ויליאם פאלמר

ויליאם אדמס פאלמר (באנגלית: William Adams Palmer; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מוורמונט, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, לאחר מכן המפלגה הלאומית הרפובליקנית והמפלגה האנטי-מאסונית, ולבסוף המפלגה הדמוקרטית, שכיהן בין השאר כחבר בית הנבחרים של מדינתו בשלוש תקופות כהונה שונות בשנים 1811 -1827, כשופט בית המשפט העליון של ורמונט בשנים 1816–1817, כחבר הסנאט של ארצות הברית בשנים 1818–1825, כמושל ורמונט ה-13 בשנים 1831–1835, וכחבר הסנאט של ורמונט בשנים 1836–1838.

ראשית חייו
ויליאם פאלמר נולד בעיירה הברון (חברון) שבקונטיקט, כבנם של סטיבן פאלמר ושל סוזאנה (לבית סויר) פאלמר. הוא היה צאצא של וולטר פאלמר , שהיה המייסד של צ'ארלסטאון, מסצ'וסטס ושל ניו לונדון, קונטיקט. בילדותו איבד פאלמר חלק מאחת מידיו כתוצאה מתאונה בה הוא החליק ונפל על קרח כאשר נשא גרזן. הוא השלים את לימודיו היסודיים בהברון, ולמד משפטים בהדרכת ג'ון תומפסון פיטרס, לימים שופט בבית המשפט העליון של קונטיקט, ובהדרכת דניאל באק, לימים התובע הכללי של ורמונט וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעמה. ב-1805 התקבל פאלמר ללשכת עורכי הדין ועסק במקצוע בעיירות בראונינגטון, דרבי וסנט ג'ונסברי שבוורמונט, לפני שהשתקע בעיירה דאנוויל.

קריירה
בשנים 1808 -1809, ובשנים 1811–1817 היה פאלמר שופט שלום במחוז קלדוניה. בשנים 1808–1816 הוא היה פקיד המחוז. בשנים 1811–1813, 1818–1819 ו-1825–1827 הוא היה חבר בית הנבחרים של ורמונט. בשנים 1816–1817 כיהן פאלמר כשופט בבית המשפט העליון של ורמונט. ב-1817 הוא קיבל תואר כבוד מאוניברסיטת ורמונט.

ב-1818 נבחר פאלמר לסנאט של ארצות הברית כמחליפו של ג'יימס פיסק שהתפטר. הוא נבחר שוב בזכות עצמו ובסך הכול כיהן בסנאט מאוקטובר 1818 ועד מרץ 1825, בתחילה מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, והחל מ-1823 מטעם המפלגה הלאומית הרפובליקנית. לאחר מכן הוא שב לבית הנבחרים של ורמונט. פאלמר היה גם נציג לוועידות החוקה של ורמונט בשנים 1828, 1836 ו-1850.

ב-1829 ארגן פאלמר את הוועידה הראשון בוורמונט של המפלגה האנטי-מאסונית במונטפלייר. ב-1831 הוא נבחר כמושל ורמונט כמועמד מפלגה זו, וכיהן בתפקיד עד 1835. ב-1833 הוא הציע חוק על פיו כל אדם שיישא שבועה סודית בכל ארגון כמו הבונים החופשיים, ישלם קנס, וב-1834 קידם חוק להשעיית פעילותה של הלשכה הגדולה של הבונים החופשיים בוורמונט. במהלך תקופת כהונתו של פאלמר כמושל, בוטלה האפשרות של מאסר בגין אי תשלום חוב לנשים, הוקמו 14 בתי ספר חדשים, ניתן זיכיון לשבעה בנקים חדשים, והתקבלה חקיקה להרחבת פעילות מערכת הרכבות.

לאחר תום כהונתו כמושל, פרש פאלמר לחוותו, אך המשיך להיות מעורב בפוליטיקה. ב-1836 הוא נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית להסנאט של ורמונט שנוסד אז, וכיהן בו עד 1838.
חיים אישיים
ב-1813 נשא פאלמר לאישה את שרה צ'נדלר בלנשארד מדאנוויל. לשניים נולדו שבעה ילדים, שחמישה מתוכם הגיעו לבגרות.

ויליאם פאלמר נפטר בדאנוויל ב-3 בדצמבר 1860. הוא נטמן בבית הקברות דאנוויל גרין שבעיר.
לקריאה נוספת
 Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1569-1570

קישורים חיצוניים

 ויליאם פאלמר באתר אגודת המושלים הלאומית 

 ויליאם פאלמר באתר The Political Graveyard 


הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:מושלי ורמונט
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מוורמונט
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של ורמונט
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת ורמונט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ורמונט
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1781
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1860