משה מצוריך

רבי משה מצוריך (ציריך, Zürich שבשוויץ) היה רב אשכנזי שחי במאה ה-14. פעל בסביבות 1360.יו"ט ליפמן צונץ, מנהגי תפילה ופיוט בקהילות ישראל, 1859 (2016), עמ' 248 במהדורה העברית. חיבורו הידוע הוא ההגהות לסמ"ק המכונות "סמ"ק צוריך".

 תולדותיו 
נולד לפני 1340צונץ, שם, כותב שפעל באזור 1360, ומכך שכתה"י הקדום ביותר של הספר שהגיע לידנו הוא מ־1380 (ראה להלן), נראה שהיה אז לפחות בין 40. לאביו, מנחם, ולאימו, מינה, למשפחה שהיגרה לציריך מגרמניה.השמות הגרמניים במשפחתו מעידים על המוצא הגרמני של המשפחה. אביו לא מוזכר בתעודות מארכיון ציריך, וכנראה נפטר לפני 1347. התעודה הראשונה הנוגעת לאימו היא מ־1329, ולפחות משנה זו המשפחה גרה בציריך.

"ר' משה המורה היהודי" נזכר בתעודות מארכיון בעיר ציריך בתור משלם מיסים ובעל בית ברחוב Brunngasse משנת 1347 (אף על פי שנהגו לפטור ממס תלמידי חכמים, ר' משה שילם את המס בעצמו משום שהיה במצב כלכלי טוב). נראה שמדובר בר' משה בעל הסמ"ק מצוריך.התואר "מייסטר" (Meister) שימש כתרגום גרמני לתואר "רב". הבית היה בבעלותו ובבעלות אימו, מינה, ואחיו, גומפרכט (מרדכי). בשנת 1350 נזכר הבית כשייך לר' משה מברן, ולכן נראה שר' משה חי בעיר ציריך עד פרעות המוות השחור שהתרחשו בעיר ב־1349 , נמלט בתקופת הפרעות לעיר ברן ושב לציריך לאחריהןיש שסבורים שר' משה נרצח בפרעות בציריך ב־1349, ראה למשל Ingrid M. Kaufmann, Jüdisches Leben im Spiegel des Zürcher SeMaQ - Kleiderordnungen als Beispiel für die jüdisch-christliche Auseinandersetzung, Judaica 67.2 (2011), p. 146–177.. בבית נמצאו בשנת 1996 ציורי קיר מפוארים בליווי כתובות בעברית.

הוא נשא לאישה את הולדה (או חולדה) בת פידל. הוצע שהוא חתנו של מהרי"ל, אבי אשתו הראשונה, ר' משה נוימרק.Chaim Lauer, Zur Geschichte des „Zürcher Semak“, in: Jahrbuch der JüdischLiterarischen Gesellschaft 12 (1918), S. 1-36, dort S. 36.

אך ראו ישראל פלס, מבוא והוספות לספרי מהרי"ל, 50-57, שכותב שחותנו של מהרי"ל גר בוירונה, ולא בברן, ושמותיו של קרובי משפחתו לא תואמים למתואר בארכיון ציריך. הוצע שר' משה למד באיוורא, ומשם קיבל את תורותיהם של ר' משה מאיוורא, שהוא מרבה להביאו, ושל ר' משה מלונדריש, שהיה בעל קשרים עם ר' משה מאיוורא.

 סמ"ק צוריך 
ר' משה נודע בזכות ספרו "סמ"ק צוריך", שהוא הגהותיו של הסמ"ק. בחיבורו הוא מביא מחיבורי קודמיו האשכנזים (בעיקר מתלמידי מהר"ם מרוטנבורג - המרדכי והתשב"ץ). ר' משה מוסיף גם את דעותיו לציטוטים הנרחבים שהוא מביא. הוא מביא את פסק ההלכה של ר' משה מקוצי, בעל הסמ"ג, בהשמטת השקלא וטריא המובאת בסמ"ג.לנגה, יצחק שמשון. לעניין הסמ"ק מציריך, עלי ספר: מחקרים בביבליוגרפיה ובתולדות הספר העברי המודפס והדיגיטלי, ד, 178-179.

החיבור נודע אצל ממשיכיו האשכנזים, בעיקר מהרי"ל ומהר"י קולון, שאף הכריע שאף על פי שר' משה בעיקר אסף חומרים מקודמיו, עצם האיסוף מעיד על דעותיו בסוגיה הנידונהשו"ת מהרי"ק, שורש קס"ז: "ואשר כתבת דאין מורין מספר הצור"ך שקבץ וכתב כל הדעות ולא לפסק הלכה דבר תימא בעיני ובעיני כל שומע היאך פה קדוש יאמר דבר זה דלמה טורח וחיבר כל ההגהות הגדולות ההנה אם לא לפסק הלכה"..

 מהדורת הר-שושנים 
המהדורה היחידה עד כה של הספר היא מהדורתו של יצחק יעקב הר-שושנים (רוזנברג) שנדפסה ב־1975. המהדורה נדפסה רק ע"פ כת"י אחד, הנמצא במוזיאון הבריטי18684 ,Add Library British משנת 1392., אף על פי שידועים מספר כתבי יד נוספים (הקדום ביניהם מ־1380)Biblioteca Palatina Cod. Parm. 3158, 234.. במהדורה לא מצוינים ההבדלים בן הגהות ר' משה לבין הגהות רבנו פרץ, אף על פי שקל לזהותן, משום שמעתיק כתה"י חתם את כל הגהותיו של רבנו פרץ ב"לס"ק" ("לשון ספר קטן").

 לקריאה נוספת 
 יו"ט ליפמן צונץ, מנהגי תפילה ופיוט בקהילות ישראל, 2016 [1859], נספח V.
 Chaim Lauer, Zur Geschichte des „Zürcher Semak“, in: Jahrbuch der JüdischLiterarischen Gesellschaft 12 (1918), S. 1-36.
 לנגה, יצחק שמשון, לעניין הסמ"ק מציריך, עלי ספר: מחקרים בביבליוגרפיה ובתולדות הספר העברי המודפס והדיגיטלי, ד, 178-179.
 Ingrid M. Kaufmann, Jüdisches Leben im Spiegel des Zürcher SeMaQ - Kleiderordnungen als Beispiel für die jüdisch-christliche Auseinandersetzung, Judaica 67.2 (2011), p. 146–177.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציריך: רבנים
קטגוריה:ראשוני אשכנז
קטגוריה:יהודי אשכנז במאה ה-14