דיוקנה של העלמה ליזר

דיוקנה של העלמה ליזר (בגרמנית: Bildnis Fräulein Lieser) הוא דיוקן שיצר גוסטב קלימט. הציור, שהושלם בשנת 1917, נותר בלתי חתום בסטודיו של קלימט כאשר נפטר בשנת 1918. במשך שנים רבות נחשב לאבוד או שנהרס, עד שהתגלו עקבותיו בשנת 2024 במצב משביע רצון. באפריל 2024, הציור נמכר על ידי בית המכירות הפומביות "im Kinsky" בווינה תמורת 30 מיליון אירו.

 תיאור היצירה 
הציור, שנעשה בשלושה רבעים, מציג אישה צעירה בתנוחה חזיתית על רקע אדום. גלימה המעוטרת בפרחים עוטפת את כתפיה. פלטת הצבעים מאפיינת את יצירותיו המאוחרות של קלימט.

הצעירה המופיעה בציור נחשבת לבת משפחת ליזר, משפחה של תעשיינים וינאיים. לפי בית המכירות הפומביות, האישה המתוארת בציור איננה מרגרטה קונסטנס ליזר, בתה של סילביה ליזר, כפי שסברו עד כה, אלא הלנה, בת דודתה ובתם של יוסטוס והנרייטה ליזר ההסבר לכך הוא שהציור לא הוזמן על ידי סילביה, אלא על ידי גיסתה הנרייטה, שכונתה "לילי".

טוביאס ג. נאטר, אחד המומחים הבולטים בעולם ליצירותיו של קלימט, טוען כי ניתן להוכיח שהעלמה ליזר היא דווקא מרגרטה. לדבריו: קיימות עדויות חיוניות ועצמאיות התומכות בזיהוי זה, בהן עדותו של בנו של אספן האמנות החשוב בווינה, אריך לדורר, וכן עדותה של אשתו השנייה של האנס ליזר, אחיה של מרגרטה, אשר התבקשה פעמיים לזהות את הדמות בציור ובשתיהן השיבה: מרגרטה.אריקה יעקובוביץ, המנהלת התרבותית של הקהילה היהודית בווינה, סבורה כי יש לעכב את המכירה עד שתתברר זהות הדמות שבציור ומקורו באופן חד-משמעי.

על פי ההערכות, הדמות שבציור ביקרה בסטודיו של קלימט תשע פעמים בין אפריל למאי 1917.

הציור בגודל 140 על 80 סנטימטרים. ברקע הציור מופיעות צורות בעיפרון קלושות, המעידות כי קלימט תכנן להוסיף פרטים נוספים.

לדברי ההיסטוריון דובאי, הקומפוזיציה ותנוחת הידיים מזכירות דיוקנאות קודמים של קלימט, כגון דיוקנה השני של אדלה בלוך-באואר ואליזבת באכופן-אכט.

 מקור והיסטוריית בעלות 
קלימט צייר את "דיוקנה של העלמה ליזר" בשנת 1917. הציור נותר בלתי חתום בסטודיו שלו לאחר מותו בשנת 1918 והועבר למשפחת ליזר.

לאחר תערוכה של קלימט בנויה גאלרי בווינה בשנת 1925, הציור עבר לאוסף פרטי. התיעוד היחיד של הציור היה צילום בשחור-לבן מאותה תקופה. ההנחה הייתה כי הציור היה בבעלות אדולף או הנרייטה ליזר.

לאחר סיפוחה של אוסטריה לגרמניה הנאצית בשנת 1938 ("האנשלוס"), נרדפה משפחת ליזר במסגרת חוקי הגזע האנטי-יהודיים. נכסיה ובתיה הופקעו במסגרת תהליך ה"אריזציה". הנרייטה ליזר גורשה לגטו ריגה ב-11 בינואר 1942 ונרצחה שם ב-3 בדצמבר 1943.

הציור נרכש בסביבות שנת 1960 ולבסוף עבר לידיו של אזרח אוסטרי אנונימי. בשנת 2024 הציור "נתגלה מחדש" כאשר הבעלים הנוכחי פנה לבית המכירות הפומביות "im Kinsky". מסלולו של הציור בין השנים 1925 ל-1960 אינו ידוע.

המכירה הפומבית התקיימה באפריל 2024. ויויליאם דה גלסי, קרוב משפחתו של מצויר הדיוקן, חיפש אחר הציור כל חייו, אך הוא נמצא רק שנה לאחר מותו. סוגיה זו עוררה שאלות בנוגע לעיתוי הופעתו מחדש של הציור. דה גלסי נפטר ללא יורשים, ולמרות זאת, הציור נמכר על ידי הבעלים הנוכחי ללא מעורבות של צאצאים ישירים ממשפחתו. המכירה נערכה בהתאם ל"עקרונות וושינגטון", מאחר שבעלות הציור וההיסטוריה שלו בתקופת השלטון הנאצי אינן ברורות לחלוטין. ב-24 באפריל 2024 נמכר הציור במכירה פומבית בווינה תמורת 30 מיליון אירו.

 תערוכות 
הציור צפוי להיות מוצג באופן פומבי בגרמניה, הונג קונג, שווייץ ובריטניה.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:גוסטב קלימט
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים משנות ה-1910