פרחים בקנה (ספר)

פרחים בקנה: כך אג'נדות רדיקליות שינו את פניו של צה"ל הוא ספר עיון מאת העיתונאית, הפובליציסטית, ומגישת הטלוויזיה נוה דרומי. הספר יצא לאור בשנת 2022 בהוצאת סלע מאיר, ועוסק בתהליכים שהתרחשו בצה"ל בעשורים האחרונים, בדגש על השפעת ארגוני חברה אזרחית על עיצוב רוחו ותפיסותיו של הצבא.

הספר זכה בפרס מולדובן לספרות צבאית.

 תוכן 
דרומי מציגה בספרה טענה לפיה בעשורים האחרונים חדרו לצה"ל גורמים חוץ-צבאיים בעלי אג'נדות רדיקליות, אשר השפיעו באופן עמוק על עקרונות היסוד של הצבא הישראלי – הרתעה, התרעה והכרעה – והחליפו אותם בתפיסות פעולה שונות ורחוקות ממורשתו המסורתית ובעקרונות כמו הכלה, הוגעה, הפעלת מנופים ויצירת אפקטים.

לטענתה, תהליכים אלו הובילו להיחלשות הרוח הצבאית ולפגיעה ביכולתו של צה"ל להכריע את אויביו. הספר עוסק בשורת סוגיות מרכזיות, בהן השינוי ביעדיו ובערכיו של צה"ל מאז שנות ה-90, חדירת גופים חיצוניים למערך החינוך וההדרכה בצבא, השפעת הפמיניזם והשיח המגדרי על מבנה הכוח והלחימה, ומעורבות מערכת המשפט בהחלטות מבצעיות. דרומי מצביעה על קשר ישיר בין תהליכים אלו לבין משברים מבצעיים מהותיים, כדוגמת מלחמת לבנון השנייה. הספר משלב מחקר תיעודי, ראיונות עם קצינים ובכירים לשעבר, ועדויות אישיות שמטרתן להמחיש את עומק השינוי שחל בצה"ל ואת השלכותיו הביטחוניות והחברתיות.

טענתה של דרומי במבוא הוא, שהשינוי העיקרי התחיל בשנת 77', שנת "המהפך" שהביאה לסיומם של שלושה עשורים של שליטת מפא"י. היא טוענת "צה"ל של לפני מהפך 77' זכה למעמד ממלכתי. הוא היה "שלנו" - כלומר, של מפלגת הפועלים ההגמונית - וככזה נחסכה ממנו ביקורת אזרחית-ציבורית". אולם השינוי החל כאשר השמאל איבד את השלטון לליכוד ו"הטראומה מאיבוד השלטון והחיפוש של גורמי שמאל אחר דרכים אחרות להשפעה ולשליטה היו עזים עד כדי כך, שהם גרמו ליצירת מאבקים חדשים, גם במחיר פגיעה במקצועיותו של צה"ל, ביכולתו לעמוד במשימותיו..."

בפרק הראשון "מהכרעה להכלה" היא טוענת שצה"ל בקום המדינה הבין "את החשיבות של עקרון ההכרעה למדו לוחמי ישראל על בשרם כבר במלחמת העצמאות." אולם בשנות ה-90 חל מפנה, ורעיונות חדשים חדרו לצה"ל "ושעיצבו את ההיגיון המרכזי שלהן כמבצעי 'החזיקו אותי'... המושג 'הרתעה' הפך לשם קוד להפעלת מנופי לחץ אלימים, ללא חתירה להכרעת היכולות הצבאיות"

בפרק השני "ערכים במיקרו חוץ" היא טוענת ש"בשנות האלפיים עתירות האתגרים הביטחוניים ניצב צה"ל בפני משבר ערכי שנבע משני גורמים" הראשון - ההבנה שלמתגייסים חסרים הידע, תחושת השייכות והזיקה למדינה, הנדרשים כדי לפתח אמונה בצדקת הדרך... הגורם השני היה כרוך בכך שבשנות התשעים התקשתה ישראל להצדיק את מלחמתה בטרור... והחייל הצעיר מצא את עצמו מבובלבל ונבוך..." על מנת לפתור זאת הוכנסו ארגונים חיצוניים לצבא ו"העיסוק החינוכי הועבר למכון אזרחי חיצוני שקידם סדר יום ליברלי-פלורליסטי ודן עם החיילים בסוגיוץ חברתיות ופוליטיות".

בפרק השלישי "יש פמיניסטיות בשוחות" היא טוענת ש"דעות קיצוניות הפכו לזרם המרכזי המעצב את התפיסה של שירות נשים בצבא" ובהמשך היא מפרטת על ההיסטוריה הפמיניסטית, ואיך מתנועה שהתחילה בתור דבר מבורך שהעניק שיווין זכויות לנשים, התנועה הפמיניסטית הפכה לקיצונית, והקיצוניות הזאת חלחלה לתוך צה"ל. אחת הדוגמאות היא שילוב הנשים במערך הלוחם, וההשלכות הן על הצבא והן על הנשים עצמן.

הפרק הרביעי "מתחת לאפם עשינו מהפכה" ממשיך את הפרק הקודם, ומסביר בהרחבה על כניסת ארגוני הנשים לצבא, הפמיניזם, ואיך התופעות הללו פגעו בצבא לתפיסתה של דרומי.

 ביקורת 
הספר עורר מחלוקת. מצד אחד, זכה לשבח מצד גורמים בימין, הרואים בו תיאור חשוב של משבר תרבותי בצה"ל. מצד שני, ספג ביקורת מצד חוקרים ועיתונאים שטענו כי הספר לוקה בהכללות, בטון קונספיריטיבי ובחוסר עומק מחקרי. המבקרים הללו טענו כי הספר מתמקד בעיקר בביקורת על השמאל ועל ארגוני זכויות אדם, ולא מציג ניתוח מקיף של כלל הכוחות הפועלים על צה"ל.

באתר מידה כתב אריאל קלנר: "...בעיניי זהו ספר חובה עבור בכירי מערכת הביטחון שבשם 'ערכים' הובלו למחוזות בעייתיים, עבור פוליטיקאים שחייבים להבין את השלכות המצב וכמובן עבור הציבור הרחב". בהארץ כתב נועם שיזף:"מה מחויבותו (של צה"ל) לשוויון בין נשים לגברים? צה״ל עוסק בחינוך, בהתיישבות, בסחר בקרקעות ובתקשורת – מהם הערכים שלאורם הוא אמור להתנהל? מדובר בעולם שלם של הקשרים ושאלות, אולם דרומי נראית כמי שנעדרת את הסקרנות או העומק כדי לעסוק בהם. לא החברה הישראלית מעניינת אותה, ואפילו לא צה״ל; מעניין אותה השמאל".

 קישורים חיצוניים 


 הערות שוליים 

קטגוריה:זוכי פרס מולדובן
קטגוריה:צה"ל
קטגוריה:צה"ל: ספרים
קטגוריה:ספרי הוצאת סלע מאיר