הני סינדינג סונדו

הני סינדינג סונדו (בדנית: Henny Sinding Sundø; 8 באוגוסט 1921 – 22 באוגוסט 2008) הייתה אישה דנית שהצילה מאות יהודים בשואה.

 רקע 
במהלך סתיו 1943 נפוצו ברחבי דנמרק שמועות לפיהן הנאצים יתחילו בקרוב לרדוף ולגרש יהודים מהמדינה. הני סינדינג סונדו, אז חניכה בשירות המגדלורים הדני, שמעה על כך ועם הצוות של כלי השיט "גרדה III, החליטה להשתמש בעמדותיהם במגדלור כדי להעביר משפחות יהודיות לשוודיה הנייטרלית. פעולותיה כמו גם אלה של עמיתיה הצילו כ-300–600 אנשים במהלך מבצע בן שלושה שבועות.

 ראשית חייה 
ממוזער|227x227 פיקסלים| הרחוב בו נולדה סינדיג, קופנהגן, דנמרק
הני ליליאן סינדינג סונדו נולדה לפול אדוורד ברתולין סינדינג ואלנה אדי סינדינג. מעט ידוע על נעוריה: תיעוד ממפקד דני משנת 1925 מגלה שבגיל 4 התגוררה עם משפחתה בקופנהגן ברחוב אולפרט פישרס גאדה. היא גם למדה אנגלית בלונדון מספר שנים מאוחר יותר כנערה. עם שובה לדנמרק, הני הועסקה כשוליה  בשירותי המגדלור הדני (Fyrvæsenet) שאביה היה המנהל שלהם. שם היא פגשה את הצוות של ספינת העבודה הקטנה גרדה III, אוטו אנדרסן, ג'ון הנסן, גרהרדט שטפנסן ואיינר טונסן.

 הקשר היסטורי 
עם תחילת מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939, ממשלת גרמניה הייתה ביחסים טובים עם דנמרק. עם זאת, האמון בין המדינות נשבר ב-9 באפריל 1940 כאשר דנמרק נכבשה על ידי כוחות גרמנים תוך מספר שעות. זה הוביל לשיתוף פעולה דני עם בקשות הנאצים בתמורה לנורמליות מתונה בחיי היומיום, כולל ניהול עסקים והתכנסות דתית. גם האוכלוסייה היהודית הקטנה בדנמרק נהנתה מההסכמים הללו משום שבדנמרק לא הוטלו על היהודים כל ההגבלות שהוטלו עליהם בשאר מדינות אירופה, למשל הם לא חויבו להציג מגן דוד על בגדיהם או לנטוש את בתיהם.

 תחילתה של התנגדות 
עד קיץ 1943, שמועות על תבוסה נאצית בצפון אפריקה ובאיטליה העניקו לדנים את הרושם שגרמניה אינה עוד כוח בלתי מנוצח והתנגדות לה עלולה לעורר שינוי מתמשך. בנוסף, מידע בנוגע לגירוש רחב היקף של יהודים בדנמרק הודלף על ידי גנרל האס אס ורנר בסט לקצין הצי גאורג פרדיננד דוקוויץ ולאחר מכן לציבור הכללי מה שגרם לאזרחים רבים (כולל הני בת ה-22 וצוות גרדה III) לפעול.

בוקר אחד באוקטובר כשהיא דאגה לתפקידיה במגדלור, פנו אליה חברי הצוות של הני וביקשו בשקט סיוע בהברחת משפחות יהודיות לחוף השוודי. היא הסכימה, ובידיעה את הסיכון שבמבצע, שאלה את אביה, "האם תוכל בבקשה לראות שגרדה III מקבלת מסלול נוסף, והאם תעצום את עיניך ותעמיד פנים שאינך שם לב אם גרדה השלישית לא מפליגה במסלול הרגיל שלה ובשעה השעה הרגילה והאם תודיעו למפקד המגדלור... שגרדה השלישית לא תגיע בשעות מסוימות. לאחר מכן, בהיותו קצין מכובד ומוכר באזור, וקלט את הבקשה המוגשת, נתן את אישורו בשקט.

 לוגיסיטיקה 
ממוזער|316x316 פיקסלים| גרדה III, ממוקמת כעת במוזיאון נמל הים מיסטיק בניו יורק, ארצות הברית
הצעדים הראשונים שעשתה הקבוצה היו לחפש משפחות יהודיות שהצוות הכיר באופן אישי, כגון חברים ושכנים המתגוררים בקרבת מקום, ולהורות להם להיפגש בנקודת מפגש שנקבעה מראש. זה התגלה כקשה מהצפוי שכן משפחות יהודיות רבות כבר הסתתרו. עם זאת, לאחר שנמצאו מעטים, הם ידעו לעיתים קרובות היכן ממוקמים אחרים. המשימה של הני הייתה לזכור בעל פה את שמו של כל אחד מבני המשפחה היהודיים שעלו על הסיפון, כמו גם את הכתובת של המקום המיועד, ואז לאט ללכת עם הקבוצה אל מחסן ליד גרדה III בחסות הלילה. למרות הסיכון למעצר, הני הצליחה להדריך בבטחה ארבע עד חמש משפחות למחסנים בכל לילה, בהתאם למספר החברים הנוכחים. המשפחות קיבלו אוכל ושתייה והילדים קיבלו תרופות הרגעה כדי לשמור על השקט. שהיה חיוני.

בשעה 6:00 בבוקר למחרת החלה הקבוצה בהכנות ליציאה, וגרדה III הייתה אמורה לצאת למסלוליה הרגילים כעבור שעה. שני שומרים בחוץ פסעו הלוך ושוב בשטח קטן ליד הסירה, שעגנה כ-5–7 מטרים מהמחסן. הקבוצה החליטה לחצות את הכביש בזה אחר זה בעוד גבם של השומרים מופנה. המבוגרים רצו ראשונים ואחריהם הני והצוות, שנשאו את הילדים הקטנים על זרועותיהם. ברגע שעלו על הסיפון הם נלקחו מתחת לסיפון ונאמר להם להיות בשקט כשאוטו, ג'ון, גרהרדט ואיינר (הצוות) הסתירו את המחבוא עם פריטים שונים למעלה. כמה דקות לאחר מכן ניגשו השומרים לגרדה III כדי לבדוק אותו לפני היציאה וקיבלו בקבוקי בירה כדי להסיט את תשומת לבם. התוכנית עבדה והני יחד עם חבריה היהודים החלו את מסעם בן השעתיים לחוף שוודיה.

תהליך זה נמשך שלושה שבועות לאחר הפלגתם הראשונית, תוך התאמות יומיומיות למקומות ולזמנים של מפגש בהתאם לגודלן וליכולתן של המשפחות. מאוחר יותר הערי FV הני כי 600–700 יהודים, כמו גם פליטים פולנים, חברי קבוצות התנגדות שונות וחיילים בריטים ואמריקאים פצועים נלקחו למקום מבטחים במהלך המאמץ.

 לאחר המלחמה 
לאחר מבצע הצלה זה, לוחם התנגדות אלמוני הגיע אל הני באופן פרטי לשאול אם היא מוכנה להשתתף איתם במשימות אחרות. היא הסכימה ועד מהרה קיבלה משימה לקבוע את מספר החיילים הגרמנים המפטרלים באזורים ספציפיים תוך שהם מעמידים פנים שהם מאוהבים. עם זאת, כאשר התקפה מתוכננת השתבשה בפברואר 1944, היא הפכה לאחת הבודדות בקבוצת ההתנגדות שלה שברחה מזילנד, דנמרק להלסינגבורג, שוודיה. כמה אחרים נצטוו לעזוב גם את דנמרק מכיוון שהסיכון לחשיפת מידע מרכזי היה גדול מדי. מאוחר יותר נזכרה הני שהרגישה שם משועממת להפליא. למרות היותה מוקפת בחיילים, פליטים וחטיבה דנית, איש לא הורשה לעזוב אלא אם ניתנו פקודות התנגדות לעשות זאת.

רק במאי 1945 שמעה הקבוצה קריין רדיו מכריז על תבוסתה הסופית של גרמניה ועל סיום המלחמה הרשמי, מה שהצביע על סופה של תנועת ההתנגדות. הני נזכרה שהרגישה קצת מאוכזבת (וראתה עמיתים רבים מביעים את אותה תחושה) כי הם השקיעו כמות גדולה לכאורה של זמן בהמתנה כאשר קיוו להילחם.

כמעט 50 שנה אחרי, ראיון עם הני תפס את אחת מהשתקפויותיה של החיים שלאחר המלחמה. "זה היה כאילו אחרי המלחמה היינו צריכים לשכוח הכל, הכל. אף פעם לא דיברנו על זה. אף פעם לא שאלת שאלות. אף פעם לא ניסית למצוא את האנשים שעזרו לך... אף פעם לא הייתה לך באמת הזדמנות להודות לאלה שעזרו לך כולם היו עסוקים בלהמשיך בחיים, אז פשוט הפסקת לדבר על מלחמה".

למרות פעולותיה להצלת משפחות יהודיות במהלך שנות ה-40 וההשפעה שהייתה לה על המאמץ המלחמתי, מעט יותר ידוע על חייה של הני סינדינג עד מותה ב-22 באוגוסט 2008 באלרוד, דנמרק.

 בתרבות 
הסיפור של הני שמור בכלי תקשורת שונים באינטרנט, כולל:
 פוסט בבלוג, "משימה מיוחדת למכרז מגדלור" מאת מרילין טורק
 מאמר באתר האינטרנט, מדגיש את אומץ הלב של הדנים למרות ההשלכות והצלה יוצאת דופן" מאת רייצ'ל ס. קובץ', המוזיאון למורשת היהודית, ניו יורק
 מאמר באתר האינטרנט, "האישה בת 22 מאחורי הצלתם של למעלה מ-300 יהודים דנים" מאת נועה גוטו-אליס והווארד וייס, מוזיאון למורשת יהודית -, ניו יורק

 הערות שוליים 

קטגוריה:מצילים בשואה: דנמרק
קטגוריה:דנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1921
קטגוריה:דנים שנפטרו ב-2008