הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות

הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות (ברוסית: Центральный комитет Коммунистической партии Советского Союза) היה הארגון העליון של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בין הקונגרסים. על פי תקנון המפלגה, הוועד ניהל את כל הפעילות המפלגתית והממשלתית. בקונגרס המפלגה נבחרו חבריו.

הוועד המרכזי הוקם בשנת 1917. בתקופת הנהגתו של ולדימיר איליץ' לנין תפקד הוועד המרכזי כסמכות המפלגה העליונה בין הקונגרסים. עם זאת, בעשורים הבאים ישתנה המעמד שוב ושוב בין הוועד המרכזי, הלשכה המדינית והפוליטביורו (ותחת הנהגתו של יוסיף סטלין, גם המזכירות). חלק מנציגי הוועד התנגדו להקמתו מחדש של הפוליטביורו ב-1919 ובתגובה הוא הפך לאחראי ארגוני לוועד המרכזי. לאחר מכן יכלו חברי הוועד המרכזי להשתתף בישיבות הפוליטביורו כקול מייעץ, אך לא יכלו להצביע אלא אם כן היו חברים בו. לאחר מותו של לנין בינואר 1924 הגדיל סטלין בהדרגה את כוחו במפלגה הקומוניסטית באמצעות תפקידו כמזכיר הכללי של הוועד המרכזי. עם השתלטות סטלין על המפלגה הוקע תפקידו של הוועד המרכזי על ידי הפוליטביורו, שהורכב מקליקה קטנה של סטליניסטים נאמנים.

עד למותו של סטלין ב-1953 הפך הוועד המרכזי במידה רבה לגוף סמלי שהיה תחת אחריות הפוליטביורו, ולא להפך. מותו של סטלין החיה את הוועד המרכזי והוא הפך למוסד חשוב במהלך מאבק הירושה למעמדו במפלגה. לאחר עלייתו של ניקיטה חרושצ'וב לשלטון עדיין מילא הוועד המרכזי תפקיד מוביל; הוא ביטל את החלטת הפוליטביורו להעביר את חרושצ'וב מתפקידו ב-1957. ב-1964 הדיח הוועד המרכזי את חרושצ'וב מהשלטון ובחר בלאוניד ברז'נייב במקומו. הוועד המרכזי היה ארגון חשוב בראשית שלטונו של ברז'נייב, אך איבד את יעיליתו לטובת הפוליטביורו. מכאן ואילך, עד לתקופת שלטונו של מיכאיל גורבצ'וב, מילא הוועד המרכזי תפקיד מינורי בניהול המפלגה והמדינה – הפוליטביורו תפקד שוב כגוף הפוליטי העליון בברית המועצות.

במשך רוב תולדות הוועד המרכזי נערכו ישיבותיו בארמון הקרמלין הגדול. משרדי הצוות האדמיניסטרטיבי של הוועד המרכזי היו ממוקמים בכיכר סטאריה במוסקבה, במה שהוא כיום בניין הסגל הנשיאותי של רוסיה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ברית המועצות: ארגונים ממשלתיים