וים ונדקייבוס

וים ונדקייבוס (באנגלית: Wim Vandekeybus; נולד ב-30 ביוני 1963) הוא כוריאוגרף, במאי וקולנוען בלגי. מנהל את החברה שלו Ultima Vez הנמצאת במולנבק-סן-ז'אן, בריסל. בשיתוף עם יאן פאברה, אלן פלאטל ואן תרזה דה קירסמקר, היה ונדקייבוס אחראי לגל הפלמי במחול העכשווי של שנות ה-80. הוא יצר למעלה משלושים הפקות מחול ותיאטרון בין-לאומיות וכמעט אותה כמות של סרטים ויצירות וידאו.

 פריצת דרך 
לאחר שסיים בית הספר תיכון, הוא למד פסיכולוגיה ב-KU Leuven בלוון, בלגיה, אך לאחר תקופה קצרה, הוא החליט לבחור בכיוון אחר לחלוטין. לאחר סדנת תיאטרון ומספר שיעורי מחול צילום וקולנוע, הוא גילה את התיאטרון. הוא המשיך בסדנאות ריקוד שונות כולל טנגו ומחול עכשווי והתמקד בקולנוע ובצילום. לאחר אודישן לכוחו של שיגעון תיאטרלי של Jan Fabre ב-1985, ונדקייבוס בילה שנתיים במסעות בעולם כאחד משני המלכים העירומים במופע.

ב-1986 הוא שהה במדריד למשך מספר חודשים עם קבוצת רקדנים מתחילים כדי לעבוד על המופע הראשון שלו ולהשיק את להקתו Ultima Vez. העבודה עם הלהקה הייתה שילוב של תיאטרון ומחול, עם דגש על פיזיות מתפרצת, עבודה אקרובטית של הגוף, ואנרגיה צעירה ותיאטרלית. "מה הגוף לא זוכר" היה המופע הראשון של להקתו והבכורה הייתה ביוני 1987 ב-Toneelschuur בהארלם, הולנד. את המוזיקה לעבודה זו הלחינו  ופיטר ורמירש. המופע שעוסק בתגובות אינסטיקטיביות שאינן באות מכורח תכנון והכנה אלא הן תגובה מיידית להתרחשויות ספונטניות. כשהוצג המופע לראשונה באירופה, הוא זכה ליחס מבטל מצד הביקורת, אבל בשנת 1988 בניו-יורק זכתה ההופעה ב-Bessie Awards . מייד אחר כך הפך המופע ללהיט גדול שעבר בין יבשות. מאז ממשיך ונדקייבוס להעלות את מופעי תיאטרון המחול הייחודיים שלו, תוך כדי שיתוף פעולה פורה עם מוזיקאים ושחקנים.

ב-1989 שהה ברזידנסי במרכז הלאומי ד'אנג'רס למחול עכשוי, ובעקבות שהות זו נוצר המחול "Les porteuses de mauvaises nouvelles", שזיכה את ונדקייבוס שוב בפרס בסי.

הסרט המקסים WIM נותן הצצה אל חדוות היצירה שמקיפה את ונדקייבוס, את אישיותו ואת עבודותיו. אחותו לוט היא במאית הסרט שאורכו 112 דקות.

 החותם של ונדקייבוס 
סגנונו הייחודי של ונדקייבוס מתבטא בראש ובראשונה במאפיינים פיזיים, יחד עם זאת, כבר במופעים המוקדמים של להקתו, ניתן לזהות את במופעים קווי מתאר ראשוניים של נרטיב ומסרים, למשל אופוזיציה בין גברים לנשים. את ונדקייבוס תמיד ריתקו תגובותיהם של אנשים במצבים בלתי מוכרים או בעמדות שוליים. הוא חיפש לעיתים קרובות שיתופי פעולה עם אמנים אחרים, הוא גם עבד עם אנשים שאינם אמנים, וגם מבצעים מכל הגילאים וממגוון רקעים. החיפוש של ונדקייבוס אחר חידושים וחדשנות הוא מופע קבוע ביצירתו, אבל לאורך כל ההפקות שלו, הוא תמיד נשאר נאמן לשפת התנועה וסיגנונו הייחודי. מרכיבים מרכזיים ביצירתו הם מתח וקונפליקט, דיכוטומיה של גוף נפש, סיכונים ודחפים וכן פיזיות, תשוקה, אינטואיציה ואינסטינקט. עם זאת, עם כל אחד מהאלמנטים, הוא מתמודד בצורה שונה במופעים שלו. עבודותיו רוויות קונפליקטים, סיכונים, אימפולסים, אינטואיציה ואינסטינקטים של תגובה. היבט נוסף הוא הבין תחומיות, מחול, תיאטרון ומופע חופפים זה את זה תוך התמקדות בגוף, כפי שהיה אופייני בשנות ה-80. בעבודותיו הוא משתף פעולה בין רקדנים, אמני קרקס, מוזיקאים, סופרים ואמנים מתחומים נוספים. הוא משלב ביצירותיו טקסטים, וידאו קולנוע וצורות אמנותיות נוספות.

 בישראל 
ב-1996 העלתה להקת בת־שבע בתל אביב יצירה מבוססת על עבודותו של ונדקייבוס Her Body Doesn’t Fit Her Soul משנת 1993. ביצירה משולב טקסט מתוך "אהבות חדשות" מאת איטלו קאלוינו ומילון הכוזרים מאת מילוראד פאביץ'.

הרקדנית והיוצרת הישראלית שלומית פונדמינסקי, הוזמנה להשתתף בערב הפותח את חגיגות 25 השנה לתיאטרון La Maison De La Danse שבליון. התיאטרון, הנחשב למרכז ייחודי שמציג מגוון עשיר של מחול מקומי ובינלאומי, שם דגש מיוחד על כוריאוגרפיה ורקדנים יוצרים. פונדמינסקי תהיה המופע לפני (חימום) להקתו של הכוריאוגרף הבלגי ונדקייבוס ותציג בבכורה בצרפת את "בכיס הפנימי" גם בפורטו, פורטוגל.

אולטימה ווז, להקתו של ונדקייבוס קיימה בארץ מספר הופעות.

 ביקורת 
חוקר התיאטרון ארווין יאנס Janes חושב שונדקייבוס בעבודותיו, מחזיר את האמון האינסטינקטיבי של הגוף בטבע שלו עצמו, לאחר שאבד במציאות היומיומית. בשגרת חיינו, הגוף נדרש פחות לאינסטינקטים הישרדותיים, אך בהתמודדות עם סכנה או איום, האינסטינקט עשוי להתגלות. את הרגע הזה מחפש ונדקייבוס בהופעותיו. תנועה, כח, אנרגיה, אמון בתגובות אינסטינקטיביות הם מילות מפתח בתיאור שפת המחול שפיתח ונדקייבוס. בעבודותיו, הגוף מתייצב כנגד חברה התלויה בפיזיות מקודדת וחד משמעית ומשחרר את עצמו ממוסכמות תרבותיות תחת נסיבות קיצוניות.

מבקר המחול פיטר אונוק מתאר כיצד במהלך חיבור יצירותיו, ונדקייבוס מחפש באופן פעיל אחר נסיבות שיביאו את המבצעים לנקודה שבה החלטות אינן נעשות במחשבה תחילה אלא בתגובות אינסטינקטיביות ותוך שבירת הרגלים וציפיות. ונדקייבוס לא רק מכריח את הגוף ללכת מעבר לגבולות היכולת המוכרים, אלא להכיר בפגיעות ובשבריריות שלו. יצירותיו הן תמיד דרמטיזציה של סכנה שהגוף מסגיר את עצמו אליה.

 הופעות 
 1987 מה הגוף לא זוכר
 1989 Les porteuses de mauvaises nouvelles
 1990 משקלה של יד
 1991 Immer das Selbe gelogen
 1993 הגוף שלה לא מתאים לנפשה
 1994 הרים עשויים מנביחות
 1995 Alle Grössen decken sich zu
 1996 נטול איחוד מאושר
 1996 תשישות מאהבה חלומה
 1997 7 לסוד שלא יספרו לעולם 1998 גוף, גוף על הקיר...
 1998 יום השמים והגיהנום
 1999 למרות הרצון והרצון
 2000 ככל שהחיים מושאלים...
 2001 לגרד את השדות הפנימיים
 NACHT של 2002
 2002 Bericht aan de Bevolking
 2002 זה
 2002 סומק
 2003 סוניק בום 2004 ויוה!
 2004 השכרת ילד, בלי שטויות!
 2005 פור
 2006 Bêt noir
 2007 שפיגל
 2007 Nachtschade
 2007 מנסקה
 2008 ליכטנכט
 2009 Black Biist
 2009 חדש זוארט 2010 סנדוויץ' קופים
 2011 Radical Wrong
 2011 IT 3.0
 2001 אדיפוס / bêt noir
 2012 לא לפחד
 שלל 2012 ביזה
 2013 אחדות רוחנית
 2014 דבר עם השד
 2015 דבר נמוך אם אתה מדבר אהבה...
 מודל 2017 של מושיע בן זמננו
 2018 לך להבין את עצמך
 2018 TrapTown 2019 Die Bakchen
 2019 TRACES

 פילמוגרפיה 
 1990 רוזלנד
 1992 לה מנטירה
 1993 אלבה ופדריקו
 1994 הרים עשויים מנביחות 1996 נטול איחוד מאושר
 1996 אבק
 1997 גוף, גוף על הקיר...
 1999 המילים האחרונות 2000 באשר הוא
 2001 כסף
 2002 למרות הרצון והרצון
 סומק 2005 2007 כאן אחרי
 2011 סנדוויץ' קופים
 2015 מוח דוהר

 פרסים 
 בשנת 1988 וים ואנדקייבוס מקבל פרס בסי על מה שהגוף לא זוכר
 בשנת 1990 וים ואנדקייבוס מקבל פרס בסי עבור Les Porteuses de mauvaises nouvelles
 בשנת 2007 וים ואנדקייבוס זוכה בפרס כוריאוגרפיה מדיה של גילדת הבמאים של אמריקה בלוס אנג'לס
 פרס קייזר קארל (2012)
 פרס אוונס לאמנויות (2013)

 קישורים חיצוניים 



 I

הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1963