אתרים של מגורי אדם מתקופות אלו התגלו ריכוזים גדולים מאוד של שרידי סוסים (למעשה כמעט לא נמצאו שם שרידים של בעלי חיים אחרים). המורפולוגיה (מבנה הגוף) של שרידים אלה קרובה יותר לזאת של סוס הבית מאשר לזאת של סוסי בר (Aquus ferus) מאותה תקופה. בדיקות כימיות איתרו שרידי חלב סוסות על דפנות כלים מהתקופה, ובחינה של שיניים בשלדי סוסים מהתקופה הראתה סימני שחיקה שיוחסו לשימוש ברסן פרימיטיבי. כן התגלו ממצאים שניתן לפרשם כמכלאות לסוסים.

בעשור הראשון של המאה העשרים הנחשבה "השערת בותאי" על ביות הסוס למבטיחה ביותר.

מחקרים מאוחרים יותר ערערו ביטחון זה. בפרט, נטען שסימני השחיקה בשיני הסוסים אינם מובהקים מספיק, ויכולים היו להיגרם ללא התערבות אנושית. כמו כן, לא נמצאו שרידים של רתמות או מתגים, ולכן אפשר שתרבות בותאי ניצלה סוסים–פראיים או מאולפים למחצה – רק כמקור לחלבונים (דבר המקובל גם בקזחסטן המודרנית).

ממוזער|סוסי פרצוולסקי
התפתחות היכולת לריצוף גנטי של שרידי בעלי חיים שמתו מכבר הוכיחה חד משמעית שהסוסים מבותאי סביב 3,500 לפני הספירה קרובים לסוסי פרז'וואלסקי (זן סוסי בר במונגוליה) ולא לסוס הבית.

סוסי פרז'וואלסקי אינם ניתנים לביות (להבדיל מאילוף של פרטים בודדים) ועובדה זאת מחלישה עוד יותר את ההשערה שתושבי בותאי הקדומים גם רכבו על סוסים. ייתכן שסוסי פרז'וואלסקי (ואולי גם סוסי הטרפן שחיו בערבות אסיה-אירופה ונכחדו כליל) הם צאצאים של זן הסוסים שהתקיים בבותאי לפני כ-5,500 שנה) או שהיה להם אב משותף.

 השערת איבריה 
חצי האי האיברי הוזכר כמקור אפשרי לביות הסוס כיוון שאקלים ההולוקן איפשר שם קיום ערבות-דשא המתאימות לעדרי סוסים בזמן שרוב אירופה הייתה מכוסת יערות. השוואת DNA מיטוכודרי של סוסי בית מרחבי העולם הראתה שהשונות שלו בסוסים מספרד ופורטוגל היא גדולה במיוחד, דבר שיכול להצביע על מקור מוקדם. בנוסף, ב–DNA של שרידי סוסים מתקופת הברוזה בחצי האי האיברי התגלה תת-זן ייחודי, ייתכן שסוסים מתת-זן זה הזדווגו עם סוסים מבויתים ממזרח אירופה, אבל המחקר המודרני (ר' להלן) מראה כי אם הייתה להם תרומה לסוס הבית הקיים, היא אינה עולה על אחוזים בודדים.

 השערת האזור הפונטי-כספי (או: השערת הקורגאן) 
ממוזער|סוסי בר בערבה הפונטית-כספית
ממוזער|האזור הפונטי-כספי
האזור הפונטי-כספי  משתרע מדרום הים השחור עד לצפון הים הכספי (היום – אוקראינה ודרום רוסיה) ומתאפיין בערבות-עשב רחבות ידיים.
ממוזער|חתך רוחב של קורגן מתקופת הימניה
חוקרים שונים העלו השערות לפיהן ביות סוסים לצורכי רכיבה ומשא החל במרחב הפונטי-כספי. לראשונה הסתמכו השערות אלו על העובדה כי בערבה הרחבה התקיימו בני אדם ועדרי סוסים, זה לצד זה, החל מתקופות פרהיסטוריות, וכן על היות המרחב הזה מקור להגירות ופלישות של נוודים ליבשת אירופה. חיזוק להשערה התקבל משרידים ארכאולוגיים כגון עדויות לזבח וקבורה טקסית של סוסים בקברים, בפרט בקורגנים  (קברים של בני האליטות, בדרך כלל בצורת תל אדמה גדול מעל לתא קבורה).

השערות אלו קשרו בין ביות הסוסים על-ידי יושבי הערבה הפונטית-כספית לשינויים תרבותיים, פוליטיים ודמוגרפיים ובפרט להתפשטות השפות האינדו-אירופיות באירופה ואסיה. בין הבולטות במיוחד היו:

א. "השערת הקורגן" של מריה גימבוטאס (Marija Gimbutas): תושבי הערבות, מתרבות ה– בייתו סוסים לרכיבה וגרירת עגלות ב-5,000 לפני הספירה לכל המאוחר. פלישות של נוודים רוכבי-סוסים מהערבה הפונטית-כספית בכמה גלים בין 4,200 ל–3,200 לפנה"ס, ראשית לאגן הדנייפר ומשם לכל אירופה, השמידה את הציוויליזציה האירופית הקדומה – שהייתה מטריאכלית ושלווה - והחליפה אותה בתרבות "גברית" מיליטריסטית ודוברת שפות שאותן אנו מזהים היום כאינדו-אירופיות.

ב. "הסוס, הגלגל והשפה": על בסיס ניתוח לשוני (זיהוי מונחים דומים בשפות אינדו-אירופיות שונות), ומחקר ארכאולוגי ופיזיולוגי (בפרט, ניסיון לזהות סימנים לרסן לפי השחיקה בשיניים של סוסים קדומים) הגיע דייוויד אנטוני (David W. Anthony) למסקנה כי תושבי הערבות, אשר צדו סוסים למאכל מתקופות קדומות, החלו בביות חלקי של סוסים (גידול במכלאות לצורכי בשר), החל מ-4,200 לפני הספירה, אבל יכולת רתימתם לעגלות פותחה ב-3,400 ואולי רק 3,000 לפני הספירה, וביות הסוס לרכיבה התרחש אחרי 2,500 לפני הספירה, על ידי אוכלוסיית נוודים המכונה היום "תרבות יאמניה". ביות זה אפשר התפשטות מהירה של תושבי הערבה הפונטית-כספית (ועימה, של השפות האינדו-אירופיות) לכל רחבי אירופה וחלקים נרחבים של אסיה (אנטוליה, הרמה האירנית ותת היבשת ההודית) בסוף האלף השלישי לפני הספירה.

 ממצאים גנטיים במאה ה-21 
התפתחות הגנטיקה ובעיקר הפלאו-גנטיקה (היכולת להפיק מידע גנטי משרידים קדומים) פתחה אפשרויות חדשות לחקר העבר האנושי והביולוגי, כולל חקר הביות של בעלי חיים.

מחקרים גנטיים לגבי מקורו של סוס הבית מבוצעים מסוף המאה העשרים. ב-2021 התפרסם מחקר מקיף בו השתתפו כ-150 חוקרים ונבדק הרצף הגנטי של 475 סוסים קדומים ו-75 סוסים מודרניים. מסקנות מחקר זה הן:ממוזער|עגלה עם גלגל מלא של שבטי הימניה. לפי הממצאים האחרונים נראה שעגלות כאלה השתתפו בפלישה שלהם למערב ודרום אירופה. א. לכל סוסי הבית הקיימים היום יש מוצא אחד, שמקורו בצפון האזור הפונטי-כספי (אזור הוולגה-דון).

ב. זן סוסים זה (שהרצף הגנטי שלו מכונה DOM2) הופיע באלף השישי לפני הספירה, אולם התפשטותו מחוץ לאזור המקורי החלה רק בסביבות 2,200 לפנה"ס. סוסי DOM2 מופעים בעמק הדנובה ובמרכז אסיה בין 2,200 ל–2,000 לפני הספירה, במרכז אנטוליה בסביבות 1,900 לפני הספירה, ובין 1,000 ל-1,500 לפני הספירה הם מחליפים את כל זני הסוסים ביישובי האדם.

ג. בסוסי DOM2 מתקופה זאת ואילך מופיעים שינויים בשני גנים, אחד שהקל על כאבי גב (ולכן, איפשר רכיבה) ושני שהפחית את התוקפנות יחסית לסוסי-בר זכרים. נראה שהופעת שינויים אלו היא שאפשרה את הניצול השיטתי של סוסים לרכיבה ואת הביות המלא שלהם.

התפשטות מהירה כזאת זאת הייתה חייבת להיות מלווה בגידול מהיר מאוד באוכלוסיית הסוסים מן הזן הזה. החוקרים משערים שבתקופה זאת החלו בני אדם ליישם שיטות של רבייה מבוקרת ומואצת (למשל, יצירת אפשרות הרבעה על ידי זכרים צעירים, דבר שהוא נדיר בטבע) כמענה לביקוש גדול לסוסים המתאימים לרכיבה ורתימה למרכבות..
ממוזער|ההתפשטות האינדו-אירופית מהאזור הפונטי-כספי. באם המסקנות האחרונות לגבי ביות הסוס תקפות, תנועות האוכלוסים לאירופה קדמו לביות הסוס, ואילו הגירות ופלישות למזרח (אירן והודו) התרחשו אחריו.
אף שממצאים אלו תואמים את ההשערה הפונטית-כספית במה שנוגע למרחב הגאוגרפי של ביות הסוס, הם שוללים את הכרונולוגיה של ההשערות שצוטטו לעיל, ולכן גם את ההקשר ההיסטורי שלהן. בפרט, נובע מהם שהתפשטות אנשי הימניה, ושל השפות האינדו-אירופיות באירופה באלף השלישי (3,100-2500) לפני הספירה קדמה לביות הסוס (והסתייעה, ככל הנראה, בעגלות רתומות לשוורים עם גלגלים מלאים). לעומת זאת, ההתפשטות האינדו-אירופיות לצפון מזרח אסיה (הרמה האירנית ותת-היבשת ההודית) החלה אחרי 2,000 לפנה"ס, כללה מרכבות ורכיבה על סוסים, ומקורה ב שהתקימה בדרום אורל (זאת אומרת, מזרחית לאזור הפונטי-כספי) בין 2,000 ל-1,750 לפני הספירה.
ממוזער|מרכה חיתית עם גלגלי-חישורים, המאה ה-18 לפני הספירה
מסקנה זאת תואמת לממצאים ארכאולוגיים: הגילויים המוקדמים ביותר של מרכבות דו-גלגלית הוא מקברים של תרבות סינטשה המתוארכים בין 2,000 ל-1,750 לפני הספירה. במזרח התיכון מופיעות מרכבות כאלה מעט מאוחר יותר.

 ראו גם 
 ביות
 ביות בעלי חיים
 שפות הודו-אירופיות
 פלאוביולוגיה

 לקריאה נוספת 
 ג'ארד דיאמונד 1997 - רובים, חיידקים ופלדה, תרגום עתליה זילברג. פרק 9: עיקרון אנה קרנינה.

 קישורים חיצוניים 

 Zebra vs Horses (Americapox Part 2) – סרטון הסבר על ביות של בעלי חיים (באנגלית)
 מתי בוית הסוס לראשונה באתר מוזיאון הסמיסונין
 הסוס - ביות, אבולוציה, זנים באתר Encyclopedia Britannica

 הערות שוליים 

קטגוריה:אבולוציה
קטגוריה:אבולוציה לפי בעלי חיים
קטגוריה:סוסיים
קטגוריה:פרהיסטוריה
קטגוריה:נדידת בני אדם