ג'ובאני בטיסטה גאולי

ג'ובאני בטיסטה גאולי (Giovanni Battista Gaulli) (8 במאי 1639 - 2 באפריל 1709), ידוע גם בשם Baciccio או Baciccia, היה צייר בארוק איטלקי שפעל בתקופות הבארוק הגבוה ובתקופות הרוקוקו המוקדמות. גאולי ידוע בעיקר בזכות ציורי הקמרון האשלייתיים הגדולים שצייר בכנסיית הג'סו ברומא. עבודתו הושפעה מג'ובאני לורנצו ברניני.

 ביוגרפיה 
גאולי נולד בג'נובה בשנת 1639, הוריו מתו ממגפה בשנת 1654. באמצע המאה ה-17, ג'נובה הייתה מרכז אמנותי איטלקי קוסמופוליטי ואירחה מפעלים אמנותיים ממדינות צפון אירופה, כולל מדינות עם אוכלוסיות לא-קתוליות כמו אנגליה והפרובינציות ההולנדיות. ציירים כמו פטר פאול רובנס ואנתוני ואן דייק שהו בג'נובה מספר שנים. ההשפעות המוקדמות ביותר על גאולי היו ציירים זרים אלו לצד אמנים מקומיים אחרים, כולל ולריו קסטלו, ג'ובאני בנדטו קסטיליונה וברנרדו סטרוצי.

סוחר אמנות ג'נובי בשם פלגרינו פרי, הכיר לו את ברניני, שתמך בו וקידם אותו. בשנת 1662, התקבל לגילדת האמנים הרומית, האקדמיה של סן לוקא. בשנה שלאחר מכן, הוא קיבל את העבודה הציבורית הראשונה שלו עבור יצירת מזבח, בכנסיית רוכוס הקדוש, רומא.

משנת 1669, לאחר ביקור בפארמה, הושפע גאולי מהציור של אנטוניו דה קורג'ו בקתדרלה של פארמה, והציור שלו קיבל היבט ציורי יותר, פחות ליניארי, והקומפוזיציה, מאורגנת di sotto in su ("מביט מלמטה למעלה"), תשפיע על יצירת המופת המאוחרת שלו. בשיאו, גאולי היה אחד מציירי הדיוקנאות המוערכים ביותר ברומא, וצבר מספר רב של תלמידים.

גאולי מת ברומא באפריל 1709.

 כנסיית Gesù 
ממוזער| תהילת הכבש המיסטי|200x200 פיקסלים
במחצית הראשונה של המאה ה-17 כנסיות האם של הקונטרה-רפורמציה, עוטרו בפאר. יוצאי דופן היו שתי הכנסיות הישועיות הגדולות ברומא, שאמנם היו עשירות בגילופי שיש ואבן, אך נותרו עקרים מבחינה אמנותית עד אמצע המאה ה-17. במיוחד בלטה כנסיית ג'סו עם תקרת הספינה מטויחת וריקה ללא פרסקאות.

בשנת 1661, נבחר מנהיג חדש למסדר הישועי, ג'אן פאולו אוליבה שהחל לקדם את האמנות והעיטורים בכנסיות. בבחירה שהייתה שנויה במחלוקת בשל סיבות דתיות אך בתמיכת ברניני, הפקיד אוליבה את העבודה היוקרתית בידי גאולי בן ה-22 בלבד.
ימין|ממוזער| הספינה של Gesù|301x301 פיקסלים
גאולי עיטר את הכיפה כולה, כולל המגדל אור בראש הכיפה והפנדנטיבות, הקמרון המרכזי, שקעי חלונות ותקרות הטרנספטים. החוזה המקורי קבע שהעבודות על הכיפה אמורה יסתיימו תוך שנתיים, והשאר עד תום עשר שנים.

ממוזער| ניצחון שמו של ישוע (1674)|360x360 פיקסלים
יצירת המופת של גאולי היא בספינה של הכנסייה ונקראת ניצחון שמו של ישוע.

היצירה מתארת את תקרת הכנסייה כאילו נפתחת מעל הצופה, הפנורמה נצפית בפרספקטיבה אמיתית di sotto in su, בדומה לתקרת הכיפה המצוירת של קורג'ו. תלמידו של ברניני, אנטוניו ראגי, יצר את דמויות הסטוקו, וכשמביטים בהן מרצפת הספינה המרכזית של הכנסייה, קשה להבחין בין המלאכים הצבועים לאלה העשויים סטוקו. הקומפוזיציה הפיגורטיבית גולשת מעבר לשולי המסגרת, דבר שמעצים את האשליה של המאמינים הממריאים באורח ניסי כלפי האור שמעל.

 מורשת 
סדרה של תקרות כאלה צוירו בספינות הכנסיות הרומיות במהלך שלושת העשורים האחרונים של המאה ה-17. במאה ה-18, ג'ובאני בטיסטה טייפולו ואחרים המשיכו את הקוודרטורה (ציור אשלייתי) בצורה מפוארת ותיאטרלית, אבל ככל שתנועת הבארוק הגבוה התפתחה לרוקוקו שובב יותר, הפופולריות של סגנון זה הידלדלה. בעבודותיו המאוחרות, גם גאולי נע בכיוון זה. לפיכך, בניגוד לפאר בג'סו, גאולי מאמץ בהדרגה צבעים פחות עזים, וקומפוזיציות עדינות יותר לאחר 1685 - כולם סימני ההיכר של הרוקוקו.

 דיוקנאות 
 גאולי צייר דיוקנאות רשמיים של מספר אפיפיורים:
 אלכסנדר השביעי
 קלמנס התשיעי
 קלמנס העשירי
 אינוקנטיוס האחד עשר
 אלכסנדר השמיני

 גלריה 

 ביבליוגרפיה 



קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים איטלקים
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:בארוק
קטגוריה:ילידי 1639
קטגוריה:נפטרים ב-1709