מלקטית ירקרקה

מַלְקְטִית יְרַקְרַקָּה (שם מדעי: Paragomphus genei) היא מין של שפירית ממשפחת המלקחיתיים (Gomphidae). זהו מין אנדמי לאזור הלבנט. בישראל היא מין נפוץ בעיקר לאורך הבקע מהצפון ועד דרום ים המלח, באזור הכנרת וישנן גם תצפיות ממישור החוף.

 תיאור 
המלקטית הירקרקה היא שפירית בינונית אך בולטת, המגיעה לאורך של 37–50 מ"מ ולמוטת כנפיים של עד 62 מ"מ. יש לה פנים ירוקות עם עיניים חומות-ירקרקות, חזה ירוק בהיר עם פסים חומים עמומים, בטן דקה מפוספסת בסימנים חומים, צהובים ושחורים. לזכרים צורת עלעלים חומים בולטים במקטעי הבטן S8–S9 ותוספתנים ארוכים צהובים ומעוקלים בצורת וו. הכנפיים שקופות עם מעט מאוד גוון ירקרק עדין, והפטרוסטיגמות באורך 3 מ"מ ובצבע שחור עם פס מרכזי צהוב או חום בולט. העיניים מופרדות מעט ובצבע ירוק-כחלחל.

הנקבה דומה לזכר, אך בעלת דוגמה פחות בולטת, ואין לה את קצה הבטן המרשים של הזכר. במקטע הבטן השני יש סימון שחור בצורת עוגן, המהווה סימן ייחודי למין זה.

 אקולוגיה 
 התנהגות 
הזכרים לרוב יושבים על קרקע לחה ליד שפת המים. הנקבות נמצאות בעיקר ביערות ונחות במרחק קצר מהמים. יוצאת לצוד רחוק מהמים בשולי שדות. אוהבת לעמוד על גדמי עשבים בגובה נמוך. הנקבות נוטות לעמוד על צמחייה גבוהה כדי "לחמוק" מהזכרים.

עונת התעופה של הבוגרים היא כל השנה באזורים החמים של תפוצתה.

 תפוצה 
היא נפוצה ברוב אפריקה, נעדרת רק מהסהרה ומחלקים מגוש יערות הגשם המרכזי. נמצאת גם בצפון אפריקה הים תיכונית, דרום אירופה והמזרח התיכון, וגם בדרום חצי האי האיברי באירופה.

 בית גידול 

בית הגידול המועדף עליה הוא שוליים חוליים של נהרות, נחלים, בריכות, סכרים, וגופי מים זמניים. פחות תלויה במים זורמים בהשוואה למיני מלקטית רבים אחרים, ומעדיפה נחלים איטיי זרימה או בריכות עם גדות בוציות עם צמחייה עשירה.

היא אחד המינים הבודדים ממשפחת המלקחיתיים המסוגלים להשלים התפתחות נימפה בפחות משנה (כחודשיים). ההנחה היא שיש להם יותר ממחזור גידול אחד בשנה. למין יש לעיתים קרובות אוכלוסיות נימפות עצומות של עד 100 פרטים למטר מרובע.

 גלריה 

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדמון דה סליס לונשאן
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1841
קטגוריה:שפיריות