אלכסנדר כהן (וירולוג)

אלכסנדר (לֶשֶק) כהן (8 במרץ 1919 – 28 בנובמבר 1994) היה וירולוג ישראלי, פרופסור בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, מראשוני המכון למחקר ביולוגי בישראל ומנהלו הרביעי. מלבד זאת, נודע ככותבם של מספר רבי-מכר בנושא תרבות מדעית, כמייסד-שותף של כתב העת הסאטירי לתוצאות בלתי-הדירות (Journal of Irreproducible Results), וכיוזם פרס איג נובל בגלגולו הראשון.

 ביוגרפיה 
אלכסנדר כהן נולד בהורודנקה שבדרום-מזרח פולין, בן לדוד ופרידה. באוקטובר 1937, בהיותו בן 18, עלה לארץ ישראל, והחל את לימודי המיקרוביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. באותה עת היה חבר ההגנה ובמלחמת העולם השנייה התגייס לשירות בארמייה השמינית של הבריגדה היהודית. הוא שירת בארץ ישראל, בצפון אפריקה ובאיטליה, כולל בקרבות על נהר הסניו, עד לשחרורו ב-1946. הוריו נספו בשואה.

לאחר שחרורו שב כהן לספסל הלימודים וב-1947 השלים תואר שני במיקרוביולוגיה. הוא המשיך ללימודי תואר שלישי בבקטריולוגיה בהנחיית פרופ' אריה ליאו אוליצקי, במהלכם נקרא שוב לדגל ולחם במלחמת העצמאות. עבודת הדוקטורט שלו, שהוגשה ב-1952, נשאה את הכותרת "התנהגותם של מיקרואורגניזמים באוויר בתנאים טבעיים ומלאכותיים". חלק מהמחקר שלו בוצע במעבדות אוניברסיטת הרווארד. באותה שנה הצטרף למכון למחקר ביולוגי בישראל, שזה מקרוב הוקם בנס ציונה, ובחלוף שנתיים מונה לראש המחלקה לביופיזיקה במכון.

ב-1957–1959 שהה בשבתון באוניברסיטת ראטגרס ולאחר מכן במכון הלאומי לאלרגיה. ב-1960ולפי מקור אחר ב-1957 מונה לסגן מנהל המכון למחקר ביולוגי ולמרצה קליני בכיר בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית. כמו כן נבחר למזכיר ולסגן נשיא האגודה הישראלית לקידום המדע וב-1969 היה לפרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב. ב-1970 מונה למנהל המכון למחקר ביולוגי וכיהן בתפקיד זה עד 1973, אז שב לתפקיד ראש המחלקה לביופיזיקה ומונה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב. בהמשך מילא את תפקיד ראש המחלקה לווירולוגיה במכון למחקר ביולוגי. לאורך השנים כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, באוניברסיטת שיקגו ובמכון הבריטי לחקר הסרטן.

ב-1955 ייסד את ועידת אוהלו, שהיוותה הזדמנות למפגש בין חוקרים מישראל ומהעולם בחסות המכון למחקר ביולוגי, והוא נמנה עם מארגניה עד פרישתו לגמלאות ב-1984. מ-1986 ערך את כתב העת Gene וחיבר ספרים על תרבות מדעית.

 מחקר 
לאורך השנים פרסם כהן למעלה מ-200 מאמרים. עיקר פעילותו המחקרית הניסויית של כהן התמקדה בחקר נגיפים ובפיתוח חיסונים נגד נגיפים, הן למחלות בבני אדם והן למחלות וטרינריות, בעיקר בעופות. בנוסף, הוא גילה עניין רב באינטראקציה בין נגיפים לתאי מארח (ניצני ההדבקה), עניין שהוביל אותו לביצוע מחקרים רבים במבנה ובתפקוד של קרומי תאים, וכן בזרימת חומרים דרך קרומים אלה. בתקופה האחרונה לעבודתו, יישם את הידע הרחב שצבר במחלות נגיפיות לצורך פיתוח שיטות לאבחון מהיר. ההמצאות שלו בתחום זה השפיעו על מוצרים שפיתח במהלך עבודתו בחברת אורג'ניקס, חברת ביוטכנולוגיה ישראלית.

 תרבות מדעית 
ב-1955 הקים כהן יחד עם הפיזיקאי צבי ליפקין ממכון ויצמן כתב עת סאטירי בשם Journal of Irreproducible Results. כתב העת, שעסק במחקרים בעלי רובד משעשע, בטעויות מדעיות ובהומור למדענים, הפך לעיתון המדעי הישראלי הפופולרי ביותר בעולם, הופץ בעשרות מדינות והיה למבוקש ויוקרתי – רק אחד מכל ארבעה מאמרים שנשלחו אליו, פורסם לבסוף. בתחילה כתב העת הודפס בישראל ולאחר מכן הועברה הדפסתו לארצות הברית. ב-1967 פרש צבי ליפקין ממשרת העורך הראשי וכהן המשיך בתפקיד זה עד 1989.

ב-1968 יזם כהן את הענקת של פרס איג נובל: גרסה הומוריסטית של פרס נובל, המוענקת ל"מחקרים שגורמים לך לגחך, ואחר כך גורמים לך לחשוב". במשך שנים העניק כהן את הפרס בסתר, על מנת שלא לפגוע ברגשותיהם של הזוכים, אך החל מ-1991, לאחר שמסר כהן את ניהול כתב העת למארק אברהמס, התחיל אברהמס לתת פומבי לשמות הזוכים, שחלקם עדיין בוחרים שלא להגיע לטקס, מחשש לכבודם.

כהן היה מומחה לתרבות מדעית ובכלל זה קיבץ סיפורים שונים על תרמיות במדע, גילויים מקריים והחמצות צורבות, שתיים מהן הוא חווה על בשרו: ב-1947 הוא מצא חומר אנטיביוטי הפועל נגד טיפוס ודיזנטריה, אך בשל גיוסו במלחמת העצמאות לא פרסם את ממצאיו וחוקר אמריקאי הקדים אותו. במקרה אחר, ב-1951, הוא פיתח שיטת חיסון למחלת ניוקאסל, הפוגעת בתרנגולות. הניסוי שביצע בתרנגולות נכשל מאחר שבוצע בתנאים לא מתאימים, ובחלוף תקופה קצרה פורסמה שיטה דומה בארצות הברית, שזיכתה את מפתחה בתהילה. הספרים שכתב בנושאי תרמיות והחמצות מדעיות הפכו לרבי-מכר ותורגמו למספר שפות.

תפיסתו המדעית של כהן משתקפת היטב בשיחה שערך עם הסופר יבשם עזגד בערוב ימיו:

 חיים אישיים 
כהן נישא לחנה (לבית פרל) ונולדו להם הבן יורם והבת רות. היה סב לארבעה נכדים, התגורר ברחובות. נפטר בגיל 75 ונטמן בבית העלמין בעירו.

 ספריו 

 False Prophets: Fraud, Error, and Misdemeanour in Science and Medicine, Basil Blackwell, 1986.
 Fortune or Failure: Missed Opportunities and Chance Discoveries, Basil Blackwell, 1989.
 Control of Gene Expression, Alexander Kohn and Adam Shatkay (Eds.), Plenum, 1974.
 הערות שוליים 

קטגוריה:וירולוגים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סגל המכון למחקר ביולוגי בישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:רחובות: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994