קישוטי מזון

קישוטי מזון הם קישוטים המיוצרים מחומרי גלם אכילים, שמטרתם לשוות למנה או לשולחן הגשה מראה מרשים, חגיגי או יצירתי. קישוטים אלו יכולים לכלול גילופים, פיסול, יציקות, סידור צורני מורכב או בנייה של מיצגי מזון שלמים. הם נפוצים במיוחד באירועים טקסיים, בתצוגות קולינריות ובענפי המגדנאות והקולינריה האמנותית.

הקישוטים עשויים ממגוון רחב של חומרים – ירקות, פירות, בצק, שוקולד, מרציפן, סוכר מבושל ועוד. בחלק מהמקרים מיועדים הקישוטים גם לאכילה, אך לרוב מטרתם העיקרית היא אסתטית. ברוב המקרים, קישוטי מזון הם יצירות קצרות מועד.

אמנות קישוט המזון התפתחה בתרבויות שונות – תאילנד, יפן, אירופה הקלאסית (ובפרט צרפת) ועוד, כאשר מטבחים מקומיים פיתחו טכניקות, סוגים וצורות שונות של קישוטים.

טכניקות וחומרי גלם
250px|ממוזער|שמאל|גילוף ירקות נעשה באופן מסורתי בעבודת יד
 גילוף 
גילוף ירקות  ופירות  הן טכניקות בהן נעשה שימוש בירקות, פירות ולעיתים גם בגבעולים ובקליפות, כחומר גלם ליצירת עיטורים ולפיסול. 

האמנות נחשבת למסורת עתיקה, ובייחוד רווחת בתרבויות מזרח אסיה. בתאילנד, לדוגמה, נחשב גילוף פירות חלק מהמורשת הלאומית, והיה מקובל בארמונות המלוכה כבר במאה ה־14. גם ביפן קיימת מסורת דומה בשם מוקימונו , שבה נוהגים לגלף פירות וירקות כקישוטים לצלחות סושי ולמנות אחרות. 

טכניקות הגילוף מגוונות, ומתבצעות לרוב באמצעות סכינים קטנים וכלים ייעודיים. לעיתים מדובר בצורות פשוטות, כמו פרחים או עלים, ולעיתים ביצירות מורכבות וגדולות־ממדים, כגון דיוקנאות או אלמנטים ארכיטקטוניים. הבחירה בפרי או ירק נעשית לפי תכונותיו – צנוניות למשל מתאימות לגילוף עדין בשל צבע הקליפה והמרקם הקשיח, בעוד אבטיחים משמשים כבסיס לגילוף תלת־ממדי.

העניין התחום הגילוף התפשט זה מכבר גם לעולם המערבי, וקורסים לגילוף מוצעים בבתי ספר לבישול ובסדנאות פרטיות. אמנים בתחום מציגים את עבודותיהם בתחרויות ובכנסים בינלאומיים.

 פיסול 
שוקולד משמש כחומר גלם ליצירת פסלים, אלמנטים קישוטיים או מבנים מורכבים המיועדים לתצוגה או לקישוט מנות. עבודות אלו מבוצעות לרוב מסוגי שוקולד שונים – שוקולד מריר, חלב או לבן – ולעיתים גם משוקולד צבעוני שעבר חימום, טמפרור (תהליך ייצוב גבישי השומן) ויציקה לתבניות או גילוף ידני.

פיסול בשוקולד מצריך ידע טכני לצד כישרון אמנותי, שכן העבודה נעשית עם חומר עדין הרגיש לחום וללחות. התוצאה יכולה להיות קישוט פשוט לעוגה, כמו עלים או פרחים, או לחלופין יצירה בגובה מטרים הכוללת דמויות, כלי תחבורה, בניינים, ואפילו סצנות שלמות. לעיתים מוצגות עבודות אלו בתחרויות יוקרתיות או באירועים מקצועיים, כגון גביע העולם למגדנאות  בצרפת.

מרציפן הוא חומר נוח לעבודה: הוא גמיש, ניתן ללישה ולעיצוב ידני, נשמר היטב ומתקבל בצבע שנהב טבעי שניתן לצביעה. קישוטי מרציפן מסורתיים כוללים פרחים, פירות מיניאטוריים, בעלי חיים, דמויות אדם או חפצים. במקרים רבים משמש המרציפן לעיטור עוגות אירועים – כגון עוגות חתונה, ימי הולדת או חגים – ולעיתים משמש ליצירת פסלים קטנים לקינוחים אישיים. יצירות מרציפן מוצגות גם בתחרויות קונדיטוריה.

הפיסול נעשה לרוב בעבודה ידנית עדינה, ולעיתים בעזרת תבניות, חותכנים וכלי חריטה זעירים. מרקמו היציב של המרציפן מאפשר דיוק יחסי בפרטים, והחומר שומר על צורתו גם בטמפרטורת החדר, מה שהופך אותו לחומר מועדף בפרויקטים דקורטיביים.

פיסול במרציפן מוכר במיוחד באירופה – ובמיוחד בגרמניה, באיטליה ובאוסטריה – אך נפוץ גם במדינות אחרות, ונחשב חלק מהמסורת של הקונדיטוריה הקלאסית.

בצק סוכר הוא חומר רך, גמיש וניתן לעיבוד, המשמש לקישוט עוגות וקינוחים. הבצק עשוי מתערובת של סוכר, מים, גלוקוז ולעיתים גם ג'לטין או גליצרין, וניתן לצביעה, רידוד, גילוף ופיסול.

פיסול בבצק סוכר מאפשר יצירת דמויות תלת־ממדיות, פרחים, חיות, קישוטים גאומטריים ועוד. הוא נפוץ במיוחד בקישוט עוגות חגיגיות. חלק מהיצירות מיועדות לאכילה, ואחרות נשמרות כתצוגה זמנית. הבצק נוח לעבודה גם לחובבים, ולפיכך תרם רבות להתפשטות של התחום בעידן הרשתות החברתיות, דרך סרטונים, סדנאות ותחרויות עיצוב.

 יצירות סוכר 
אמנות הסוכר היא תחום בקונדיטוריה העוסק בעיבוד סוכר מזוקק ליצירת אלמנטים דקורטיביים, לרוב בעבודת יד. הסוכר עובר חימום עד להמסה והגעה לטמפרטורות שבין 140–160 מעלות צלזיוס, ואז מפוסל  במגוון שיטות – ניפוח, משיכה, יציקה לתבניות וגילוף, ציור בסוכר , או שילוב של כמה שיטות.

האמנות התפתחה בעיקר באירופה בתקופת הרנסאנס, אז שימשו פסלי סוכר כיצירות ראווה בשולחנות אירוח בבתי אצולה. כיום היא נפוצה בעיקר בקונדיטוריות מקצועיות, בעיקר לקישוט עוגות בטקסים, לתצוגות קולינריות ולאירועים מיוחדים. בין האלמנטים המקובלים ניתן למנות פרחים, סרטים, דמויות, מבנים גאומטריים ושילובים צבעוניים. עבודות מסוכר נחשבות למורכבות מאוד לביצוע, ודורשות מיומנות גבוהה, עקב הרגישות הרבה של החומר לשבירה, לחות ושינויים בטמפרטורה.

 זילוף 
בשימוש בזילוף, התזה או משיכה של רטבים ובצקים באמצעות שינוי בצורת הפיה, במרקם החומר ובאופן הלחיצה, יוצרים מגוון עשיר של קישוטים: קווים גליים, תלתלים, נקודות, עלים, פרחים, כוכבים, סרטים וגם כיתוב. אלמנטים אלו משמשים לעיטור השוליים והפינות של עוגות, ליצירת דגמים סימטריים או פרחוניים, ולשילוב תלת־ממדי בקישוט הצלחת או המאפה.

במקרים מתקדמים יותר, ניתן באמצעות זילוף לבנות קומפוזיציות מורכבות דמויות זרי פרחים, דמויות, מסגרות תחרה או דוגמאות גאומטריות. עבודות כאלו דורשות לרוב רמות דיוק ושליטה גבוהות, ונחשבות לצורת ביטוי אמנותית בעולם הקונדיטוריה.

לצד שימושים מתוקים, יש המיישמים את טכניקת הזילוף גם במנות מלוחות – למשל בזילוף מחית תפוחי אדמה, ממרחים או קציפות, לצורך הגשה מעוטרת באירועים חגיגיים.

כלים ועזרים מיוחדים
סכיני גילוף
גילוף ירקות ופירות דורש דיוק רב, ולכן מתבצע באמצעות כלים ייעודיים – לרוב חדים מאוד, בעלי להב דק ומעוצב, המאפשר חיתוך נקי ושליטה גבוהה.
הכלים העיקריים כוללים:
 סכין גילוף תאילנדית –  סכין קטנה מאוד, חדת קצה ובעלת להב דק וארוך. זהו הכלי המרכזי במסורת הגילוף התאילנדית, והיא מאפשרת יצירת פרטים עדינים כמו עלי כותרת, קווים מסולסלים וחריטות שטחיות.
 כף פריזיאן  – כף קעורה בצורת חצי כדור, המשמשת לחיתוך שקעים עגולים מדויקים בירקות ובפירות או ליצירת כדורים מדויקים מתוכן הפרי (למשל כדורי מלון או אבטיח).
 חותכנים בצורות שונות –  כלים מתכתיים קטנים בדוגמת כוכב, לב, פרח ועוד, שבעזרתם ניתן "לנקב" דוגמאות מתוך פרוסות ירק.
 חותכני ספירלה, המאפשרים חיתוך ירקות ארוכים כגזר ומלפפון לצורת ספירלה.
 סכיני V ו-U – כלים דמויי אזמל בעלי להב בצורת V או U, המשמשים ליצירת תעלות, חריצים, עלים או דוגמאות גאומטריות.
 מקלונים, מגרדות, אזמל זעיר – כלים עדינים נוספים המשמשים להבלטה, עיבוד שטח או השלמת פרטים קטנים.

לצד הכלים המקצועיים, נעשה לעיתים שימוש גם בכלים פשוטים יותר – כגון סכין רגילה או קולפן – אך לשם גילוף מורכב, נהוג להשתמש בכלים ייעודיים המיוצרים במיוחד למטרה זו.

 תבניות 
תבניות משמשות ליצירת פרלינים משוקולד, קישוטים לעוגות, דמויות לאירועים (כמו ביצי פסחא או סנטה קלאוס), וכן פסלים גדולים יותר למופעים קולינריים ותחרויות. תבניות מאפשרות גם יצירת אלמנטים בפיסול סוכר מאיזומלט או מקרמל מוקשה – פרחים, עלים, קישוטים גאומטריים ועוד. תבניות מנוקבות ורשתות משמשות ליצירת טקסטורות מיוחדות.

שימוש בתבניות מאפשר ליצור קישוטים זהים בגודל, נפח ופרטים, תוך חיסכון בזמן והקניית מראה אסתטי ברמה גבוהה.

כלים לחימום 
שולחן משיכה הוא משטח מתכת קר (לרוב מנירוסטה או שיש) עליו שופכים את הסוכר כדי לקררו ולעבוד איתו. על מנת להשיג אפקטים מסוימים ניתן גם לחמם אזור מסוים בשולחן באמצעות מנורת חימום.

מכונת טמפרור היא מכשיר מקצועי ששומר את השוקולד בטמפרטורה מדויקת לאורך זמן, כולל ערבוב מתמיד.

מבערים מאפשרים להמיס קצוות שוקולד, להבריק או להדביק אלמנטים מסוכר מותך. קיימים מבערים מקצועיים המאפשרים כיוון מדויק של רוחב הלהבה, אלו נפוצים יותר במטבחים של שוקולטיירים.

 קישוטים תעשייתיים 
רוב קישוטי המזון האמנותיים נעשים בעבודת יד, ומהווים יצירות חד־פעמיות שמותאמות במיוחד לאירוע או מנה מסוימת. הם דורשים מיומנות, זמן והשקעה, ולכן נעשים לרוב במסעדות יוקרה, קונדיטוריות מקצועיות, בהפקות קולינריות או בתחרויות.

לצד קישוטים אלה התפתחה גם תעשייה של קישוטי מזון מוכנים, הנמכרים כמוצרי מדף. דוגמאות לכך כוללות:
 פרחים אכילים מבצק סוכר או מרציפן המיוצרים מראש ונמכרים באריזות, משמשים בעיקר לעיטור עוגות.
 שוקולדים יצוקים בצורות דקורטיביות – לבבות, פרחים, סמלים לחגים וכו'.
 שבלונות מוכנות לאבקת סוכר או קקאו – מאפשרות יצירת דוגמה במהירות על פני עוגה או קציפת חלב.
 קישוטים מודפסים מדף סוכר (תמונה אכילה) – משטח דק העשוי מעמילן, עליו מודפסים ציורים או טקסטים באמצעות דיו מאכל.

בתעשיית המזון והמגדנאות הקמעונאית נהוג להשתמש בקישוטים מוכנים כאלה לשם אחידות, חיסכון בזמן, וכן למיתוג.

 גלריה 

 לקריאה נוספת 
 טובה ארן, קישוטי מזון, הוצאת מודן, 1985

 ראו גם 
 סיגנון מזון
 קישוט מרכז השולחן
 אייסינג

 קישורים חיצוניים 

 https://remonimcollage.co.il/רעיונות-לקישוט-עוגת-יום-הולדת/ באתר מכללת רימונים
קטגוריה:אוכל ושתייה בתרבות ובאמנות
מזון