ולדון הייברן

שמאל|ממוזער|הר הייברן במרכז איידהו
שמאל|ממוזער|הפארק הלאומי הייברן בצפון איידהו
ולדון ברינטון הייברן (באנגלית: Weldon Brinton Heyburn; 23 במאי 1852 – 17 באוקטובר 1912) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם איידהו בין השנים 1903 ל-1912.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
הייברן נולד ב-23 במאי 1852 בדרום מזרח פנסילבניה ליד העיר צ'אדס פורד, והיה בנם של זוג קווייקרים ממוצא אנגלי. הוא למד בבתי הספר הציבוריים שם, כולל מכון מייפלווד בקונקורדוויל ובאוניברסיטת פנסילבניה. אחיו, ויליאם הייברן (1861–1939), עבר בסופו של דבר מערבה ללואיוויל שבקנטקי, שם הפך לאזרח מוביל ונשיא של חברת חומרה וייצור בלקנאפ.

 קריירה 
הייברן למד משפטים תחת אדוארד א. פרייס וב-1876 התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בעריכת דין במדיה שבפנסילבניה. עם תנופת הכרייה בקולורדו, הוא עבר מערבה ללידוויל, שם עסק בעריכת דין במשך מספר שנים. ב-1883 עבר הייברן לעמק הכסף שבצפון איידהו והמשיך בעיסוק בעריכת דין בוולאס שבמחוז שושון. הייברן היה חבר בוועידת החוקה של איידהו בשנת 1889.

 מכרה פולריס 
ב-30 באוגוסט 1884, תבע הייברן חזקה על תגלית פולריס, מצפון-מזרח, ו-26 ימים לפני תגלית בלייק של מרבצי העפרות יאנקי בוי ויאנקי גירל. לאחר מותו בשנת 1912, אחיינו כרה מעט עפרות מפולריס באופן מוגבל. חברת הכרייה היקלה השתלטה על פולריס בשנת 1930, בעוד שמכרה יאנקי בוי הפך לליבה של מכרה סאנשיין בשנת 1918.

 פוליטיקה 
בשנת 1898 היה הייברן מועמד המפלגה הרפובליקנית בבחירות לקונגרס ה-56, אולם הפסיד למועמד מפלגת הרפובליקנים של הכסף, אדגר וילסון. בינואר 1903 נבחר הייברן לסנאט של ארצות הברית על ידי בית המחוקקים של איידהו, כשהביס את הדמוקרטי ג'יימס האולי. עורך הדין מבויסי, ויליאם בורה, היה במקום השני למועמדות הרפובליקנית עם 22 קולות לעומת 28 להייברן, וזכה במושב השני של איידהו בסנאט ארבע שנים מאוחר יותר. מתמודדים נוספים במרוץ היו המושל והסנאטור לשעבר ג'ורג' ליירד שופ והשופט ד.וו. סטנדרוד. שניהם פרשו מהמרוץ והעבירו את תמיכתם להייברן.

הייברן נבחר מחדש על ידי בית המחוקקים בינואר 1909, וכיהן כיושב ראש ועדת הייצור (הקונגרסים ה-58 עד ה-62). במהלך הקריירה שלו, התנגד לקריאתו של גיפורד פינצ'ו להקמת יערות לאומיים, מכיוון שלא הסכים לשליטת הממשלה הפדרלית על שטחים נרחבים במדינות המערב. כמו כן, הוא נאבק בנשיא תאודור רוזוולט על רבות מהרפורמות של העידן הפרוגרסיבי, כגון יום עבודה של 8 שעות וחוקים לרווחת ילדים.

הייברן, שהיה האדם הבולט ביותר בסנאט, התמוטט במליאת הסנאט לאחר שנשא נאום במרץ 1912, וסבל מבריאות רופפת ברוב השנה שקדמה למותו בגיל 60 בוושינגטון די. סי., ב-17 באוקטובר. הוא נטמן בבית הקברות ברמינגהאם-לפאייט בברמינגהאם טאונשיפ, פנסילבניה.

 מורשת 
הייברן זכור בעיקר בזכות הצגת הצעת החוק שהפכה לחוק המזון והתרופות הטהורים בשנת 1906.

במדינת איידהו, העיר הייברן במחוז מינידוקה קרויה על שמו, כמו גם הר הייברן, פסגה משוננת בהרי המסור. ההר מתנשא לגובה של  מעל פני הים, ומשקיף על אגם רדפיש באזור הבילוי הלאומי סואוטות', ממש דרומית לסטנלי במחוז קאסטר.

הפארק הלאומי הייברן, הפארק הלאומי העתיק ביותר בצפון מערב, נמצא במחוז בנווה בקצה הדרומי של אגם קור ד'אלן. הוא הוקם בשנת 1908; הסנאטור הייברן ניסה להפוך אותו לפארק לאומי. בית המחוקקים קרא לו על שמו של הייברן ב-1911, בעודו מכהן בתפקיד.

 קישורים חיצוניים 


 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאיידהו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1852
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1912