מולי (מלכה) בר-דוד

מולי (מלכה) ליונס בר-דוד (3 ביולי 1910 – 21 באוקטובר 1987) הייתה פובליציסטית וסופרת ישראלית ילידת קנדה, מחברת מספר ספרי בישול ידועה. לצד ליליאן קורנפלד הייתה מחלוצות ספרי הבישול למטבח היהודי ולמטבח הישראלי.

 ביוגרפיה 
בר-דוד נולדה בססקצ'ואן לצבי-הרשל-הארי ואתל (לבית לזבניקוב) ליונס. בני הזוג הגרו לקנדה מאוקראינה ב־1905 והמשפחה שחיה ברוסטרן , ניהלה חווה ובית כלבו ששרת את כל האזור. בני הזוג ניהלו בית יהודי מסורתי עם תבשילים יהודיים, החזיקו ספר תורה משלהם ושכרו מלמד שלימד את הילדים יהדות. בשבתות וחגים היה ביתם לבית תפילה עבור יהודי האזור. הרשל-הארי ליונס, היה ממייסדי ארגון ציוני קנדה. מולי הייתה הרביעית מבין שבעת ילדיהם של אתל והארי, שהלכו וטפחו שאיפות ציוניות. הם חלמו לעלות לארץ ישראל ולבנות בה את ביתם. גם ילדיהם נשבו בקסמו של החלום הציוני; ב-1920 היה הבן הבכור, סאני, הראשון שעלה לארץ. ב-1934 עלו הרשל (אז בן 59) ואתל (בת 55) לפלסטינה-א"י והתיישבו על קרקע חולית בפאתי העיר כפר סבא. הם חפרו באר מים, נטעו פרדס הדרים רחב ידיים ובנו במרכזו בית מנותק מתשתיות. הם קראו לנחלה "גן השרון".

ב-1936, בגיל 26, הצטרפה מולי, יחד עם אחיותיה יהודית-הילדה (לימים בן דן) ורבקה ("בקי") (לימים רבקה ברגמן, כלת פרס ישראל), להוריהן בגן השרון. לכשהחל המרד הערבי, בני משפחת ליונס הצטרפו לארגון "ההגנה". כלי נשק של הארגון הוסתרו במרתף הבית בגן השרון, והלוחמים ערכו אימונים בין עצי ההדר העבותים.

ב-5 בספטמבר 1939, ארבעה ימים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, נישאה מולי ליעקב ("יאפ") בר-דוד (לשעבר דוידס) – יזם ואיש עסקים צעיר שעלה לארץ מהולנד ב-1936. בדומה למולי, יאפ היה חובב ספרות ולימים היה לסוכן ספרותי. בני הזוג בר-דוד התיישבו בחיפה, שם נולדה ב-1941 הבכורה מבין ארבע בנותיהם, ורדה אלישבע. בקיץ 1944 ילדה מולי את גילה נאוה, ובחורף 1946 את ציונה יוחנה. באביב 1956 נולדה הבת הרביעית, שרון איתהאל.

ביוני 1941 עברו בני הזוג לירושלים ומולי החלה לעבוד כמזכירה במטה המנדט הבריטי, ששכן במלון המלך דוד. גישתה למידע רגיש על השלטון הבריטי הובילה לגיוסה כמרגלת פעילה עבור ה"הגנה", והיא העבירה מידע שסייע למאמצי הארגון.

ביולי 1944, בזמן שהיו הורים לילדה אחת, אימצו מולי ויאפ באופן זמני שתי פעוטות הולנדיות, בנותיהם של חברים של יאפ שנלקחו למחנה הריכוז ברגן-בלזן. הבנות חיו עם משפחת בר-דוד כשנתיים, עד שהוריהן שוחררו מהמחנה והתאחדו עמן.

מולי ומשפחתה חוו מקרוב כמה מהאירועים הדרמטיים של המאבק המזוין בשנות ה-40. ביולי 1946 ניצלה מולי בנס מהפיצוץ במלון המלך דוד לאחר שקיבלה התרעה מ"ההגנה". ב-22 בפברואר 1948 נהרס המשרד שבו שכן העסק המשפחתי ברחוב בן יהודה בירושלים כתוצאה מפגיעה ישירה של פצצה. מאוחר יותר באותה שנה, ביתה של משפחת בר-דוד בשכונת ארנונה פוצץ ונהרס כליל זמן קצר לאחר שהמשפחה ושכניה היהודים פונו מהמקום.

בשנות ה-50 פתח יאפ חברה משפחתית בשם "בר-דוד סוכנות לספרות", שייצגה סופרים והוצאות ספרים בינלאומיות מול מוציאים לאור ישראלים. מולי תרמה רבות להצלחת העסק בזכות קשריה הענפים בישראל ומחוצה לה. מאוחר יותר נפתחה חברה נוספת בשם "בר-דוד בע"מ", שייצגה ממציאי משחקים ישראלים מחוץ למדינה. יאפ ניהל את החברות עד למותו בגיל 60, ב-21 במרץ 1971.

בשנת 1956, עם התרחבות העסק, עברה המשפחה ליישוב החדש סביון. לצד המשך כתיבתה, הפכה מולי לעמוד תווך בקהילת סביון. היא הייתה חברה פעילה בסניף ויצ"ו המקומי ואירחה ערבי קריאת מחזות באנגלית ומפגשים חברתיים. תחומי העניין האמנותיים שלה מצאו ביטויים חדשים: הגינה היצירתית שטיפחה בביתם משכה אליה מבקרים והדמויות ההומוריסטיות שיצרה מפירות וירקות הפכו לרבי-מכר ביריד "יום האביב" השנתי של ויצ"ו.

לקראת גיל שישים, החלה מולי להראות סימנים של אובדן זיכרון, ובהמשך אובחנה כחולה באלצהיימר. היא פרשה מהחיים הציבוריים ומפעילות הכתיבה. את עשר השנים האחרונות לחייה בילתה במוסד סיעודי. היא נפטרה ב-21 באוקטובר 1987 בגיל 77, ונקברה לצד יאפ בסביון. עשורים לאחר מכן, עותקים משומשים של ספריה עדיין נמכרים ברשת, ומתכוניה משמשים השראה לבלוגרים קולינריים ולחוקרי אוכל.

 עבודתה העיתונאית והספרותית 
מולי ליונס בר-דוד החלה את קריירת הכתיבה שלה בגיל 20, בקנדה. ב-1930, תחת השם מולי ליונס, החלה לכתוב בקביעות ל-Tisdale Recorder בנושאים כמו ציונות וחגים יהודיים. עד סוף שנות ה-30 תרמה או כתבה עבור כתבי עת שונים כמו "ג'וניור הדסה", ה-Saskatchewan Jewish Post , Palestine Illustrator News ועוד. לעיתים השתמשה בשם העט M.X.L.

כבר במאמריה המוקדמים, פיתחה מולי קול כתיבה ייחודי שתיאר נושאים מגוונים בשפה פשוטה ונגישה, רוויה באהבת אדם וארץ. היא תיארה את סגנונה כ"עממי" (folksy). לאחר עלייתה ב-1936, החלה לכתוב ב-Palestine Post, העיתון היחיד בשפה האנגלית בישראל דאז שהפך ל-ג'רוזלם פוסט, בו כתבה כמעט ארבעים שנה.

ב-1946 החלה לכתוב טור קבוע למגזין של הדסה –Hadassah Magazine בארצות הברית בשם "יומנה של עקרת בית ירושלמית", שהפך ב-1956 ל"יומנה של עקרת בית ישראלית". הטור תיאר את חוויותיה המקומיות, מפגשים עם חלוצים ועולים חדשים, ואת החיים בצל הסכסוך עם השלטונות הבריטיים והערבים. היא המשיכה לכתוב את הטור עד 1971.

ב-1952 פרסמה את הספר "נשים בישראל" (Women in Israel) וערכה את כתביו של החייל שנפל שמעון "סם" סמרגד.

ב-1953 יצאה האוטוביוגרפיה שלה My Promised Land, שזכתה לביקורות נלהבות, בין היתר ב"ניו יורק טיימס", שם נכתב כי הספר מצליח לסכם את חדשות היום בסמכותיות שהופכת אותו למסמך היסטורי. הספר תורגם להולנדית.

בשנות ה-60 כתבה עבור המגזין ORAH של "הדסה-ויצ"ו קנדה", שם פרסמה את הסדרה "קנדים בישראל".

כנואמת מרתקת, הגישה בשנים 1959–1960 סדרת שידורים ב"קול ישראל".הפופולריות שצברה הובילה למסעות הרצאות רבים ברחבי העולם ובעיקר בארצות הברית בסניפים של ארגון הדסה, שם ייצגה את ישראל, קידמה וטיפחה את האהבה כלפי ישראל ותושביה ואף קידמה גופים כמו "אל על", המועצה לשיווק פרי הדר וחברת "קרגל".

בשלב מוקדם פיתחה מולי עניין עמוק בכל הקשור לקולינריה ולמסורות יהודיות. היא החלה לכתוב על המטבח היהודי ולשתף מתכונים – חלקם מסורתיים וחלקם פרי המצאתה. בתקופת הצנע בישראל בשנות ה-40 וה-50, הציעה לקוראיה דרכים יצירתיות להכנת מנות טעימות ממה שיש. כך למשל, כשבשר היה בקיצוב, פרסמה את החוברת "50 דרכים להכנת מנות ביצים", ויחד עם ליליאן קורנפלד כתבה ב-1943 את החוברת "50 מנות עיקריות עם לקרדה" בעברית ובאנגלית.

בשנת 1964 יצא לאור בבריטניה, ספרה  "Jewish Cooking for Pleasure" (בישול יהודי להנאה).

בהמשך אותה שנה פורסם בארצות הברית ספרה "חלב ודבש" – The Israeli Cookbook והוא תורגם לעברית על ידי אסתר פרנקנברג, דפנה פלוטקין וורדה מור, בשם "ספר בִּשול פולקלורי – מטעמים לחגי ישראל". את כריכת הספר איירה מיכל מכנס ובספר עצמו משולבים בתחילת כל פרק, איוריה של גבריאלה רוזנטל. לשאלה בדבר אוכל ותפריט יהודי וישראלי, השיבה מולי בר דוד כך: . בהקדשה לספר כתבה מולי שההחלטה להוצאת הספר במתכונתו הפולקלוריסטית נבעה מתכנון תפריטים על ידה לארוחות טיסה,  עבור חברת אל-על. 

"ספר בשול פולקלורי - מטעמים לחגי ישראל" כינס לראשונה 750 מתכונים מכל העדות והתפוצות, מבלי לתת קדימות לעדה זו או אחרת. עשרת פרקי הספר מתמקדים כל אחד   בחג או במועד יהודי־ישראלי אחר, לגביו מוצעות מספר חלופות של תפריטים אפשריים לארוחת החג – ממנות ראשונות ומשקאות, דרך מנות עיקריות כגון סוגים שונים של תבשילי חמין, תוספות למנות העיקריות ולבסוף קינוחים. לצד המתכונים שזורים בספר סיפורי פולקלור וציטוטים מהספרות ומן המקורות, על מנת לספק לקוראת הקשר היסטורי ואקטואלי למתכונים העדתיים המסורתיים. הספר היה לרב-מכר ויצאו לאור 16 מהדורות ממנו בעברית. ב־1997 הוציאה בתה ורדה בר-דוד מור מהדורה מחודשת של הספר בשם "ספר הבישול הגדול למטעמי ישראל".

בר-דוד הוציאה ספר בישול נוסף -"הדרך לרזות" (1969), שכתבה יחד עם בתה ורדה מור. בנוסף, במהלך שנות ה- 60 של המאה העשרים פורסמו מתכוניה בעיתון ידיעות אחרונות במדור "מה אבשל מחר" ומדי ערב חג פורסמו מתכונים בדף כפול לכבוד החג תחת הכותרת "מולי בר דוד מגישה". בתוקף מעמדה היא הוזמנה לשפוט תדיר בתחרות "מלכת המטבח הישראלי".

 קישורים חיצוניים 
 Molly Lyons Bar-David Collection , המכיל מגוון מיצירותיה, ממאמריה ומביקורות אודות ספריה.
 ספרי מלכה (מולי) בר-דוד בספרייה הלאומית

הערות שוליים

קטגוריה:סופרות יהודיות קנדיות
קטגוריה:מחברות ספרי בישול יהודיות
קטגוריה:מחברות ספרי בישול ישראליות
קטגוריה:המטבח היהודי
קטגוריה:המטבח הישראלי
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1987