תמר שגיא

פרופסור תמר שגיא היא פסיכולוגית חברתית, חוקרת בתחום של יחסים בין קבוצות, יחסי כח, יחסי מגדר ושינוי חברתי. עבודותיה משמשות לפיתוח חשיבה וייעול של מפגשים בין קבוצות, הן באקדמיה והן מחוצה לה.הן עוסקות בהבנת התהליכים המנטליים אשר משמרים אי-שוויון, ומה ניתן לעשות על מנת לייצר שינוי חברתי.

המאמרים המצוטטים ביותר של פרופ' שגיא עוסקים בתהליכי פיוס בין קבוצות. שגיא היא בין החוקרים הראשונים שזיהו כי תהליכי פיוס (כמו דיאלוג בין קבוצות) לוקים בחסר בכך שאינם לוקחים בחשבון את פערי הכוח בין הקבוצות. מחקריה עוזרים לזהות מהם הכשלים המרכזיים ביוזמות דיאלוג, ומה ניתן לעשות כדי לייצר מפגשים שיהיה להם אפקט חיובי מתמשך.

עבודותיה המחקריות מתפרסות בכתבי עת מדעיים כמו Psychological Science, Nature, Personality and Social Psychology Bulletin, ו-Journal of Personality and Social Psychology והיא עורכת בכתב העת Group Processes and Intergroup Relations

שגיא זכתה בפרס היוקרתי עבור חוקרים מובילים בעולם בתחום הגיוון לשנת 2024, המוענק על ידי האגודה לפסיכולוגיה חברתית ניסויית. ונבחרה על ידי מגזין גלובס לאחת מ-40 הצעירים המבטיחים בישראל. כמו כן, היא מתראיינת תדיר באמצעי התקשורת וכותבת מאמרי דעה בנושאים של מגדר, יחסים בין קבוצות, ושינוי חברתי, ומרצה במגוון ארגונים בנושאים אלה..

 רקע אקדמי 
שגיא השלימה לימודי דוקטורט בשנת 2008 באוניברסיטת קונטיקט בארצות הברית. מנחי הדוקטורט שלה היו פרופסור פליסיה פראטו, אחת החוקרות המובילות בעולם בתחום של הפסיכולוגיה של אי-שוויון, ופרופסור ג'ק דווידיו, מומחה עולמי לעולמות הפיוס ותהליכי זהות בין קבוצות. עבודת הדוקטורט שלה שנקראה "האירוניה של ההרמוניה", הצביעה על האופן בו מפגש הרמוני בין שתי קבוצות מרקע שונה עשוי להוביל לשימור יחסי הכוח הלא שוויוניים בין הקבוצות. המאמר המרכזי מתוך עבודת הדוקטורט צוטט מעל ל-780 פעמים, ומאז שוחזר מספר רב של פעמים כולל במטה אנליזה שהתפרסה על פני יותר מ-60 מדינות. לאחר לימודי הדוקטורט שלה הייתה פוסט-דוקטורנטית באוניברסיטת ייל. בשנת 2010 הצטרפה לבית הספר ברוך איבצ'ר לפסיכולוגיה באוניברסיטת רייכמן. נכון לשנת 2025 היא פרופסור מן המניין באוניברסיטה זו. מחקריה, התפרסמו בכ-100 מאמרים שצוטטו יותר מ-8600 פעמים.

 מחקרים בנושא יחסים בין קבוצות 
המאמר "האירוניה שבהרמוניה" של שגיא ועמיתיה היה בעל השפעה רבה בתחום הפסיכולוגיה החברתית. המאמר התבסס על סדרת מחקרים שלה שעסקה בהשפעת מפגשים ודיאלוג בין חברי קבוצה בעלת כוח וחברי קבוצת מיעוט מוחלש. למשל מפגשים בין יהודים לערבים בישראל, בין לבנים ושחורים בארצות הברית ובין קבוצות רוב ומיעוט באירופה. הממצאים העלו כי המפגשים המשותפים עשויים להפחית דעות קדומות אולם בו בעת גם לשמר את אי השוויון בין הקבוצות. זאת כיוון שההרגשה הטובה שנוצרת אצל חברי הקבוצה החלשה בעקבות המפגשים, מחלישה את המוטיבציה שלהם לקדם שינוי חברתי, ולא בהכרח משפיעה על נכונות חברי הקבוצה החזקה לוותר על כוח סטטוס ומשאבים. במחקרי המשך מצאו שגיא ועמיתיה כי לאורך זמן, כשהרמוניה בין קבוצות איננה מייצרת יחסים יותר שוויוניים, חברי הקבוצה החלשה עשויים לחוש תסכול רב ובמקרים מסוימים אף לחוש נבגדים. היא חקרה את התהליך הזה בקרב חברי העדה הדרוזית בישראל ומצאה כי בעקבות חקיקת חוק הלאום, דרוזים צעירים חשו שהם איבדו את תחושת החיבור שלהם לחברה הישראלית – תחושה שניבאה אצלם תסכול רב ועלייה בתמיכה בפעולות מחאה לא נורמטיביות.

מחקר נוסף שערכה בהקשרים אלו עוסק בבחינת ההשפעה של הרמוניה בתוך קשר זוגי, על האופן בו נשים בתוך הקשר תופסות אי שוויון מגדרי. בדומה למחקריה על קבוצות ששונות בכוח, גם כאן נשים שחוו עם בני זוגן מגע הרמוני (כלומר דיווחו על יחסים הרמוניים עם בני זוגן) גם ראו את אי השוויון המגדרי כצודק יותר. מהמחקר עולה שוב כי תהליכים של הרמוניה בין קבוצות עשויים ליצור אצל חברי הקבוצה החלשה תפיסה של יחסי הכוח כפחות מטרידים, ובכך לייצב את ההיררכיה החברתית.

שגיא סיכמה, יחד עם עמיתתה ד"ר מיכל רייפן-תגר, 50 שנה של ספרות על קונפליקטים בין קבוצות. במאמר סקירה שהתפרסם ב-Nature שגיא ורייפן תגר מציעות את המונח "תפיסת עולם תומכת קונפליקט" אשר מאגד את התהליכים המנטליים שמעודדים קונפליקטים בין קבוצות. במאמר הן סוקרות את התהליכים שמנבאים את תפיסת העולם הזו ודרכים למתן אותה.

בנוסף חוקרת שגיא את האופן בו חברי קבוצות חזקות מנהלים את הזהות החזקה שלהם. למשל, במחקרים שמוביל דוקטור אריק שומן (דוקטורנט של שגיא לשעבר) נמצא כי חברי קבוצות חזקות חוות איום מוסרי מעצם היותן בעמדת כוח ונוקטות באסטרטגיות שונות לניהול האיומים, כמו הכחשה של אי השוויון, הפחתה שלו, או התרחקות מהנושא.

 מחקרים בנושא מגדר 
פרופסור שגיא חוקרת היבטים שונים של אי שוויון מגדרי. בתחילת דרכה המחקרית היא התמקדה בתהליכים של החפצה מינית. במחקר היא בחנה התנהגות של נשים באינטראקציות חברתיות במצבים בהן הן נתפסות כאובייקטים מיניים. בניסוי זה המשתתפים (גברים ונשים) נתבקשו להציג את עצמם בעל פה מול בן המין השני. המשתתפים צולמו בעת ההצגה העצמית באחד משלושה מצבים: גוף (צולמו מהצוואר ומטה), פנים (צולמו מהצוואר ומעלה), או שמע בלבד (ללא צילום). נשים שגופם צולם צמצמו את נוכחותן החברתיות בכך שדיברו פחות משאר הקבוצות, במיוחד בשיחה עם גברים.

במחקרים מאוחרים יותר שגיא התמקדה באופן בו חשיבה מהותנית על מגדר, כלומר חשיבה על הבדלים בין המינים כנטועים במהות ביולוגית, עשויה לשמר אי שוויון מגדרי. יחד עם עמיתותיה מיכל רייפן תגר ופרופסור דפנה יואל היא הציעה מודל שמדגים כי חשיבה מהותנית על מגדר מנבאת התנהגות שממגדרת את הסביבה ובכך מייצרת שימור של אי השוויון המגדרי.במאמר נוסף, בהובלת נויה כסלו, היא מראה כי גם בקרב הורים לילדים בגיל הרך, חשיבה מהותנית מייצרת מיגדור של סביבת ילדיהם כך שהיא מעודדת אצלם קניית מתנות שתואמות לסטריאוטיפ המגדרי. כך, גם בתחום המגדר, עבודותיה של שגיא מתחקות אחר תהליכים מנטליים שמשמרים אי שוויון.

מחקר נוסף שלה השווה דעות קדומות כלפי נשים ללא ילדים לעומת נשים בתפקידי כוח או נשים להט"ביות. נמצא כי נשים שבוחרות לא להיות אימהות מקבלות תגובות שליליות יותר מאלו המפרות נורמות מגדריות אחרות. הממצאים מצביעים על כך שהציפייה לאימהות היא חזקה יותר מציפיות מגדריות אחרות.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20