הריגת מייקל בראון

הריגתו של מייקל בראון הייתה אירוע ירי קטלני שהתרחש ב־9 באוגוסט 2014 בעיר פרגוסון שבמדינת מיזורי, ארצות הברית, ובמהלכו נורה למוות מייקל בראון ג'וניור, צעיר אפרו־אמריקאי בן 18, בידי השוטר הלבן דארן וילסון. אף שהמפגש נמשך פחות שתי דקות, הוא חולל מחאות נרחבות, העלה מחדש את סוגיית האלימות המשטרתית כלפי אפרו־אמריקאים, והפך לסמל מרכזי בהתגבשות תנועת “Black Lives Matter”.

רקע

בראון גדל בפרגוסון, סיים את לימודיו בתיכון נורט' קאונטי חודשיים בלבד לפני מותו ותכנן להתחיל לימודי אלקטרוניקה בקולג' הטכני Vatterott. פרגוסון הייתה אז פרוור שרוב תושביו אפרו־אמריקאים, אך כוח המשטרה בו היה ברובו לבן, וניכרו בו מתחים ארוכי־שנים סביב אפליה מגזעית באכיפת החוק. דו"ח פדרלי שפורסם ב־2015 קבע כי גורמי אכיפת החוק בעיר הפעילו דפוסים שיטתיים של אכיפה בלתי מידתית כלפי שחורים והשתמשו בעיר כ“תחנת גבייה” לקנסות שהכבידו בעיקר עליהם.

האירוע
בשעה 12:02 בצהריים (שעון מקומי) הבחין השוטר וילסון בבראון ובחברו דוריֶן ג’ונסון הולכים במרכז הכביש. לפי גרסת וילסון, התפתח ויכוח קצר בחלון הניידת סביב דרישתו שיעברו למדרכה; כאשר הבחין כי בראון עונה לתיאור של חשוד בגניבה ממכולת סמוכה, ניסה לעצרו. עימות פיזי פרץ דרך חלון הניידת, ירי ראשון נופק בתוך המושב, ולאחר ריצה קצרה נורה בראון שישה כדורים, פגעים קטלניים בראשו ובחזהו. בראון היה לא־חמוש; לאורך דקות ארוכות נותרה גופתו על הכביש, מראה שהפך לאחד הדימויים המזוהים ביותר עם האירוע.

תגובות מקומיות וארציות
בתוך שעות החלו מאות תושבים להתגודד סביב זירת הירי. ההפגנות הליליות הראשונות התלוו עם עימותים קשים בין מפגינים לכוחות משטרה חמושים ברכבי לחימה, רובי צלפים וגז מדמיע. התיעוד החי מפרגוסון חידד את השיח על “מיליטריזציה” של המשטרה בארצות הברית והוביל את הבית הלבן להכריז על הגבלות במכירת ציוד צבאי למחלקות משטרה אזרחיות. המחאות התפשטו לערים רבות וברשתות החברתיות התפשט ההאשטאג #HandsUpDontShoot – כרזת מחאה שנשענה על עדויות שלפיהן בראון הרים את ידיו בכניעה לפני שנורה.

חקירות והליכים משפטיים
ב־24 בנובמבר 2014 קבע חבר מושבעים מחוזי כי אין עילה להעמיד את וילסון לדין פלילי. במקביל ערכה מחלקת המשפטים של ארצות הברית חקירה עצמאית שנמשכה שבעה חודשים; במרץ 2015 הודיע השר אריק הולדר כי לא נמצאו ראיות מספיקות להעמדתו לדין פדרלי בגין הפרת זכויות האזרח של בראון, אולם פורסם דו"ח חמור על דפוסי אפליה מוסדית במשטרת פרגוסון.

העיר עצמה התמודדה עם תביעות אזרחיות, וב־2017 אישרה ערכאה פדרלית הסדר פיצויים חשאי (שהוערך בכ־1.5 מיליון דולר) למשפחת בראון. ביולי 2020 בחן התובע המחוזי החדש וסלי בל את התיק מחדש והודיע כי אין בסיס ראייתי להעמדה לדין, החלטה שסומנה כחתימת הגולל האחרונה על ההליכים הפליליים נגד וילסון.

 השפעה ציבורית ותרבותית 
הירי בבראון תואר “זרז” להתחדדות המאבק נגד גזענות מערכתית. הוא קיבע את פרגוסון כאתר ציון דרך בהיסטוריה של זכויות האזרח בעשור השני של המאה ה־21, והוביל להתעוררות ארגוני Grassroots ברחבי ארה״ב. מושגים כגון “א־סימטריית הכוח” ו“Policing for Profit” חדרו למיינסטרים, וב־2016 נכנסו לרפרטואר הקונגרס האמריקאי חקיקות פדרליות לצמצום חסינות שוטרים ולחיזוק מאגרי מידע על שימוש בכוח קטלני. החוקרות במדעי המדינה מציינות את פרגוסון כמצע ל“אקטיביזם דיגיטלי” בשל הנראות שקיבלו הסרטונים החיים בטוויטר ו־Periscope, ובשל היכולת של עדים־בזירה להכתיב את נרטיב החדשות בזמן אמת.

 הנצחה וחלוף עשור 
מאז 2015 מתקיימת מדי קיץ צעדת זיכרון במקום הירי ברחוב קנפילד דרייב . ב־9 באוגוסט 2024 צוין יום השנה העשירי בטקס בין־דורי שכלל הקמת קיר גרפיטי, שיפוץ האנדרטה המאולתרת והכרזה עירונית על “יום מייקל בראון”. בני משפחתו הובילו קמפיין להקמת מרכז קהילתי לחינוך טכנולוגי בפרגוסון, במטרה “להפוך טרגדיה למורשת מעצימה”.

 קישורים חיצוניים 

 ראו גם 
 Black Lives Matter
 רצח ג'ורג' פלויד

 הערות שוליים 

קטגוריה:שחורים שנהרגו בידי שוטרים בארצות הברית
קטגוריה:מיזורי: היסטוריה
קטגוריה:2014 בארצות הברית