השנסונים של פייר מק אורלן

פייר מק אורלן כתב ששים שנסונים. רוב השנסונים שכתב נאספו בשני קבצים: שנסונים לאקורדיון (1953) ו"זיכרונות בשנסונים" (1965).
כפי שאמר הסופר ז'אן-פייר שברול, "השנסון לא היה בשבילו "כינור של אנגר" אלא אחד הקולות הטבעיים של חייו היצירתיים".
בנעוריו כתב מק אורלן על מנת להתפרנס הרבה שירים נוספים שאותם מכר בחוברות. הם לא שרדו את מבחן הזמן. על כך העיר ש"אכן, לאנשים יש טעם טוב".

לדברי מק אורלן:

השנסון בחייו של מק אורלן
כל חייו מק אורלן נלהב משנסונים. כבר ב-1898–1899 שלח שירים ראשונים, שאותם כתב בסתר בתיכון באורליאן, אל הזמר ומלחין השנסונים המפורסם אריסטיד ברואן.
כעבור עשור, כשחי בפריז בתנאי דלות, ניסה מק אורלן להרוויח את מחייתו בעיקר על ידי כתיבת שנסונים שאותם מכר לאמנים בינוניים, או לפזמונאים שהורשו לקנות ממנו את זכויות היוצרים. כך קרה שמוריס שבלייה, באותם ימים זמר מתחיל, נראה שביצע את השנסון Le Citron piqué (הלימון שנקטף), שנמכר לפזמונאי בשם סן-ז'יל.{{הערה|Bernard Baritaud Pierre Mac Orlan, Sa vie, son temps, Droz, 1992, עמ' 64–65}}. ב-1911 כתב פרדריק ז'ראר, מנהל הקברט "הארנב הזריז", לחן לשנסון אחר בשם Les Coffrets (הארגזים), ואולם הוא ככל הנראה לא זכה להצלחה.
בינתיים מק אורלן עבר לכתיבת רומנים ושירים ליריים, וב-1936 נרשם ל"איגוד היוצרים" SACEM. ב־1936-1928 ובעיקר בשנות ה-1950 הוא כתב גם מאמרים על השנסון הצרפתי שאותם קיבץ פרנסיס לאקאסן בגיליון 11 של "מחברות פייר מק אורלן" (Cahiers de Pierre mac Orlan). כאשר נבחר ב-1950 לחבר באקדמיית שארל קרוס, ערך כמה מאמרי רוויו עבור "אלמנך הדיסק" של אקדמיה זו.

השנסונים ומבצעיו
רק אחרי 1947 כשהפסיק לכתוב רומנים והוזמן על ידי נינו פרנק כמבקר ופזמונאי ברדיו
פרסם מחזה רדיופוני שכתב עם פרנק "העלמה מארמאנטייר"'Mademoiselle from Armentières,
השנוסנים הפכו לתחליף לספרים, מעין הצהרת סיום בשלהי הקריירה. הם ליוו את השידורים ברדיו של ראיונותיו ושל ספריו
(בתוכנית Les Greniers de la mémoire (עליות הגג של הזיכרון) בעריכת קרין לה באי ופיליפ טטאר בפראנס מוזיק ב-20 בינואר 2008)
מק אורלן שהיה בעצמו אקורדיוניסט חובב, לא רצה "שירים מולחנים" אלא שנסונים כתובים לפי כל הכללים. סדרה ראשונה של שנסונים לאקורדיון הופיע ב-1953 עם לחנים של הנגן האוקרדיון ו. מרסו, מתוכם ששה "שנסונים של חיילים" שבוצעו על ידי השחקנית לור דיאנה.

ב-1951 הוא פגש את ז'רמן מונטרו שביצעה את מרבית השנסונים בתקופה ראשונה זו ונותרה הזמרת המועדפת עליו.
מונטרו שרה ברדיו כשלושים שונסונים של מק אורלן, מתוכם 23 הוקלטו על דיסקים בשנים 1965-1952.
השנסון של מרגרט הוקלט בהמשך על ידי ז'ולייט גרקו (1953), מארי דובא (1957), מוניק מורלי, ברברה, קתרין סובאז' (1968), מיסטיגרי (1992), פרנסואז קושיידה (1996). שנסון אחר הנמנה עם יצירותיו שהושרו הכי הרבה היה "La Fille de Londres
(הבת מלונדון). היא בוצעה לראשונה ברדיו בליווי לעיבוד רדיופוני מאת מק אורלן וארמאן לאנו לנובלה Docks מ-1926. מק אורלן השתתף הרבה ברדיו בתוכניות המוקדשת לא רק לשנסון הצרפתי אלא גם לשירה העממית הצרפתית ושירי החיילים, שירי האסירים, כמו כן השתתף בדיסק של מוניק מורלי עם שירי אריסטיד ברואן (1964)
הוא היה זה שהציג את הדיסק הראשון של פליקס לקלר בצרפת ב-1951 ותרם לבחירתו לגראן פרי של הדיסק באקדמיית שארל קרו.
ב-1957–1961 חזר לחיות במונמארטר ובהזדמנות הזאת בתיווכו של אנרי לנדייה. התוודע למוניק מורלי ולבן זוגה האקורדיוניסט לינו לאונרדי שהפך ליורשו של מרסו כמלחין השנסונים שלו. מורקלי הקליטה 29 שנסונים של מק אורלן בשני אלבומים ב-1962 ו-1968הרבה בסגנון "השנסון הריאליסטי"

רשימת השנסונים של פייר מק אורלן
 שנסונים לאקורדיון 

 Mémoires en chansons (זיכרונות בשנסונים) 

שירי מק אורלן במדיה אמנותית אחרת
 איורים מאת ז'אן-קלוד אודרי Houdry הוצגו בתערוכה באופרה של ריימס – 2015

שנסונים שנתגלו מאוחר יותר
פורסמו ב-1969 ב-Cercle du Bibliophile כרך שכלל את "Poésies documentaires complètes" (כלל השירים התיעודיים), השנסונים לאדורדיון וזיכרונות בשנסונים.
 1924 – La Chanson de la relève montante שנסון של הכוכב העולה
 "Vedette" (כוכב)

שנסונים אחרים
המדובר בשנסונים שהוקלטו על דיסק ושלא הופיעו בשני הקבצים שהכין.
 1982 – À la Courtille – ב (מועדון) "קורטי", לחן וביצוע ראשון: פטריק דנן
 1969 – À Morne-à-l'Eau במורן-א-לו – לחן מאת מון דה ריוול
 1968 – Ballade de la protection (בלדת החסות) לחן מאת לינו לאונרדי, שרה בבכורה מוני מורלי, (מתוך "כל השנסונים תיעודיים")
 1954 – La Chanson de Bagatelle שנסון הבגטלה, גרסה מתקונת של השיר המקורי – "Souvenirs de Grenelle" (זיכרונות גרנל) לחן מאת כריסטיאן ורז'ה, שרה בבכורה ז'רמן מונטרו
 1968 – La Route d'Aigues-Mortes' (הדרך של אג-מורט) מתוך "כל שירים התיעודיים", לחן מאת לינו לאונרדי, שרה בבכורה מוניק מורלי
1981 – L'Auberge du Brûlot Fournier האכסניה של סרולו פורנייה – מתוך "כל השירים התיעודיים", לחן וביצוע ראשון: פטריק דנן
 1982 – Les Filles de la Bièvre הבנות של הביאוור – לחן וביצוע ראשון: פטריק דנן
 1968 – Les Rues barrées הרחובות החסומים, במקור – 'Les Six éléments ששת היסודות – מתוך כל השירים התיעודיים, לחן מאת לינו לאונרדי, בביצוע בכורה של מוניק מורלי
 1989 – מרגריט לוק, לחן מאת לינו לאונרדי, ביצוע ראשון של מוניק מורלי

ראו גם
 פייר מק אורלן

הערות שוליים

קטגוריה:שירים בצרפתית