גלדיס וסט

גלדיס וסט (27 באוקטובר 1930 - 17 בינואר 2026) הייתה מתמטיקאית אמריקאית. הייתה ידועה בשל תרומתה למידול המתמטי של צורת כדור הארץ באמצעות נתוני לוויינות, מחקר שתרם לפיתוח ה-GPS.

 תחילת חייה והשכלתה 
וסט נולדה ב-27 באוקטובר 1930 כגלדיס מיי בראון בסאת'רלנד, עיירה כפרית קטנה בווירג'יניה, ארצות הברית. בתקופה זו ההזדמנויות החינוכיות והמקצועיות לשחורים היו מצומצמות. משפחתה עבדה באריסות בחווה. בנוסף לעבודה בחווה, אמה עבדה במפעל טבק ואביה עבד במסילת רכבת. בשנות ילדותה השקיעה וסט שעות רבות בעבודה בחווה שבה עבדה משפחתה. למרות זאת, לא ראתה את עתידה בעבודה מן הסוג הזה וזיהתה ברכישת השכלה מפתח להשגת חיים טובים יותר.

בתיכון שבו למדה קיבלו שני התלמידים המצטיינים של המחזור מלגה מלאה ללימודים ב (לימים אוניברסיטה). וסט זיהתה את ההזדמנות, סיימה את לימודיה התיכוניים בהצטיינות וזכתה במלגה. בעידודם של מוריה בחרה ללמוד מתמטיקה, וסיימה את התואר ב-1952. במהלך התואר זכתה לחונכות והשראה מזוג פרופסורים, ג'ון ולואיז האנטר. ג'ון היה השחור הראשון שסיים דוקטורט בפיזיקה, ולואיז הייתה האישה השחורה הראשונה שסיימה דוקטורט באוניברסיטת וירג'יניה. בשנתיים שלאחר מכן לימדה וסט מתמטיקה ומדעים בתיכון בווירג'יניה. לאחר מכן, בעידודם של הזוג האנטר, חזרה לקולג' של מדינת וירג'יניה ללימודי תואר שני במתמטיקה, אותו סיימה ב-1955. לאחר התואר השני שָׁבָה וסט ללמד בתיכון.

שנים מאוחר יותר, ב-1973, סיימה וסט תואר שני נוסף, במינהל ציבורי מאוניברסיטת אוקלהומה, אותו למדה במקביל לעבודתה.

בשנת 2000, לאחר יציאתה לגמלאות, השלימה וסט דוקטורט במנהל ציבורי בוירג'יניה טק.

 קריירה ותרומה 
ממוזער|גלדיס וסט וקולגה מסתכלים על נתוני GPS ב-1985
ב-1956 החלה וסט לעבוד כחוקרת ב-Naval Proving Ground , מרכז מחקר ופיתוח של צי ארצות הברית הממוקם ב שבמדינת וירג'יניה. וסט הייתה אחת מארבעה עובדים שחורים, והאישה השחורה השנייה שעבדה במכון. וסט עבדה במרכז במשך 42 שנים, עד פרישתה ב-1998, במהלכן עבדה במספר תפקידים, כולל מחקר מתמטי, תכנות וניהול פרויקטים.

בתחילת שנות ה-60 השתתפה במחקר זוכה-פרסים שהוכיח דפוסים של תנועתו היחסית של פלוטו ביחס לנפטון. בהמשך החלה לנתח נתונים שהגיעו מלוויינים, ובמיוחד ממדי גובה אלקטרונים מבוססי מכ"ם. וסט השתמשה בנתונים כדי ליצור מודל של צורתו המדויקת של כדור הארץ ומונתה למנהלת הפרויקט של רדאר הגובה של הלווין .

מאמצע שנות ה-70 ולאורך שנות ה-80, וסט תיכנתה מחשב  כדי לחשב קירובים מדויקים יותר ויותר של צורתו המדויקת של כדור הארץ הקרויה גאואיד. כדי ליצור מודל מדויק, וסט השתמשה באלגוריתמים מורכבים כדי להתמודד עם ואריציות בכוח המשיכה, כוחות גאות ושפל וכוחות אחרים שמשפיעים על צורת כדור הארץ.

במערכת GPS מודרנית נמדדים מרחקים מארבעה לווייניים לפחות, כאשר מהירותם גדולה מספיק כדי לחייב התחשבות בתורת היחסות הפרטית, ומסלולם הקמור של הלווייניים אף מחייב התחשבות בתורת היחסות הכללית. חישובים מדויקים אלו נשענים על החישובים שנהגו ונבדקו במרכז הפיתוח של הצי שנים קודם להתפתחות ה-GPS. הצוות בחר לחשב את הגאואיד תוך ניתוח נתוני מדי הגובה מהלוויינים GEOS-3, ,Seasat ו-GEOSAT, אך נתונים אלו היו רועשים ביותר, גם בגלל שגיאות מדידה ובעיקר בגלל אינטראקציה משתנה בזמן עם תופעות אטמוספיריות וימיות. כדי לצמצם שגיאות אלו, בחר הצוות בהחלקת הנתונים באמצעות מסנן קלמן מבוסס תהליך מרקוב מסדר שלישי, שהוביל לדיוק טוב יותר מעשרה סנטימטר במדידת גובה פני הים.

וסט גם כיהנה בתפקידים ציבוריים מחוץ למעבדות הצי. היא הייתה חברה במועצת המנהלים של אגודה שיתופית לאשראי  ושל הגוף הנבחר שפיקח על מערכת החינוך באזורה.

 חיים אישיים 
וסט התחתנה ב-1957 עם עירא וסט, מתמטיקאי שעבד באותו המרכז. באותו הזמן הם היו שניים מארבעה עובדים שחורים במרכז. נולדו להם שלושה ילדים ושבעה נכדים. וסט הייתה נוצריה, והקפידה ללכת עם משפחתה לכנסייה בימי ראשון.

כשקיבלה וסט לראשונה את הצעת העבודה מהצי, היא סירבה לה מאחר שהבסיס שכן באזור נידח שווסט התקשתה להגיע אליו. היא האמינה שבכל מקרה לא יקבלו אותה לתפקיד בגלל צבע העור שלה. אך הצי התעקש, ואפילו הסכים לקבל אותה על סמך קורות החיים שלה בלבד, ללא ריאיון, והיא התרצתה.

וסט כתבה באוטוביוגרפיה שלה על קשיים רבים בהם נתקלה, שנבעו מגזענות כלפי אפרו-אמריקאים. דוגמה משמעותית לגזענות הייתה שהיא הרגישה שקולגות לבנים זכו ליותר הוקרה ופריבילגיות. וסט התאכזבה שלא ניתנו לה פרויקטים שכללו נסיעות וחשיפה. בנוסף, בתחילת הקריירה שלה קולגות לבנים לא היו מתרועעים עם וסט מחוץ למשרד.

לאחר פרישתה בגיל 68, וסט "נבעתה מהרעיון שלא תעבוד", ולכן החליטה להשלים דוקטורט. במהלך העבודה על הדוקטורט, וסט קיבלה שבץ מוחי. השבץ פגע בשמיעה, בראייה, בשיווי המשקל ובניידות של וסט. היא הרגישה אומללה, אך החליטה ש"אי אפשר להישאר במיטה, חייבים להתרומם מכאן ולהשיג את הדוקטורט". בשנת 2000 השלימה את הדוקטורט שלה. לאחר כמה שנים חלתה בסרטן השד.

למרות תרומתה לפיתוח ה-GPS, וסט העדיפה לנווט בעזרת מפות מנייר.

וסט נפטרה ב-17 בינואר 2026.

 מורשת והוקרה 
ממוזער|גלדיס וסט בטקס ההצטרפות להיכל התהילה של חלוצי החלל והטילים של חיל האוויר של ארצות הברית
ב-2018 וסט נבחרה להצטרף להיכל התהילה של חלוצי חלל וטילים של חיל האוויר של ארצות הברית. קפטן גודפרי ויקס, המפקד של מכון המחקר ופיתוח שבו וסט עבדה, תיאר את תפקידה של וסט בפיתוח ה-GPS: "היא התקדמה בסולם התפקידים, עבדה על  ותרמה לדיוק של GPS ומדידות מלויינים. כשגלדיס וסט החלה את הקריירה שלה ב-1956, ככל הנראה לא היה לה מושג שעבודתה תשפיע על העולם עשרות שנים קדימה".

מוזיאון דהלגרן יסד מלגה על שם הזוג עירא וגלדיס וסט, מלגה שנועדה לממן לימודים אקדמיים לתלמידים במחוז בו מצוי בסיס הצי בו עבדה וסט.

וסט נבחרה על ידי ה-BBC כאחת מ-100 הנשים של 2018. ב-2021 הוענקה לה מדליית הנסיך פיליפ  על ידי האקדמיה המלכותית להנדסה , אות ההוקרה הגבוה ביותר שניתן לאינדיבידואלים.

 לקריאה נוספת 
 - אוטוביוגרפיה.
  - דו"ח טכני משמעותי.
  - כולל ביוגרפיה ותיאור טכני קצר של המחקר המתמטי של וסט.

 ראו גם
 GPS
 גאודזיה
 גאואיד
 מד גובה אלקטרוני
 Hidden Figures (מאחורי המספרים) - סרט על נשים אפרו-אמריקאיות שעמדו מאחורי פיתוחים טכנולוגיים. וסט הזדהתה עם הדמויות בסרט, וגם היא נחשבה ל-"hidden figure".

 קישורים חיצוניים 





 הערות שוליים 

קטגוריה:אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:אפרו-אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:מדעניות אמריקאיות
קטגוריה:מדענים אמריקאים
קטגוריה:מדעניות אמריקאיות במאה ה-20
קטגוריה:מתמטיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:מתמטיקאים אמריקאים
קטגוריה:מדעניות מחשב אמריקאיות
קטגוריה:מדעני מחשב אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2026
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2026