פורט פרונטנק

פורט פרונטנק (בצרפתית: Fort Frontenac) הוא מבצר שנבנה במאה ה-17, בתקופה בה הייתה קיימת צרפת החדשה בצפון אמריקה. המבצר שימש את הצרפתים לביסוס אחיזתם בטריטוריות הצפוניות עליהן הכריזו בעלות ולניהול מלחמה מול האינדיאנים המקומיים והבריטים שחשקו באותן טריטוריות. במאה ה-18 כבשו הבריטים את המבצר והרסו אותו אך בהמשך חידשו אותו כדי לאכלס בו מתיישבים אמריקאים מתומכיהם. עם הכרזת העצמאות של קנדה הפך המבצר לבסיס של צבא קנדה והוא משמש למטרה זו עד היום.

ב-1923 הוכרז המקום כ"אתר היסטורי של קנדה" .

 מקום המבצר 
המבצר נבנה בעיר קינגסטון (אונטריו, קנדה) בנקודת המוצא של אגם אונטריו לנהר סנט לורנס ובנקודת המפגש של נהר קטרקי  עם נהר סנט לורנס.

 שם המבצר 
עם הקמת המבצר הוא נקרא "פורט קטרקי" על שם הנהר הזורם למרגלותיו. בשלהי המאה ה-17 שונה שם המבצר לפורט פרונטנק על שם לואי דה בוד דה פרונטנק  שהיה מושל צרפת החדשה (1682-1672)  והיה זה שקידם את הקמת המבצר.

בשלהי המאה ה-18, תקופת השלטון הבריטי במבצר, הוא קיבל את הכינוי Tête-de-Pont. ב-1939 חזר המבצר להיקרא "מבצר פרונטנק".

 רקע 

בעקבות גילוי אמריקה, על ידי כריסטופר קולומבוס ב-1492, החל תהליך של קולוניזציה של הטריטוריות שהתגלו על ידי המעצמות האירופאיות. אחת מהן הייתה צרפת שחוקרים מטעמה החלו לחקור טריטוריות בצפון אמריקה כבר בתחילת המאה ה-16. בעקבות חוקרים אלו הגיעו מצרפת, בשלהי המאה ה-16, חלוצים שחיפשו פרנסה בחלקים הצפוניים של אמריקה הצפונית. חלוצים אלו עסקו בציד ודיג וסחרו בבשר ופרוות כשבתחילת המאה ה-17 החלו להקים יישובים.

במקביל להתרחבות ההתיישבות אימץ השלטון בצרפת את המתיישבים כדי לבסס את אחיזתו בטריטוריות כשב-1663 הכריז המלך לואי הארבעה עשר על צרפת החדשה כמושבת כתר צרפתית ואף שלח חיל מצב מצרפת כדי להגן על התושבים מפני האינדיאנים והבריטים.

הצרפתים שאפו לחזק את אחיזתם על ידי הקמת רשת של מבצרים ותחנות סחר כדי להבטיח יציבות בסחר הפרוות באמריקה הצפונית כשבין השאר הקימו את מבצר פרונטנק.

 ההיסטוריה של המבצר 
 הקמת המבצר 
בתחילת שנות השבעים של המאה ה-17 מינה מושל צרפת החדשה, דניאל דה רמי דה קרוזל , את מגלה הארצות הצרפתי רנה-רובר קוואלייה, אדון לה-סאל כדי לאתר מקום למבצר. לה סאל הצביע על נקודת המפגש של נהר סנט לורנס עם נהר קטרקי  בשפך אגם אונטריו כמקום מועדף. מקום זה נבחר מאחר שהיה בקרבת שני נהרות ששימשו להובלת סחורות וכן היה בקרבת מפרץ טבעי שאפשר עגינה של ספינות קטנות.

מחליפו של דה קרוזל, לואי דה בוד דה פרונטנק , שחשש מהתקפות של אינדיאנים משבט אירוקוי באזור, אימץ את המלצתו. כדי לבסס החלטה זו נסע המושל לאתר המיועד וב-12 ביולי 1673 נפגש שם עם נציגי האינדיאנים כדי לקשור איתם קשרי מסחר וכדי לקבל את שיתוף הפעולה שלהם.

בעקבות פגישה זו החלה הקמת המבצר והוא נבנה תוך שישה ימים כתחנת סחר מבוצרת. הבנייה נעשתה בעזרת עצים שנכרתו מהיערות באזור וכללה מבנים וגדר היקפית. כדי למשוך מתיישבים חקלאים לגור במבצר הוכנו שטחי גידול מחוץ לגדר ההיקפית.

 שלטונו של לה-סאל 
עם סיום הבנייה העניק דה פרונטנק ללה-סאל את הזיכיון לנהל את המבתר וזאת בתמורה לתשלומים שונים והתחייבות להעסקת עובדים ומשיכת מתיישבים לגור במבצר. ב-1675 השקיע לה-סאל בהרחבת המבצר כשבין השאר הוחלפה חומה העץ ההיקפית בחומה מאבן, בעובי מטר ובגובה של ארבע מטר, בה שולבו מגדלי שמירה מאבן. בנוסף בנה לה-סאל מבני נוספים, נפחיה, באר, רפת, אסם, כנסייה ובתי מגורים.

 המאבק באינדיאנים 
על אף ההסכמות אליהן הגיע דה פרונטנק עם האינדיאנים המקומיים, בני שבט אירוקוי, גברה המתיחות בין המתיישבים והמקומיים בתקופת שלטונו של לה-סאל על רקע הסחר בפרוות.

ב-1684 ארגן מושל צרפת החדשה, אנטואן לפברה דה לה באר , משלחת שיצאה לתמוך במבצר ולהפגין נוכחות בטריטוריות בהן שלטו האינדיאנים.

ב-1687 הוביל המושל הבא של צרפת החופשי, ז'אק-רנה דה בריסי, מרקיז דנונוויל , מסע כיבוש של הטריטוריות שהחזיקו האינדיאנים. כדי להסתיר את תוכניתו הודיע דנונוויל שכל מטרתו להגיע למועצת שלום במבצר וכן לקח בשבי אינדיאנים, בהם נתקל בדרכו, כדי שלא ילשינו לשבטם. בעקבות צעדים תוקפניים אלו תקפו האינדיאנים ב-1688 את המבצר והטילו עליו מצור. למרות שהאינדיאנים לא הצליחו לפלוש למבצר ולהרוס אותו הביא המצור לפגיעה משמעותית במתיישבים וביכולתם לקיים חיים נורמליים ורבים מהם מתו (בעיקר מצפדינה). בסופן של דבר החליטו הצרפתים לסגת מהמבצר וב-1689 נטשו והרסו את המבצר.

 הכיבוש מחדש של המבצר 
ב-1695 הצליחו הצרפתים לכבוש שוב את המבצר והוא שוקם וחוזק והפך לבסיס צבאי. בבסיס זה אספו הצרפתים כוח של כ-2,000 חיילים כדי לצאת למסע כיבוש נגד השבטים האינדיאנים.

 המאבק בבריטים 
במקביל להרחבת השליטה של הצרפתים בטריטוריות הצפוניות פעלו גם הבריטים להרחיב את אחיזתם באותן טריטוריות ובמהרה החלו סכסוכים בין שתי המעצמות. מתיחות זו הביאה את הצרפתים, ב-1740, לחיזוק חומות המבצר, הוספת מבנים והגדלת חיל המצב כשבפעם הראשונה מאז הקמתו הובאו למבצר תותחים.

ב-1756 הגיע למבצר לוטננט גנרל לואי ז'וזף דה מונקאלם בתוקף תפקידו כמפקד צבא צרפת בצרפת החדשה וכהכנה להתקפה על הבריטים במבצר אוסווגו . אל דה מונקלאם התלוו מהנדסים שבחנו את ביצורי המחנה ומצאו שהמחנה אינו ערוך כיאות לעמוד במתקפה והצביעו על תוכנית שיפור.

 מלחמת שבע השנים 
במהלך מלחמת שבע השנים, שפרצה ב-1756, סימנו הבריטים את מבצר פרונטנק כיעד לכיבוש כדי לעצור את תנועת הספינות הצרפתיות בין המבצרים הצרפתים. באוגוסט 1758 ארגנו הבריטים כוח בהיקף של כ-3,000 חיילים, בפיקודו של לוטננט קולונל ג'ון ברדסטריט , במבצר אוסווגו  ויצאו לתקוף את מבצר פרונטנק. במבצר זה שהה באותו זמן כוח צרפתי של כ-150 חיילים ומגויסים מקומיים וכן בני משפחות. ב-26 באוגוסט 1758 החל הקרב שעיקרו היה חילופי אש ארטילרית בין הכוחות הבריטים למבצר. ירי זה נמשך עד 28 באוגוסט ולאחר שהתותחים הבריטים הסבו נזק לחומות המבצר החליט מפקד המבצר הצרפתי להיכנע. במסגרת הסכם הכניעה הורשו הצרפתים לצאת בשלום מהמבצר. הבריטים כבשו את המבצר והרסו אותו וכן השתלטו על תשע ספינות צרפתיות שעגנו בנמל. לאחר הריסת המבצר העדיף ברדסטריט לנטוש אותו מחשש שהצרפתים ישלחו תגבורות.

מבחינת הצרפתים, לנפילתו של מבצר פרונטנק לא הייתה משמעות אסטרטגית מכיוון שהם השתמשו במסלולי מים אלטרנטיביים כדי להשיט סחורות אולם אירוע זה היה אחד הסימנים להתפוררות אחיזתה של צרפת בטריטוריות הצפוניות של צפון אמריקה. ב-1763 נחתם חוזה פריז בין צרפת לבריטניה במסגרתו ויתרה צרפת על הטריטוריות שלה בתמורה להמשך אחיזתה בטריטוריות באיים הקריביים. במסגרת הסכם זה נמסרו חורבותיו של המבצר לבריטים.

 חידוש ההתיישבות במבצר 
ב-1783, עם סיום מלחמת העצמאות של ארצות הברית, החליטו הבריטים ליישב במבצר את המתיישבים שנשארו נאמנים להם ונאלצו לעזוב את ארצות הברית. מושל קוויבק, גנרל פרדריק הלדימנד , הורה למפקד מבצר אוסווגו, ג'ון רוס , לשקם את מבצר פרונטנק. רוס גייס לשם כך כ-150 חיילים ועד שלהי 1783 הוקמו במקום כבשן סיד, בית חולים, צריפים, מגורי חיילים וקצינים, מחסנים ומאפייה.

ב-1786 קיבל המבצר המשוקם את השם הלא רשמי Tête-de-Pont.

 מלחמת 1812 
במלחמת 1812 הפך המבצר למרכז פעילות צבאית בריטית כנגד ארצות הברית. בתקופה זו גדלה אוכלוסיית החיילים הבריטית ונוספו מבנים בתחום המבצר. תהליך הרחבת המבצר נמשך גם בשנים שלאחר המלחמה.

 תחילת השליטה הקנדית במבצר 
ב-1 ביולי 1867 הוקמה קנדה, לאחר שבריטניה העניקה זכות ממשל עצמי למושבותיה בצפון-אמריקה. במסגרת מהלך זה הוציאה בריטניה את כוחותיה מהטריטוריות בהן החזיקה ומסרה את המאחזים שלה, ומבצר פרונטנק ביניהם, לידי כוחות המליציה הקנדית. החל מ-1870 הפך המבצר לבסיס ליחידות ארטילריה שהיוו את תחילתו של חיל התותחנים הקנדי כשהמבצר עצמו שימש, עד פרוץ מלחמת העולם השנייה, כמקום מושבו של מפקדת חיל התותחנים.

ב-1947 נוסדה במבצר ספרייה צבאית .

 המבצר כיום 
החל מ-1939 שימש המבצר כמרכז הדרכה ואימון והחל מ-1948 כ"מכללת המטה של הצבא הקנדי" (שלוחה של המכללה המלכותית הצבאית של קנדה). תקופה מסוימת התקיימה במבצר "המכללה הלאומית להגנה".

 החפירות הארכאולוגיות 
ב-1982 החלו ארכאולוגים לחפור במבצר וסביבותיו כדי לחשוף את ההיסטוריה של המבצר. חפירות אלו חשפו קירות אבן מהתקופה הצרפתית שזוהו כאחת מארבע המצדיות שנבנו בפינותיו של המבצר. כמו כן התגלו ממצאים מתקופת היות המבצר תחנת סחר שכללו חרוזי מסחר, עצמות בעלי חיים ודגים שניצודו, אבני צור לרובים ועוד. לביצוע החפירות נדרשה מועצת העיר קינגסטון לשנות את מסלולם של מספר רחובות כדי לאפשר חפירות תחתם. החפירות נמשכו כ-30 שנה.

 גלריה 

 לקריאה נוספת 
 Adams, Nick.Iroquois Settlement at Fort Frontenac in the Seventeenth and Early Eighteenth Centuries Archived September 13, 2017. Ontario Archaeology, No. 46: 4–20. 1986.
 Anderson, Fred. Crucible of War – the Seven Years'War and the Fate of the Empire in British North America, 1754–1766. New York: Alfred A. Knopf Ltd., 2000. 
 Armstrong, Alvin. Buckskin to Broadloom – Kingston Grows Up. Kingston Whig-Standard, 1973
 Finnigan, Joan. Kingston: Celebrate This City. Toronto: McClelland and Stewart Ltd., 1976. 
 Harris, R. Cole, Ed.Historical Atlas of Canada, From the Beginning to 1800. University of Toronto Press 1987. 
 Harris, R. Cole, Ed.Historical Atlas of Canada, From the Beginning to 1800. University of Toronto Press 1987. 
 Osborne, Brian S. and Donald Swainson. Kingston, Building on the Past for the Future. Quarry Heritage Books, 2011. 
 Stewart, W. Bruce (1985) "The Structural Evolution of Fort Frontenac," Northeast Historical Archaeology: Vol. 14 14, Article 3

 קישורים חיצוניים 



 ר.א. פרסטון, ההיסטוריה של המבצר של קונגסטון, באתר historickingston03kinguoft
 מבצר פרונטנק, באתר army.forces.gc.ca
 מבצר פרונטנק, באתר champlainsociety.utppublishing.com
 ההיסטוריה של מבצר פרונטנק, באתר canada.ca
 מבצר פרונטנק, באתר museumskingston.ca
 מבצר פרונטנק, באתר stoneskingston.ca
 מבצר פרונטנק, באתר thecanadianencyclopedia.ca
 מבצר פרונטנק, באתר של רגימנט אדמונטון

 הערות שוליים 

קטגוריה:קוויבק: היסטוריה
קטגוריה:קנדה: אתרי מורשת היסטוריים לאומיים
קטגוריה:קנדה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:קוויבק: מבנים