פיל ברדסן

פיליפ נורמן ברדסן הבן (באנגלית: .Philip Norman Bredesen Jr; ) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מטנסי, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כראש עיריית נאשוויל בשנים 1991–1999, וכמושל טנסי ה-48 בשנים 2003–2011.
ראשית חייו
פיל ברדסן נולד באושנפורט שבניו ג'רזי, כבנם של נורמה לוסיל (לבית וולברון) ופיל נורמן ברדסן האב. הוריו התגרשו, ואמו עבדה כפקידת בנק. במהלך ילדותו של ברדסן, סבתו, שעבדה למחייתה כתופרת, חיה עם המשפחה. ברדסן גדל בכפר שורטוויל, השוכן במרחק של כ-50 ק"מ מרוצ'סטר. הוא התחנך בבית הספר היסודי רד ג'קט סנטרל, ובבית הספר התיכון המשותף עם הכפר הסמוך מנצ'סטר.

ברדסן קיבל מלגה ללימודים באוניברסיטת הרווארד, שם הוא סיים תואר בפיזיקה. ב-1967 הוא עבר ללקסינגטון, מסצ'וסטס, שם הוא עסק בעבודה מסווגת עבור חברת "איטק"  וקיבל דחיית שירות במהלך מלחמת וייטנאם.

ב-1968 עבד ברדסן עבור מטה הבחירות של הסנאטור ממינסוטה יוג'ין מקארתי שהתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית. ב-1970 הוא ניגש למסע הבחירות הפוליטי הראשון שלו כאשר הוא התמודד על מושב בסנאט של מסצ'וסטס. הוא הובס על ידי הסנאטור המכהן, הרפובליקני רונלד מקנזי.

ב-1971 הצטרף ברדסן לחברת התרופות ג. ד. סירל , וב-1973 עבר ללונדון כדי לנהל את אחת החטיבות של החברה. ב-1974 נשא ברדסן לאישה את אנדראה קונט . ב-1975 הם עברו לנאשוויל, טנסי, שם קונט הועסקה כאחות בתאגיד בתי החולים של אמריקה. ברדסן עצמו הקים בנאשוויל את חברת הביטוח HealthAmerica. ב-1986 הוא מכר את מניות השליטה שלו בחברה, ובשל ההון שהוא צבר מהבעלות על החברה, כאשר כיהן כמושל הוא נמנע מלקבל את שכרו.

ראש עיריית נאשוויל
ב-1987 התמודד ברדסן על משרת ראש עיריית נאשוויל. בבחירות הוא הגיע למקום השני מתוך עשרה מועמדים, וזכה ב-30 אחוזים מהקולות, מול 46 האחוזים של המנצח, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטועם מחוז הבחירה החמישי לקונגרס של טנסי, ביל בונר. מאחר שלא עלה בידו של בונר להשיג את הרוב המוחלט הנדרש כדי להיבחר כראש העיר, התמודדו השניים בסיבוב שני. בסיבוב השני זכה בונר ב-75,790 מול 66,153 הקולות של ברדסן, בעיקר בזכות העובדה שהוא הדגיש שהוא יליד נאשוויל, בעוד שמוצאו של ברדסן היה מצפון ארצות הברית.

בדצמבר אותה שנה התמודד ברדסן בבחירות המקדימות של הדמוקרטים על המועמדות למושב המחוז החמישי לבית הנבחרים שהתפנה עקב בחירתו של בונר כראש העיר. הוא סיים בבחירות במקום השני, בפער גדול מול המנצח, בוב קלמנט, בנו של המושל לשעבר פרנק קלמנט.

לקראת הבחירות לראשות עיריית נאשוויל של 1991 החליט בונר שלא התמודד לתקופת כהונה נוספת. בבחירות שהתקיימו ניצח ברדסן לאחר שהביס את חברת מועצת העיר בטי ניקסון ביחס קולות של 78,896 מול 30,282.

כראש עיריית נאשוויל, הוסיף ברדסן 440 מורים נוספים למערכת, בנה 32 בתי ספר חדשים, וחידש 43 נוספים. הוא גם יישם תוכנית לימודים של חזרה ליסודות כדי להכשיר את התלמידים למיומנויות הבסיסיות של הלמידה. תחת ממשלו של ברדסן, הובאה קבוצת הפוטבול מה-NFL יוסטון אילרס (כיום טנסי טייטאנס) לנאשוויל, והם התחדשו באצטדיון חדש, אצטדיון ניסאן. ה-NHL העניקה לנאשוויל את הזיכיון הראשון מתוך ארבעה, קבוצת ההוקי קרח נאשוויל פרדטורס, ועבורה נבנה הברידג'סטון ארנה. ברדסן גם ניסה לפתות את קבוצת ה-NBA מינסוטה טימברוולבס, ובהמשך גם את קבוצת ההוקי קרח ניו ג'רזי דווילס, לעבור לנאשוויל, אך בשני המקרים לא עלה הדבר בידו. במרכז העיר הוקמה ספרייה, כאבן פינה לשיפורים מרכזיים לכלל מערכת הספריות העירונית, אזור הבילויים במרכז העיר חודש, ושני פארקים, פארק בימן ושלבי בוטמוס, הוקמו.

ב-1999 לא התמודד ברדסן על תקופת כהונה שלישית כראש העיר. ב-1994 תוקנה חוקת העיר כך שחברי מועצת העיר הוגבלו בהגבלת כהונה של שתי תקופות כהונה רצופות של ארבע שנים כל אחת, ובאופן מסוים היא נוסחה כך שהיא נגעה גם לראשי העיר. אף על פי שהותר לראשי העיר להתמודד על עד שלוש תקופות כהונה רצופות מאז הקמת האזור המטרופוליני של נאשוויל ב-1963, ברדסן לא ניצל את זכותו.
מושל טנסי
בנובמבר 1993 הכריז ברדסן על מועמדותו למשרת מושל טנסי בבחירות של 1994. בבחירות המקדימות של הדמוקרטים התמודדו עשרה מועמדים, כולל ברדסן עצמו וכולל ראש העיר של מחוז שלבי, ביל מורס, וחבר הסנאט של טנסי סטיב כהן, ובהם הוא ניצח לאחר שזכה ב-53 אחוזים מהקולות. בבחירות הכלליות שנערכו בנובמבר, הובס ברדסן על ידי מועמד המפלגה הרפובליקנית דון סנדקוויסט ביחס קולות של 807,104 מול 664,252.

ב-2002 התמודד ברדסן פעם נוספת על תפקיד המושל. בבחירות המקדימות של הדמוקרטים הוא ניצח בקלות לאחר שקיבל כ-80 אחוזים של הקולות בבחירות מקדימות בהן התמודדו שישה מועמדים. בבחירות הכלליות ניצב מולו חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הבחירה הרביעי של טנסי, הרפובליקני ואן הילרי. סנדקוויסט היה מנוע מלהתמודד עקב הגבלת כהונה. ברדסן הבטיח לנהל את ממשלת המדינה באופן טוב יותר, לשפר את בתי הספר של טנסי, ולעשות שימוש בניסיונו כמנהל שירות רפואי כדי לשפר את תוכנית הבריאות "טנקייר" , שתקציבה היה בחוסר לקראת תום כהונתו של סנדקוויסט. המוניטין של ברדסן כדמוקרט מתון היה ברור היטב, כך שניסיונותיו של הילרי לתייג אותו כליברלי, כשלו בסופו של דבר. הרפובליקנים גם סבלו מניסיונותיו הבלתי פופולריים של סנדקוויסט להטיל מס הכנסה מדינתי. ברדסן זכה לתמיכה במזרח טנסי יותר משיעור התמיכה הרגיל שלו זכו המועמדים הדמוקרטים, במיוחד בנאשוויל. בבחירות הכלליות זכה ברדסן בניצחון דחוק לאחר שקיבל 837,284 קולות מול 786,803 הקולות של הילרי.
תקופת כהונתו הראשונה
ברדסן נבחר כמושל בעיצומו של משבר כספי, שעל פיו היה צפוי גירעון של 800 מיליון דולר בתקציב המדינה. רוב הגרעון נבע מהקשיים של טנקייר, שהתנהלה בפער של 650 מיליון דולר מעבר לתקציב שלה. סנדקוויסט קיווה למצוא תקנה לגירעון על ידי גביית מס ההכנסה, אך צעד זה לא זכה לאהדה ומעולם לא יושם. ברדסן טען שיש לקצץ בשירותים, באומרו, "אין אתה יכול לקבל את השירותים של מסצ'וסטס עם המיסים של טנסי". ב-2003 הוא חתם על חוק לקיצוץ רוחבי של 9 אחוזים. ב-2004 הוא יישם סדרה של שינויים בטנקייר, בעיקר ביטול זכאותם של 191,000 זכאי מדיקאייד וצמצום ההטבות. ב-2006 שינויים אלו כבר הפחיתו את עלות התוכנית ב-500 מיליון דולר. ברדסן השתמש בחלק מהעלויות שנחסכו כדי ליצור "רשת ביטחון" למרפאות שהושפעו מהקיצוצים. באותה שנה הוא יישם את תוכנית Cover Tennessee כדי לכסות את הטיפול באנשים עם מחלות קודמות וללא ביטוח רפואי.

במהלך תקופת כהונתו הראשונה כמושל נקט ברדסן במספר צעדים שמטרתם הייתה שיפור מערכת החינוך. ב-2003 הקימה טנסי את הלוטו המדינתי שיועד לממן מלגות ללימודים בקולג'ים עבור בוגרי בתי הספר התיכוניים. שכר המורים הועלה אל מעבר לשכר הממוצע של המורים במדינות דרום-מזרח ארצות הברית, ויוזמת גני הילדים של טנסי הורחבה כך שכללה תוכנית ברחבי המדינה עבור הילדים בגיל ארבע. ברדסן הקים את תוכנית אספקת הספרים מטעם המושל, הרחבה של תוכנית "ספריית הדמיון" של דולי פרטון שמחלקת ספרים לילדים בחינם, ובשנת כהונתו הרביעית הוא חתם על חוק להגדלת המימון לחינוך ב-366.5 מיליון דולר, כשרוב הסכום הגיע מהחיסכון מהרפורמה בתוכנית טנקייר.

כדי למשוך תעשיות חדשות למדינה, פעל ברדסן בשיתוף בית המחוקקים כדי לבצע רפורמות במערכת הפיצויים לעובדים, שינויים שנתמכו על ידי הקהילה העסקית וזכו להתנגדות של עורכי הדין, והשקיע בתוכניות לסיוע לעובדים המפוטרים לרכוש מיומנויות חדשות. במהלך תקופת כהונתו, 2,889 חברות, כולל ניסאן וחברת הנייר הבינלאומית , עברו לטנסי או הרחיבו את פעילותן בה, ויצרו במדינה יותר מ-104,000 משרות והשקעות בעסקים חדשים בהיקף של 12.8 מיליארד דולר.

ברדסן ניהל מאבק נגד המתאמפטמין, כשהוא התמקד בטיפול, במניעה ובמודעות הציבורית, במסגרת "יוזמת המושל לטנסי נקייה ממתאמפטמין". הענישה הפלילית ומשאבי כוחות האכיפה עבור התוכנית שופרו גם הם, מהלך שהוביל לירידה של 50 אחוזים בהיקף מעבדות הסמים הבלתי חוקיות. ב-2005 חתם ברדסן על חוק להקמת קרן הנאמנות לשימור המורשת של טנסי, שהרחיבה את כוח הקנייה של המדינה להגנה על קרקעות בעלו חשיבות סביבתית ושימור או שיקום של אזורים בעלי חשיבות היסטורית.

במסע הבחירות שלו לכהונה השנייה ב-2006 ניצח ברדסן בבחירות המקדימות את ג'ון ג'יי הוקר לאחר שזכה בכמעט 90 אחוז מהקולות. בבחירות הכלליות הוא הביס את חבר הסנאט המדינתי, ג'ים ברייסון, כאשר גרף 1,247,491 קולות מול 540,853 הקולות של יריבו, ניצח בכל 95 מחוזות טנסי, וקיבל יותר קולות מכל מועמד לתפקיד המושל בהיסטוריה של המדינה.
תקופת כהונתו השנייה
ב-2007 נמתחה על ברדסן ביקורת על כך שהציע את שדרוג חדר האוכל במעון המושל במימון תרומה פרטית בהיקף של 4.8 מיליון דולר. המבקרים תייגו את המכלול המוצע "הבונקר של ברדסן", ולעגו על כך שהוא היה משוכלל ויקר יתר על המידה.

באוגוסט 2008 הפעיל ברדסן קיצוצים נוספים בתוכנית טנקייר, והטיל הגבלות על שירותים ל-10,800 מטופלים שקיבלו סוגים מסוימים של טיפול סיעודי ביתי. צעד זה השפיע על כ-1,000 ממטופלים אלו.

בבחירות שהתקיימו באותה שנה השיגו הרפובליקנים את השליטה בשני בתי האספה הכללית של טנסי בפעם הראשונה מאז תקופת השיקום. תחילת המיתון הגדול הגבילה גם היא את מה שיכול היה ברדסן להשיג במהלך שארית תקופת כהונתו. ב-2009 הוא קרא לקיצוץ של כמעט 129 מיליון דולר בהוצאות המדינה והפעיל תוכנית לרכישה מרצון לעובדי המדינה שצמצמה את כוח העבודה ב-5 אחוזים ללא צורך בפיטורים. באפריל אותה שנה חתם ברדסן על חוק לביטול הדרישה למתן טביעת אצבע לצורך רכישת כלי נשק. במאי אותה שנה, הטיל ברדסן וטו על הצעת חוק שהייתה אמורה לאפשר לאנשים לשאת כלי נשק בברים, אך בית המחוקקים עקף את הווטו. ביוני אותה שנה חתם ברדסן על חוק שאפשר נשיאת כלי נשק טעונים בכלי רכב.
לאחר כהונתו כמושל
מאז תום כהונתו כמושל ב-2011, היה ברדסן יושב הראש של מפעל פיתוח לאנרגיה סולארית.

כמי שנחשב בעיני רבים כדמוקרט מתון מהדרום, זכה ברדסן לחיזורים כמועמד אפשרי לנשיאות ב-2008, אך הוא הביע את חוסר העניין שלו בכך. הוא גם סירב להתמודד על תפקיד סגן נשיא ארצות הברית. ב-4 ביוני 2008 הביע ברדסן את תמיכתו בברק אובמה לנשיאות. בעקבות ביטול המועמדות של הסנאטור לשעבר טום דאשל לתפקיד מזכיר הבריאות ושירותי האנוש בממשל אובמה, דיווח כתב האטלנטיק מארק אמבינדר ששמו של ברדסן הועלה כמחליף אפשרי. בסופו של דבר נבחרה לתפקיד מושלת קנזס קתלין סבליוס.
מסע הבחירות לסנאט 2018
ב-26 בספטמבר 2017 הודיע הסנאטור המכהן, בוב קורקר, שהוא לא מתכוון להתמודד על כהונה נוספת ב-2018. ב-6 בדצמבר אותה שנה, הכריז ברדסן על כוונתו להתמודד בבחירות על המושב של קורקר שהתפנה. בבחירות המקדימות של הדמוקרטים, שהתקיימו ב-2 באוגוסט 2018, ניצח ברדסן לאחר שגרף 349,718 (91.5 אחוזים) מהקולות. באותו יום ניצחה בבחירות המקדימות של הרפובליקנים מרשה בלקברן.

באפריל 2018 אמר קורקר שברדסן היה "ראש עיר טוב מאוד, מושל טוב מאוד, איש עסקים טוב מאוד" עם "כוח משיכה אמיתי" ו"כוח משיכה חוצה גבולות", ושתי תכונות אלו השתלבו היטב במשך השנים, אך הוא הודיע שיצביע עבור בלקברן ויתרום למסע הבחירות שלה. קורקר אמר שהוא לא ינהל קמפיין נגד ברדסן. לאחר השבחים שחלק קורקר לברדסן, הזהיר אותו מנהיג הרוב בסנאט מיץ' מקונל שהערות כאלו לעלות לרפובליקנים ברוב שלהם בסנאט. זמן קצר לאחר פרסום דבריו של קורקר, הביע הנשיא דונלד טראמפ בציוץ בטוויטר את תמיכתו בבלקברן. במהלך מסע הבחירות תקף טראמפ את ברדסן.

לפי פוליטיקו, ייצג ברדסן את "קואליציית המרכז-ימין", כולל "הרפובליקנים מהטיפוס של לשכת הסחר". במהלך מסע הבחירות אמר ברדסן שהוא התנגד למדיניות התעריפים של טארמפ, באומרו שהתעריפים מהווים מס על תושבי טנסי ו"הם יגרמו לעליית מחירים, יפגעו בכלכלה שלנו, ויעלו באובדן משרות, במיוחד בתעשיית המכוניות החשובה שלנו". ברדסן שיבח את קורקר על כך שהתנגד בפומבי למדיניות התעריפים של טראמפ.

באוקטובר 2018 הביעה הזמרת-יוצרת טיילור סוויפט את תמיכתה בברדסן. תמיכה זו בלטה במיוחד בשל העובדה שסוויפט לא הביעה עד אז עמדה פוליטית בפומבי. היא אמרה ש"היסטוריית ההצבעות של בלקברן בבית הנבחרים מזעזעת ומפחידה אותי", והיא שיתפה קישור לאתר רישום ההצבעות הבלתי-מפלגתי Vote.org, אשר כתוצאה מכך הראה עלייה משמעותית בצפיות בדפים ובהרשמות חדשות.

בבחירות הכלליות שנערכו ב-6 בנובמבר, הביסה בלקברן את ברדסן. אף על פי שהסקרים הצביעו על מרוץ צמוד במשך רוב אורכו, זינקה בלקברן לאחר השימוע על מינויו של השופט ברט קוואנו, שהסברה היא שהוא גרם לגיוס מצביעים רפובליקנים. בבחירות נוצח ברדסן בהפרש של פחות מ-11 אחוזים מהקולות, לאחר שקיבל 43.9 אחוזים מול 54.7 האחוזים של בלקברן. הוא ניצח בשלושה מחוזות בלבד: דייוידסון, שלבי והייווד.
השקפותיו הפוליטיות
ברדסן תואר כ"דמוקרט מתון". על פי העיתון The Tennessean, הוא "מתון מבחינה פוליטית", "ידוע בשל הפוליטיקה השמרנית שלו מבחינה כלכלית שעוברת במרכז המפה הפוליטית", והוא "הרגיז לעיתים קרובות ליברלים במפלגתו". On the Issues, ארגון בלתי-מפלגתי ללא כוונות רווח שבוחן את היסטוריות ההצבעות וההצהרות של פוליטיקאים, זיהה את ברדסן כ"פופוליסט שמרן מתון". לפי האנציקלופדיה הפוליטית של מדינות ואזורי ארצות הברית, אוחז ברדסן הן בשמרנות כלכלית והן בליברליזם חברתי "באופן שיוצר גישה רחבה כלפי המצביעים בכל רחבי הקשת הפוליטית". במסע הבחירות שלו לסנאט ב-2018 התמודד ברדסן על בסיס מצע מתון.
חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה
ברדסן אמר שחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה "זקוק לתיקונים". ב-2018 הוא אמר, "לא הייתי אוהד של חוק הגננת החולה וטיפול בר השגה, אך כאשר הוא עבר, אמרתי, 'זהו חוק האומה, בואו ניתן לו לעבוד'".
הפלות, זכויות להט"ב ועונש מוות
ברדסן תומך בסוגיית הבחירה החופשית בהפלות. הוא תומך בגישה חוקית להפלות, אך הוא לא רואה בסוגיה כמכרעת במצע שלו. ב-2006 הוא תמך בתיקון לחוקת טנסי שיאסור על נישואים של זוגות מאותו המין, אך תמך בזכויות של בני זוגות חד-מיניים לאמץ ילדים. הוא תומך בעונש מוות.
כלי נשק
בעת כהונתו כמושל, דורג ברדסן בדרגת A על ידי איגוד הרובאים הלאומי, אך ב-2018 הוא קיבל דירוג D. במהלך מסע הבחירות שלו לסנאט, הוא הביע את תמיכתו בתיקון השני, ותיאר עצמו כבעלים של כלי נשק. מטה הבחירות שלו חלק על הדירוג הנמוך של איגוד הרובאים וטען שברדסן "מסכים עם יותר מ-80 אחוזים מהעמדות של האיגוד, [אך] הוא יש סוגיות שהוא חולק עליהם, לדוגמה, בתמיכה בביצוע בדיקות רקע לרכישת כלי נשק". בעקבות הטבח בתיכון דאגלס בפברואר 2018, קרא ברדסן לבדיקות רקע כלליות לרוכשי כלי נשק, לבדיקות קפדניות יותר למחלות נפש, ולאיסור על כלי נשק עם טעינה באמצעות הקת. כמושל, הוא הטיל וטו על הצעות חוק שאפשרו נשיאת כלי נשק בברים ובמסעדות שמגישות אלכוהול. הוא גם חתם על חוק שיאפשר למחזיקי נשק עם רישיון לאקדח לשאת את כלי הנשק שלהם בפארקים ציבוריים. ב-2009 הוא אמר שהוא לא יטיל וטו על הצעת חוק שתפטור סוגים מסוימים של כלי נשק מהתקנות הפדרליות, ואפשר לחוק לעבור ללא חתימתו, אך הוא הטיל וטו על חוק דומה שהוגש קודם, ושבסופו של דבר נעקף.

הגירה
בנוגע לסוגיות ההגירה, נקט ברדסן בעמדות שבאופן כללי מזוהות עם שתי המפלגות. ב-2004 הוא הגיש חוק "להפסקת הנוהג להנפקת רישיונות נהיגה לאנשים נטולי מסמכים". הוא תומך באישור שהותם של מהגרים שהגיעו לארצות הברית כילדים.
מינויים לשיפוט
בניגוד לדעת חבריו למפלגה הדמוקרטית, תמך ברדסן באוקטובר 2018 באישור המינוי השני של הנשיא טראמפ לבית המשפט העליון של ארצות הברית, המינוי של ברט קוואנו. תמיכתו של ברדסן במינוי הובעה יום לפני ההצבעה על אישורו.
סוגיות כלכליות
ברדסן נחשב לשמרן בסוגיות כלכליות. הוא התמודד למשרת המושל תוך התנגדות למס ההכנסה, וכמושל הוא קיצץ בתוכנית הבריאות הממשלתית עקב הקשיים הכספיים שלה. הוא התנגד לרפורמת המיסוי של המפלגה הרפובליקנית ב-2017, באומרו שהיא העניקה "פירורים" למעמד הביניים. כמושל, הוא הציע את העלאת המס על סיגריות. הוא לא העלה את מס המכירות, והתנגד להעלאת המיסים על דלק, אך לא תמך בהטלת מס על שירותי הטלוויזיה בכבלים. הוא תומך בהעלאת שכר המינימום.
חיים אישיים
ב-1968 נשא ברדסן לאישה את סוזאן קליבס. השניים התגרשו ב-1974 מבלי שנולדו להם ילדים. מאוחר יותר באותה השנה הוא נישא בשנית לאנדראה קונט. לשניים בן אחד בשם בן. ברדסן פרסביטריאני באמונתו.

קישורים חיצוניים

 פיל ברדסן באתר אגודת המושלים הלאומית 
 פיל ברדסן באתר The Political Graveyard 


הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:מושלי טנסי
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:ראשי עיריות בטנסי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943