הפרח הלאומי של הרפובליקה הסינית (טאיוואן)

הפרח הלאומי של הרפובליקה הסינית (בסינית מסורתית: 中華民國國花) הוא פרח עץ Prunis mume, סוג עץ סיני הידוע תחת השמות שזיף סיני, שזיף יפני ומשמש יפני, כיוון שפרותיו מזכירים גם שזיף וגם משמש. הוא נבחר רשמית כפרח הלאומי של הרפובליקה סינית ב-21 ביוני 1964.

עצי השזיף חיים שנים רבות מאוד, דוגמת עץ בן 1,600 שנה שעדיין פורח בנפת הואנגמיי (בסינית מפושטת: 黄梅县, בסינית מסורתית: 黃梅縣 ,בפין-יין: Huángméi Xiàn) שבמרכז הרפובליקה העממית של סין. עצי השזיף מגיעים לשלב הפריחה בשלב מוקדם של השנה - בחודשים ינואר עד מרץ, בין סיום החורף לתחילת האביב, כאשר כל הטבע עדיין רדום. מכיוון שכך פרח השזיף מסמל תזכורת לכך שהחיים יכולים לפרוח גם בתנאים הקשים ביותר. הפרחים ריחניים וצבעם לבן או ורוד בגוונים שונים של ורוד.

 היסטוריה 
פריחת השזיף היא נושא אהוב מאוד במסורת הציור, השירה והתרבות של סין, קוריאה, וייטנאם ויפן.

בתקופת נארה (710 – 784) התקיימה בקרב המעמד האריסטוקרטי של יפן תרבות של הערצה לפריחת השזיף. בתקופה זאת התפתח מנהג הבילוי בחיק הטבע תחת עצי השזיף בזמן פריחתם (umemi 梅見). בתקופת הייאן (794 – 1185) תפסו עצי הדובדבן (סאקורה) את מקומם של עצי השזיף (hanami 花見) (אנ').

בקוריאה, היה פרח השזיף (בקוריאנית: 오얏꽃) הסמל הרשמי של האימפריה הקוריאנית (1897 – 1910) ושל משפחת המלוכה. הוא הופיע בעיטורים בארמון ועל מטבעות. בשנת 1900 ייסד קוּג'וֹנְג, קיסר קוריאה, את מסדר האבירות "פרח השזיף" (אנ').

הפריחה האדומה של עץ השזיף היא סמל חברת התעופה של הרפובליקה העממית של סין.

בטייוואן, נחשבה אדמונית העץ (Paeonia suffruticosa) לפרח הלאומי בתקופת שושלת מינג (1368 – 1644) ובתקופת שושלת צ'ינג (1644 – 1911). בתקופת ממשלת בייאנג (1912 – 1928) נשמעו קולות שדרשו בחירת פרחים אחרים, ביניהם החרצית כסמל לאומי.

ההצעה לבחור בפריחת השזיף כפרח לאומי הועלתה בשנת 1928. בתקופה שבין 1929 ל-1964, שולבה פריחת השיזף בסמלי מדינה שונים והתקבלה באופן לא רשמי כפרח הלאומי של הרפובליקה הסינית. ב-21 ביולי 1964 הוענקה לה הכרה רשמית.

 סמליות 
 שלושת ניצני הפרח מסמלים את שלושת העקרונות של העם של ד"ר סון יאט-סן.
 חמשת עלי הכותרת מסמלים:
 את חמש רשויות הממשל, בהתאם לחוקה: הרשות מחוקקת, הרשות השופטת, הרשות המפקחת על השירות הציבורי והרשות המבקרת.
 את האחדות בין חמש הקבוצות האתניות המרכיבות את העם הטאיוואני (אנ') החאן, המאנצ'ו, המונגולים של סין, החווי (המוסלמים) והטיבטים.
 את חמשת היחסים הבסיסיים בין בני אדם על פי תורת קונפוציוס.
 את חמש המעלות הקבועות על פי תורת קונפוציוס.
 את חמשת עקרונות האתיקה על פי תורת קונפוציוס.
 עץ השזיף פורח בטמפרטורות הנמוכות של החורף לכן הוא מסמל חוסן והתמדה בהתמודדות עם מצבים קשים, נאמנות, נחישות וקדושה ומייצג את הרוח הלאומית של העם הטאיוואני.
 הענפים (影斜), הגמישות (曳疏) והעמידות בקור (傲霜) של עץ השזיף מסמלים את ארבעת סוגי המעלות האצילות: מקורי וחודר, מועיל ואיתן המוזכרים בספר אי צ'ינג.

 השימוש בפרח עץ השזיף כסמל לאומי של טייוואן 

הערות שוליים

קטגוריה:הרפובליקה הסינית: סמלים לאומיים
קטגוריה:פרחים לאומיים