הנרי ווטרסון

הנרי ווטרסון (באנגלית: Henry Watterson; 16 בפברואר 1840 – 22 בדצמבר 1921) בנו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטנסי, היה עיתונאי בולט בלואיוויל שבקנטקי, וכן חייל בצבא הקונפדרציה, סופר וחבר בית הנבחרים למשך קדנציה חלקית. כמו אביו הארווי מגי ווטרסון, היה גם הנרי חבר המפלגה הדמוקרטית. במשך כחמישים שנה לאחר מלחמת האזרחים היה שותף־בעלים ועורך העיתון Louisville Courier-Journal, שנוסד על ידי וולטר ניומן הולדמן, ונקנה ב־1919 בידי רוברט וורת' בינגהאם, שסיים את עבודתו של ווטרסון בעיתון.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו ומשפחתו 
ווטרסון נולד בוושינגטון הבירה ב-16 בפברואר 1840, לטיליתקאמי (טאליתה) בלאק מספרינג היל שבטנסי ולהארווי מגי ווטרסון, עורך דין משלביוויל, וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. אביו היה מקורב לנשיא אנדרו ג'קסון, וב־1843 הפך למו"ל העיתון Washington Union, שהיה העיתון המרכזי של המפלגה הדמוקרטית. דודו מאוהיו, סטנלי מתיוס, היה עורך עיתון, עורך דין, חייל בצבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים, ובסופו של דבר מונה לשופט בית המשפט העליון של ארצות הברית.

הנרי היה בן יחיד. הוא היה חולני ובעל ראייה חלשה מאוד – ובעין אחת בלבד – ולכן אמו לימדה אותו בבית בוושינגטון ובנאשוויל עד גיל 12. לאחר מכן נשלח לפילדלפיה, שם למד באקדמיה המנוהלת בידי כומר אפיסקופלי, והיה עורך עיתון בית הספר, ה־"New Era", במכונת דפוס שאביו תרם.

לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית בספטמבר 1865, חזר ווטרסון לנאשוויל והתחתן עם רבקה יואינג. לבני הזוג נולדו שישה בנים ושתי בנות. הם העסיקו משרתים אירים, וב-1880 עברו הוריו להתגורר עימם.

 קריירה 
ווטרסון החל לעבוד ככתב עיתונות בגיל צעיר. ב־1856 עבר לניו יורק כדי לעבוד בעיתונים שונים, וב־1858 עבר לוושינגטון לעבודה בעיתונים אחרים.

עם פרוץ מלחמת האזרחים ב־1861 חזר לטנסי יחד עם אביו, והתנדב לצבא הקונפדרציה. הוא שובץ במטה של כמה גנרלים – ג'וזף א' ג'ונסטון, ליאונידס פולק ונייתן בדפורד פורסט. תרומתו העיקרית למאמץ המלחמתי הייתה עיתונאית — בעיתונים Chattanooga Rebel ו־Nashville Banner. לאחר תבוסת הקונפדרציה ערך במשך חצי שנה את Cincinnati Evening Post.

בסוף 1865 חזר לנאשוויל, נשא את רעייתו, ומונה לעורך ולשותף בעיתון Nashville Banner, שם הוביל קו פיוס לאומי שכינה "New Departure".

לבסוף השתקע ווטרסון בלואיוויל, קנטקי. במהלך המלחמה הכיר את וולטר ניומן הולדמן, והחל לערוך את Louisville Journal. העיתון התמזג ב־1868 עם Louisville Courier תחת השם ה־Courier-Journal, שזכה להכרה לאומית במהירות בזכות סיקור איכותי.

ב־1872 היה ווטרסון מנהיג בולט של התנועה הרפובליקנית הליברלית. ב־1876 עבר לתמוך בדמוקרטים, והצעתו ש"מאות אלפי דמוקרטים יצעדו על וושינגטון" כדי להבטיח את בחירת טילדן עוררה את זעמו של הנשיא יוליסס ס. גרנט, שהצהיר כי "אף אחד לא מאיים על גרנט".

ווטרסון נבחר להשלים את כהונתו של חבר הקונגרס , שמת במהלך כהונתו.

ווטרסון כונה "האחרון בעיתונאי האישים הגדולים", וכתב מאמרי מערכת צבעוניים ושנויים במחלוקת תחת שם העט "Marse Henry". מאות עיתונים פרסמו מחדש את מאמריו, שהפכו לדוגמה מוקדמת לטור מסונכרן, ומילאו תפקיד חשוב ביצירת תמיכה ציבורית להתערבות ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה. ווטרסון זכה בפרס פוליצר ב־1918 על שני מאמרים שתמכו בכניסת ארצות הברית למלחמה – "Vae Victis!" ו־"War Has Its Compensations". הוא נשאר עורך העיתון עד 1919, אז פרש בעקבות עימותים עם רוברט וורת' בינגהאם, שרכש את העיתון.

בזמן עבודתו כעורך כיהן בנוסף כחבר קונגרס דמוקרטי בשנים 1876–1877. הוא היה ציר בחמש ועידות לאומיות של המפלגה הדמוקרטית, וב־1892 אף קיבל מספר קולות כמועמד לתפקיד סגן הנשיא. הוא היה מרצה ונואם מפורסם. בין ספריו: "History of the Spanish–American War" (1899) ו־"The Compromises of Life" (1902). 

 מותו והנצחתו 
ווטרסון מת בג'קסונוויל שבפלורידה ב-22 בדצמבר 1921.

קטע מכביש I-264 בלואיסוויל נקרא על שמו – "Watterson Expressway".
בית ספר ציבורי במחוז ג'פרסון, בלואיסוויל, נקרא "Watterson Elementary School".
ספינת ליברטי של מלחמת העולם השנייה, SS Henry Watterson, נקראה אף היא על שמו.

 קישורים חיצוניים 





 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וושינגטון די. סי.
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקנטקי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1840
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1921