אמילי רוזה

אמילי רוזה (באנגלית: Emily Rosa; נולדה ב-6 בפברואר 1987) היא האדם הצעיר ביותר שפרסם מאמר מחקר בכתב עת רפואי עם ביקורת עמיתים. בגיל תשע הגתה רוזה וביצעה מחקר מדעי על הילינג שפורסם ב-Journal of the American Medical Association ב-1998. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת קולורדו בדנוור ב-2009 עם התמחות בפסיכולוגיה. הוריה, לארי סרנר ולינדה רוזה, הם מנהיגי קבוצת ההסברה "למען ילדים בתרפיה" (Advocates for Children in Therapy) שפועלת להגנה על ילדים שנחשפים לשיטות טיפוליות שלא הוכחו מדעית.

 מחקרי ההילינג 
בשנת 1996 ראתה רוזה סרטון של מתרגלים בהילינג (Therapeutic Touch) שטוענים שהם יכולים להרגיש "שדה אנרגיה אנושי" (HEF – Human Energy Field) הנובע מגוף אנושי ויכולים להשתמש בידיהם כדי לתמרן את שדה האנרגיה האנושי על מנת לאבחן מחלה ולטפל בה. היא שמעה את דולורס קריגר, הממציאה המשותפת של ההילינג, טוענת שלכולם יש את היכולת להרגיש את שדה האנרגיה האנושי, ושמעה אחיות אומרות שהן חשות את שדה האנרגיה האנושי "חם כמו ג'ל" ו"ניתן למישוש כמו טופי". רוזה ראתה עד כמה האחיות בטוחות ביכולותיהן. "רציתי לראות אם הם באמת יכולים להרגיש משהו," אמרה.

באמצעות לוח תצוגה סטנדרטי של יריד המדע, הגתה רוזה פרוטוקול סמיות יחיד, שתואר מאוחר יותר על ידי מדענים אחרים כ"פשוט ואלגנטי", עבור מחקר שערכה בגיל תשע עבור יריד המדע שלה בכיתה ד'. היו שתי סדרות של מבחנים. בשנת 1996, 15 מתרגלים נבדקו בביתם או במשרדם בימים שונים על פני תקופה של מספר חודשים. בשנת 1997, 13 מתרגלים, כולל 7 מהסדרה הראשונה, נבדקו ביום אחד. הסדרה השנייה נצפתה וצולמה על ידי המפיקים של תוכנית הטלוויזיה Scientific American Frontiers. סטיבן בארט, רופא (MD) מ-Quackwatch ("משמר השרלטנים") היה מחבר בכיר של המאמר, אמה של אמילי, לינדה רוזה, אחות במקצועה (RN), הייתה המחברת הראשית של המאמר, ואביה החורג של אמילי, לארי סרנר, שימש כסטטיסטיקאי. הניסוי נכתב עבור כתב העת של איגוד הרפואה האמריקאי, JAMA. המחקר כלל ספרות נרחבת ופורסם ב-1 באפריל 1998. ג'ורג' לונדברג, עורך JAMA, היה מודע לייחודיות של המצב, ואמר: "הגיל לא משנה. מה שחשוב זה מדע טוב, ו[המאמר ה]זה הוא מדע טוב".

המחקר בדק את יכולתם של 21 מומחי הילינג לזהות את שדה האנרגיה האנושי בלי להסתכל. רוזה ביקשה מכל מומחה לשבת ליד שולחן ולהושיט את ידיו דרך מסך. בצד השני של המסך, רוזה בחרה באקראי את ידו של אחד ממומחי ההילינג והחזיקה בצמוד אליה את ידה-שלה. לאחר מכן נשאלו מתרגלי הילינג מי זיהה את שדה האנרגיה האנושי של רוזה. כל אחד מהם קיבל עשרה ניסיונות, אך הם איתרו נכון את ידה של רוזה בממוצע 4.4 פעמים בלבד. חלק מהנבדקים התבקשו לפני הבדיקה לבחון את ידיה של רוזה ולבחור איזו מהידיים שלה לדעתם מייצרת את שדה האנרגיה האנושי החזק ביותר. לאחר מכן רוזה השתמשה ביד הזו במהלך הניסוי, אבל הנבדקים האלה לא הצליחו יותר מכפי שהצליחו קודם. התוצאות הראו שמתרגלי הילינג לא יכלו לזהות את היד לעיתים קרובות יותר מאשר באופן אקראי, ולפיכך רוזה ושותפיה הגיעו למסקנה שאין בסיס אמפירי להנחה שקיים שדה אנרגיה אנושי, ובהמשך - הילינג:

 תגובה 
פרסום הניסוי של רוזה ב-JAMA היה סנסציה תקשורתית בינלאומית. במאמר בניו יורק טיימס, רוזה הושוותה לילד בסיפור הקצר "בגדי המלך החדשים". המאמר ציין כי הוריה ועוזריה של רוזה בפרויקט היו לינדה רוזה, אחות מוסמכת שניהלה קמפיין נגד הילינג במשך כמעט עשור, ולארי סרנר, יו"ר ה-National Therapeutic Touch Study Group, ארגון אנטי-הילינג.

דייוויד ג'יי הפורד (Hufford) טען שהמחקר הציג בעיות אתיות מכיוון שמחברי המחקר גייסו את שיתוף הפעולה של מפעילי ההילינג על ידי הצגת המחקר כ"פרויקט יריד מדעי של כיתה ד'" בלבד. הפורד כתב שזה היה כישלון עקב אי עמידה בחובת גילוי מלא, והונאה. אבל הניתוח של הפורד לא הכיר בכך שהסבב הראשון של המבחנים היה, למעשה, רק פרויקט מדעי יריד של כיתה ד' שנעשה ללא מחשבה על פרסום עתידי. הפרסום הוצע על ידי ד"ר סטיבן בארט חודשים לאחר מכן כאשר נודע לו שהמחקר התקיים. סבב הבדיקות השני נעשה לבקשת Scientific American Frontiers, כאשר המשתתפים מודעים לחלוטין לכך שהם צולמו בווידאו. לא בוצע ניסוי אחר כך שהפריך את ממצאי הניסוי.. עם זאת, מחקר אחד שפורסם הבהיר כמה מהסוגיות שעלו בזמנו בחלקים מהקהילה הספקנית לגבי השיטה והניתוח של הנתונים. ספציפית, מחקר זה מצא שיש לצפות מאנשים לזהות נוכחות של יד ברמות טובות יותר מהסיכוי, ככל הנראה בגלל חום קורן מכיוון שחומרים חוסמי חום מפחיתים את הדיוק לרמה של אקראיות.

 פרסים 
 ניסוי הילינג 
 1999: הכרה על ידי ספר השיאים של גינס () כאדם הצעיר ביותר שמחקר פורסם בכתב עת מדעי או רפואי.

 מחקר אחר 
 2000: יריד המדע וההנדסה בקולורדו: מקום ראשון, חטיבה זוטרה למדעי כדור הארץ והחלל, לגיאודזיה: מדידת היקף כדור הארץ עם מכשירים מקוריים.
 2003: ברית האתאיסטים הבינלאומית: פרס "העתיד של המחשבה החופשית".

 הופעות 
 חדשות הערב של ABC, CBS, NBC ו-PBS; ספיישלים של ג'ון סטוסל; BBC, Fox, CNN, MSNBC; ניק ניוז; רעיון ברזיל; יש לי סוד; טלוויזיה דנבר; Scientific American Frontiers (שלוש תוכניות); ערוץ דיסקברי (שתי תוכניות); רדיו ABC; וכל הדברים הנחשבים של NPR.
 צוינה בפקס פרס איג נובל ב-1998 בהרווארד, וקיבלה את הפרס בחינוך מדעי עבור דולורס קריגר שנעדרה כי "לא יכלה או לא רצתה להשתתף". קריגר, פרופסור לסיעוד וממציאה שותפה של הילינג, צוטטה כ"מדגימת היתרונות של הילינג, שיטה שבאמצעותה אחיות מתפעלות את שדות האנרגיה של חולים על ידי הימנעות קפדנית ממגע פיזי עם אותם חולים". בהרצאה המרכזית הביעה רוזה את הכרת התודה שלה על כך שד"ר קריגר השאירה לה במשך שני עשורים מחקר בסיסי בהילינג. למחרת רוזה נשאה נאום "איג נובל" ב-MIT.
 סטוסל, ג'ון (6 באוקטובר 1998). "כוחה של אמונה". חדשות ABC .
 "רפואת העידן החדש". פן וטלר: שטויות! 2008.

 פרסומים 
 L Rosa, E Rosa, L Sarner, S Barre, "מבט מקרוב על הילינג" . Journal of the American Medical Association, 1 באפריל 1998; 279(13):1005–1010.
 "הילינג ואני", מאת אמילי רוזה, הספקן הצעיר (Jr. Skeptic), 1998; ו(2):97–99.
 "דרך אחרת לרפא?" . קו חם למדע: מדענים עונים על שאלותיך, עם אמילי רוזה, Scientific American Frontiers, PBS, 4 ביוני 2002.
 "איך להכין עוגת נתיחה-לאחר-המוות של חייזרים", מאת אמילי רוזה ולינדה רוזה, הספקן הצעיר, 1999; 7(3):105.
 "לגדול ללא אלוהים: איך שרדתי הורות חילונית חובבת" מאת אמילי רוזה, ב-Parenting Beyond Belief: On Raising Ethical, Caring Kids Without Religion, דייל מקגואן, עורך., AMACOM, 2007.ISBN 0-8144-7426-8 (תורמים אחרים כללו את ריצ'רד דוקינס, ג'וליה סוויני ופן ג'ילט.)
קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:מדענים אמריקאים
קטגוריה:רפואה אלטרנטיבית
קטגוריה:פסאודו-מדע
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולורדו דנוור
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1987
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1987