נתניאל מייקון

נתניאל מייקון (באנגלית: Nathaniel Macon; 17 בדצמבר 1757 – 29 ביוני 1837) היה פוליטיקאי אמריקאי שייצג את קרוליינה הצפונית בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית. הוא היה יושב ראש בית הנבחרים החמישי, וכיהן בתפקיד בין השנים 1801–1807. הוא היה חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מ-1791 עד 1815 וחבר בסנאט של ארצות הברית מ-1815 עד 1828. הוא התנגד לאשרור חוקת ארצות הברית ולמדיניות הכלכלית הפדרליסטית של אלכסנדר המילטון. מ-1826 עד 1827, כיהן כנשיא הזמני של הסנאט של ארצות הברית. תומאס ג'פרסון כינה אותו "אולטימוס רומנורום" - "אחרון הרומאים".

במהלך הקריירה הפוליטית שלו היה יושב ראש הפלג הרפובליקני הישן של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית שרצה להגביל בקפדנות את הממשל הפדרלי של ארצות הברית. יחד עם הרפובליקנים הוותיקים ג'ון רנדולף וג'ון טיילור, מייקון התנגד לעיתים קרובות להצעות מדיניות פנים שונות, ובאופן כללי התנגד לשיפורים הפנימיים שקידמו הנרי קליי וג'ון קלהון.

מייקון, כמגן רציני של העבדות, הצביע נגד פשרת מיזורי ב-1820. בבחירות לנשיאות של 1824, הוא קיבל מספר קולות אלקטורליים לסגן הנשיא, אף על פי שסירב להתמודד כעמיתו למרוץ של ויליאם קרופורד. הוא גם כיהן כנשיא הוועידה החוקתית של קרוליינה הצפונית ב-1835.

לאחר שעזב את התפקיד הציבורי, שימש כנאמן של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ומחה על האיום של הנשיא אנדרו ג'קסון להשתמש בכוח במהלך משבר הביטול.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
נתניאל מייקון נולד ב-17 בדצמבר 1757 ליד וורנטון, פרובינציית קרוליינה הצפונית, בנו של מייג'ור גדעון מייקון, יליד וירג'יניה, ופריסילה ג'ונס ילידת קרוליינה הצפונית, ודרך סבא רבא שלו, קולונל גדעון מייקון, אזרח אנגלי מרקע הוגנוטי צרפתי, היה בן דודה השני של הגברת הראשונה מרתה דנדרידג' וושינגטון.

מייג'ור גדעון מייקון בנה את "אחוזת מייקון" והפך למנהל מטע טבק משגשג, שם נולד נתניאל כילדם השישי של גדעון ופריסילה, וכשהיה רק בן שנתיים נפטר אביו ב-1761. עם מותו, החזיק גדעון  של אדמה ו-25–30 עבדים. נתניאל ירש שתי חלקות אדמה וכל כלי הנפחות של אביו. גדעון גם השאיר לבנו שלושה עבדים.
ימין|ממוזער|195x195 פיקסלים| מייקון למד בפרינסטון עם שכנו בנג'מין הוקינס (בתמונה)

 השכלה 
בשנת 1766, פריסילה (ג'ונס) מייקון, שהייתה כעת אשתו של ג'יימס רנסום, סידרה את חינוך שניים מבניה, נתניאל וג'ון, יחד עם שני בניו של שכנה פילמון הוקינס השני. לצורך כך הם העסיקו את מר צ'ארלס פטיגרו, שלימים הפך למנהל האקדמיה של אדנטון ב-1733. שני האחים ושכניהם, ג'וזף ובנג'מין הוקינס, לימים סנאטור וסוכן פדרלי לאינדיאנים, התחנכו מ-1766 עד 1773.

שלושה מתוך ארבעת הבנים (נתניאל ובנג'מין ביניהם) המשיכו את לימודיהם ב"מכללת ניו ג'רזי" בפרינסטון כחלק מהשיעור של 1777. נתנאל ובנג'מין לא סיימו את לימודיהם.

 המהפכה האמריקאית 
מייקון מילא תפקיד צבאי קצר במהלך המהפכה האמריקאית. הוא חזר לקרוליינה הצפונית בסתיו 1776, ולמד משפטים במשך שלוש שנים. הוא הצטרף שוב לצבא המהפכה כטוראי ב-1780, וככל הנראה נכח בקרב קמדן.

 נישואים ומשפחה 
מייקון פגש את האנה פלאמר בשנת 1782 בוורנטון, קרוליינה הצפונית. הוריה ויליאם פלאמר ומרי הייז היו בני וירג'יניה כמו הוריו של מייקון, והם היו "מקושרים היטב". מייקון היה אדם גבוה, ונחשב גבר מושך, אבל הוא לא היה האיש היחיד שרדף אחרי מיס פלאמר. אולם לאחר מספר חודשי חיזור החליטו האנה ונתניאל להינשא.

סיפור אחד המסופר לעיתים קרובות על החיזור שלה כולל את מייקון מאתגר מחזר פוטנציאלי ללא שם למשחק קלפים, עם האנה פלאמר כפרס. ההצעה התקבלה, ומייקון הפסיד במשחק הקלפים. לאחר שהפסיד, פנה להאנה וקרא "למרות שאיבדתי אותך כהוגן - אהבה עדיפה על כנות - אני לא יכול לוותר עליך". הוא זכה באהבתה, והם נישאו זמן קצר לאחר מכן. חתונתם התקיימה ב-9 באוקטובר 1783, ונישואיהם היו נישואי אהבה.

 עריכת דין 
אחיה היה עורך הדין קמפ פלאמר, סבו של קמפ פלאמר באטל. קמפ פלאמר ונתניאל מייקון היו שניהם חלק מ"וורן ג'ונטו" שכלל גם את ג'יימס טרנר, ולדון אדוארדס, ויליאם הוקינס ויליאם מילר, כולם שלטו בחיים הפוליטיים של קרוליינה הצפונית באותה תקופה. קמפ פלאמר היה הבעלים השני של הבית העתיק ביותר בוורנטון. הבעלים המקורי היה מרמדוק ג'ונסון, שהתחתן עם אחותו למחצה של מייקון, היקסי רנסום. אח נוסף של פלאמר היה ויליאם פלאמר השני, שנישא לאחותו למחצה של מייקון בטסי רנסום.

 ילדים, מוות וקבורה 
ממוזער|220x220 פיקסלים| בית הקברות של מייקון ליד ווהן, קרוליינה הצפונית. הוא נשאר טמון באבנים, לפי בקשתו.
למשפחת מייקון היו שלושה ילדים. אשתו של מייקון, האנה, נפטרה ב-11 ביולי 1790, כשהייתה רק בת 29. אף על פי שנתניאל היה רק בן 32 במותה, הוא מעולם לא נישא בשנית. אומרים שהוא היה מסור לאשתו, וחיי הרווקות הארוכים שלו בעקבות מותה המוקדם יעידו על כך שהיה נאמן לזכרה.

שרידיה נקברו לא הרחק מביתם בגבולות חצרם. בנם היחיד מת קצת יותר משנה אחרי האנה ונקבר לצידה. כשנתניאל מת ב-29 ביולי 1837, בגיל 79, הוא הובא למנוחות ליד אשתו ובנו. כבקשתו, מקום קבריהם כוסה בערמה גדולה של אבני צור כדי שהאדמה תישאר לא מעובדת; מייקון האמין שאף אחד לא יטרח להסיר את כל אבני הצור כדי להשתמש באדמה, ובכך לשמר את אתר הקבורה.

 מטע באק ספרינג 
מייקון ואשתו בנו את ביתם ב-Hubquarter Creek במטע שלהם הידוע בשם "מטע באק ספרינג". צוואתו של אביו של מייקון, גדעון, הוריש לו אדמות בנחל שוקו ו"חמש מאות דונם של אדמה שנמצאת משני עברי נחל Hubquarter". היא הייתה בערך  צפונית לוורנטון, ליד רואנוק ראפידס. המטע שלו התרחב ל-1,945 דונם, שירתו בו 70 עבדים, איתם עבד לעיתים קרובות יחד בשדות, וכן שימש כשופט השלום ונאמן של אקדמיית וורנטון. הוא גידל סוסי מרוץ גזעיים והיה לו להקת כלבי שועל, בשנת 1819 אירח את הנשיא מונרו לציד.

 חיים פוליטיים 
הוא כיהן כחבר הסנאט של קרוליינה הצפונית עבור מחוז וורן בשנים 1781, 1782 ו-1784.

מייקון התנגד לחוקה ובילה את ארבעת העשורים שלו בקונגרס כדי לוודא שהממשלה הלאומית תישאר חלשה. במשך 37 שנים הוא היה החבר השולל הבולט בקונגרס - "רדיקל שלילי". נאמר עליו שבמשך כל כהונתו אף חבר אחר לא הצביע כל כך הרבה קולות שליליים. "שלילה הייתה המילה והזרוע שלו".
ממוזער|215x215 פיקסלים| תומאס ג'פרסון (בתמונה) כינה את מייקון "אחרון הרומאים".
הוא היה כפרי ומקומי, והכלכלה הייתה התשוקה של הקריירה הציבורית שלו. "כלכלת הכסף הציבורי שלו הייתה הסירוב החמור, החריף, המחמיר והמתמיד של כמעט כל מענק שניתן היה להציע". איתו, "לא רק ש... החסינות הייתה הסבסוד הטוב ביותר - אלא... היחידה".

הוא תמך בכל מדיניות החוץ של ג'פרסון ומדיסון מ-1801 עד 1817. מייקון תיעב את אלכסנדר המילטון ואת התוכנית הפדרליסטית.

 1791 עד 1799 
הוא היה עוין במיוחד לצי, מחשש שההוצאה תיצור עניין פיננסי. הוא התנגד בחריפות להסכם ג'יי ב-1795, לחוקי הזרים וההמרדה של 1798 ולתנועה למלחמה עם צרפת בשנים 1798–1799. מייקון תמך בהחלטות קנטקי ווירג'יניה, שכללו התנגדות לחוקי הזרים וההמרדה.

 1800 עד 1809 
מייקון כיהן כיו"ר בית הנבחרים בין השנים 1801–1807. הוא היה האדם החמישי, והדרומי הראשון שכיהן בתפקיד. הוא תמך ברכישת לואיזיאנה ב-1803, וניסה לגרום לג'פרסון לרכוש גם את פלורידה. ג'פרסון הציע את תפקיד מנהל הדואר למייקון לפחות פעמיים, אך הוא סירב לקבל את התפקיד.
ממוזער|225x225 פיקסלים| חבר הקונגרס של וירג'יניה ג'ון רנדולף (בתמונה) היה מנהיג סיעת קוויד.
במהלך כהונתו השנייה כיושב ראש, נפרד מייקון מג'פרסון, מתוך אמונה שהנשיא סטה מעקרונות היסוד של הרפובליקניות – הקפדה על בנייה חוקתית וריבונות המדינות, והחל לשתף פעולה יותר עם ג'ון רנדולף וג'ון טיילור כחלק מסיעת "הוותיקים" המפוצלת של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. למרות זאת, הוא עדיין זכה בדוחק בקדנציה שלישית.

הוא לא חיפש קדנציה רביעית כיושב ראש בית הנבחרים כאשר התכנס הקונגרס העשירי ב-1807. במקום זאת עמד בראש ועדת החוץ.

 1810 עד 1819 
הצעת החוק מס' 1 של מייקון תקפה את הספנות הבריטית, אך היא הובסה. במאי 1810 התקבלה הצעת חוק מס' 2 של מייקון, שנתנה לנשיא סמכות להשעות את הסחר עם בריטניה או צרפת אם האחרת תפסיק להפריע למסחר בארצות הברית. מייקון לא כתב ולא אישר את הצעת חוק מס' 2. מייקון תמך במדיסון בהכרזת מלחמת 1812; הוא התנגד לגיוס לבניית הצבא והתנגד להעלאת מיסים.

הוא אמנם העדיף בניית כבישים מסוימת על ידי הממשלה הפדרלית, אך בדרך כלל התנגד למדיניות השיפורים הפנימיים שקידמו הנרי קליי וג'ון קלהון. הוא התנגד להקמת הבנק של ארצות הברית ב-1811 וב-1816, והצביע באופן אחיד נגד כל צורה של תעריף מגן.

 1820 עד 1828 
הוא תמיד היה מגן רציני של העבדות. בוויכוח לגבי מיזורי ב-1820 הצביע נגד הפשרה שתיווך הנרי קליי. מייקון גם נחשב למועמד פוטנציאלי לנשיאות ב-1824 אך סירב. מייקון זכה ב-24 קולות אלקטורליים לסגן הנשיא בתור עמיתו למרוץ של ויליאם האריס קרופורד. מייקון התבקש להתמודד שוב על תפקיד סגן הנשיא בשנת 1828 אך סירב.

 לאחר הפרישה 
בין שאר פעולותיו הציבוריות בפנסיה היו כתיבת מכתב ב-1832 לנשיא ג'קסון במחאה על השימוש המאוים בפעולה צבאית כדי לדכא את המבטלים של קרוליינה הדרומית. הוא כתב לסמואל פ' קרסון שהוא מאמין בזכות ההיפרדות: "ממשלת דעה שהוקמה על ידי מדינות ריבוניות למטרות מיוחדות אינה יכולה להישמר בכוח".

הוא כיהן כנשיא ועידת 1835 לתיקון ורפורמה בחוקת קרוליינה הצפונית. התיקונים שהתקבלו בחוקת המדינה התייחסו בעיקר לרפורמה פוליטית ולדמוקרטיה רבה יותר. הוא התנגד במידה רבה לתיקונים שהתקבלו. הוא גם שימש כנאמן של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, ותמך במרטין ואן ביורן בבחירות 1836.

מייקון מת בוורנטון שבקרוליינה הצפונית ב-29 ביוני 1837.

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:יושבי ראש ועדת החוץ של הסנאט של ארצות הברית
קטגוריה:נשיאים זמניים של הסנאט של ארצות הברית
קטגוריה:יושבי ראש בית הנבחרים של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא צרפתי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1757
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1837