דייוויד צ'יפרפילד

דיווויד אלן צ'יפרפילד (באנגלית: David Alan Chipperfield) הוא אדריכל בריטי זוכה פרס פריצקר לשנת 2023.

 ביוגרפיה 
צ'יפרפילד נולד בלונדון ב-1953, וסיים את לימודיו ב-1980 בבית הספר לאמנות קינגסטון בלונדון. ובבית הספר לאדריכלות של איגוד האדריכלים (AA) בלונדון. לאחר מכן עבד תחת מספר אדריכלים בולטים, ביניהם דאגלס סטיבן, נורמן פוסטר וריצ'רד רוג'רס. הקים את משרדו, דייוויד צ'יפרפילד אדריכלים, ב-1985.

צ'יפרפילד כיהן כפרופסור לארכיטקטורה באקדמיה הממלכתית לאמנויות יפות בשטוטגרט בין השנים 1995 ל-2001. בנוסף, צ'יפרפילד נשא את הקתדרה על שם מיס ון דר רוהה ב־Escola Técnica בברצלונה, ספרד. צ'יפרפילד הוא פרופסור אורח באוניברסיטת לונדון לאמנויות ונאמן של מוזיאון סר ג'ון סואן בלונדון.

צ'יפרפילד הוא הזוכה בפרס פריצקר לשנת 2023. קודם לכן זכה בפרסים רבים ביניהם פרס וולף לשנת 2010, מדליית הזהב המלכותית לשנת 2011, ופרס הפרמיום אימפריאלה לשנת 2013.
 עבודות נבחרות 
 מוזיאון הנהר והחתירה, הנלי-און-תמז, בריטניה (1989–1997) 
ימין|ממוזער| מוזיאון הנהר והחתירה
מוזיאון הנהר והחתירה בהנלי-און-תמז המוקדש לענפי ספורט החתירה. הבניין בנוי בשילוב של צורות וחומרים מודרניסטיים ומסורתיים, ונוצר בהשראת הצורה של מחסני סירות ואסמים מסורתיים של אוקספורדשייר. הבניין מתפרס על שטח של 2,300 מ"ר ומורם מעל פני הקרקע על עמודי בטון כדי למנוע הצפה. חלקו החיצוני וחלק מחלל הפנים מחופים בקרשי עץ אלון לא מעובד, התואמים את האדריכלות הכפרית המקומית.

 הספרייה הציבורית של דה מוין, איווה, ארצות הברית (2002–2006) 
שמאל|ממוזער| הספרייה הציבורית של דה מוינס
הספרייה הציבורית של דה מוין, איווה, הוא מבנה דו קומתי ללא חזיתות מוגדרות אלא נפח בעל שלושה אגפים. מנהרת זכוכית מאפשרת לעוברים ושבים לטייל בספרייה. הבניין בולט בזכות חיפוי רשת הנחושת על גבי קירות המסך. הרשת חוסמת שמונים אחוז מאור השמש, תוך שהיא מאפשרת מבט החוצה אל הפארק שמסביב לספרייה. בראיון לניו יורק טיימס אמר צ'יפרפילד: "הארכיטקטורה היא נייטרלית ואמורפית; כמעט ללא ארכיטקטורה בכלל, ורשת הנחושת היא ניסיון להסוות את הבניין כמה שיותר תוך מתן אפשרות מבחוץ פנימה".

 המוזיאון לספרות מודרנית, מרבאך, גרמניה (2002–2006) 
ימין|ממוזער| המוזיאון לספרות מודרנית במארבך
המוזיאון לספרות מודרנית ממוקם בעיירה מרבאך, ונהנה מנוף פנורמי של נהר נקאר. הוא ממוקם סמוך לבניין האמנויות היפות של מוזיאון שילר הלאומי, שנבנה ב-1903, ולבניין מודרני יותר של ארכיון הספרות הגרמני, משנות ה-70. המבנה נבנה בסגנון מודרניסטי. המבקרים נכנסים דרך ביתן בקומה העליונה ויורדים לחדרי הקריאה למטה. בעוד התאורה בפנים היא מלאכותית לחלוטין, כדי להגן על כתבי היד, לכל מפלס יש מרפסת המשקיפה על האזור הכפרי. הבניין זכה בפרס סטרלינג בשנת 2007.

 בניין גביע אמריקה (Veles e Vents), ולנסיה, ספרד (2005–2006) 
שמאל|ממוזער| בניין גביע אמריקה
צ'יפרפילד זכה בתחרות בשנת 2005 לבניית מטה חדש עבור גביע אמריקה על החוף בולנסיה, ספרד. הבניין מורכב משלושה מפלסים אופקיים העולים על המרפסת שמתחת ב-15 מטרים, ומספקים צל ונוף לים ללא הפרעה. וצבע לבן השולט מבפנים ומבחוץ.

 המוזיאון החדש, ברלין, גרמניה (1997–2009) 
ימין|ממוזער| המוזיאון החדש 
ב-1997 זכה צ'יפרפילד, יחד עם ג'וליאן הראפ, בתחרות לשחזור המוזיאון החדש בברלין שנפגע קשות במהלך מלחמת העולם השנייה. המשימה הייתה לשחזר את המבנה המקורי של המוזיאון, הן על ידי שחזור חללים מקוריים והן על ידי הוספת חללים חדשים שיכבדו את המבנה ההיסטורי של המבנה. בטון חשוף משמש לגלריות החדשות ולגרם המדרגות המרכזי החדש, בעוד לבנים ממוחזרות משמשות בחללים אחרים, בעיקר באגף הצפוני ובכיפה הדרומית. כמו כן, השתמרו חלק מפגעי המלחמה על קירות המבנה כחלק מהותי מההיסטוריה שלו. כפי שהסביר צ'יפרפילד, כך ש"החדש ישקף את מה שאבד, מבלי לחקות אותו". הבניין קיבל את פרס האיחוד האירופי לאדריכלות עכשווית בשנת 2011. בשנת 2018, השלים צ'יפרפילד את גלריית ג'יימס סימון הסמוכה.

 גלריית Hepworth Wakefield (2003–2011) 
שמאל|ממוזער| The Hepworth Wakefield
הפוורת' וייקפילד היא גלריה המוקדשת לעבודתה של הפסלת ברברה הפוורת'. הוא מורכב מעשרה בלוקים טרפזיים, כשהגלריות במפלס העליון מוארות באור טבעי החודר דרך חלונות גדולים בגגות המשופעים. חזית הבניין מכוסה בבטון מיוחד שנעשה במקום, החומר נועד להדגיש את המראה הפיסולי של הגלריה. ביקורות הושמעו על המבנה בשל מראהו האטום הדומה ל"בונקר".

 טרנר קונטמפוררי, מרגייט, בריטניה (2006–2013) 
שמאל|ממוזער| הגלריה העכשווית - טרנר
מוזיאון טרנר לאמנות עכשווית ממוקמת ליד חוף במרגייט, בחוף הצפוני של קנט, אנגליה. הוא מוקדש לזכרו של הצייר ויליאם טרנר שהיה מבלה בעיר רבות. המוזיאון מורכב משש גלריות זכוכית זהות, המכונות "קריסטלינים", המחוברות ביניהן. אור השמש מדרום מרוכך על ידי מערכת תריסים מעל התקרה, והמבנים מוגבהים על עמודים כדי למנוע הצפות מהים הקרוב. החזיתות עשויות זכוכית חלבית על מנת לעמוד בהשפעת הקורוזיה המגיעה מן הים.

 גלריית ג'יימס סיימון, ברלין, גרמניה (2007–2018) 
ימין|ממוזער| גלריית ג'יימס סימון
גלריית ג'יימס סימון נבנתה כיצירה האחרונה בתוכנית האב שצ'יפרפילד הגה עבור אי המוזיאונים של ברלין ב-1999. הוא משמש כשער המבקרים לאי, ומחבר פיזית בין מוסדות אחרים לרבות הפרגמון ומוזיאון החדש. הבניין שואב השראה מעבודות בסביבה של אדריכלים כמו קארל פרידריך שינקל ופרידריך אוגוסט שטילר. האלמנט העיקרי בחזית הוא שורה של שבעים עמודים יצוקים בבטון לבן, המתנשאים לגובה תשעה מטרים אך עוביים פחות משלושים סנטימטרים. ביקורות על גלריית ג'יימס סיימון בגרדיאן ובמקומות נוספים שיבחו את הבניין, אך ציינו את הדמיון של מבנה העמודים לאתר הכינוסים של המפלגה הנאצית שתוכנן על ידי אלברט שפר.

 סגנון אדריכלי 
בעוד שצ'יפרפילד נמנע מלהגדיר עצמו כאדריכל בסגנון מסוים וגם לא ניתן לתאר את הבניינים שלו ככאלה, עבודתו המודרניסטית נתפסת לפעמים כתגובה לפרויקטים היותר ראוותניים של פרנק גרי, זהא חדיד וכדומה. ב-2005 הוא אמר לכריסטופר הול מהניו יורק טיימס, "אני מאוד מעוניין לעשות בניינים שאנשים אוהבים, אבל עם כל פרויקט אני גם מנסה לפרוץ את הגבולות, לעשות משהו מוכר אבל שונה. אני לא כל כך מעוניין לשכנע את הקהילה האדריכלית שאני גאון".

בראיון לאנדי באטלר ב-2014 הצהיר צ'יפרפילד: "הדבר היחיד שאתה לא יכול לעשות באדריכלות, לפחות לדעתי, הוא להגביל את דרך החשיבה שלך לסגנון, או לחומר, אתה צריך להיות קשוב לנסיבות של הפרויקט". והכריז כי הוא מתנגד לגלובליזציה של האדריכלות מכיוון שהיא חייבת להתנות בהתאם לתרבות של העיר. "עם כמה שאנחנו מרגישים עכשוויים, אנחנו עדיין רוצים למצוא מאפיינים שונים במקומות שונים. כשאנחנו בונים בעיר יש לנו אחריות בצורה מסוימת להצטרף ולהבין למה הבניינים הם כפי שהם בעיר הזאת. אני מוצא את זה לא ראוי עבור אדריכל להתעלם מההיסטוריה ומהתרבות של העיר ולומר 'יש לי סגנון בינלאומי'".

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:זוכי פרס פריצקר
קטגוריה:זוכי פרס וולף לאדריכלות
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:מעוטרי מסדר עמיתי הכבוד
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אדריכלים בריטים במאה ה-21
קטגוריה:זוכי פרס פרמיום אימפריאלה לאדריכלות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1953