Born in the U.S.A.

(בתרגום חופשי: יליד ארצות הברית של אמריקה) הוא אלבום האולפן השביעי של המוזיקאי והזמר האמריקאי ברוס ספרינגסטין. האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה; שבעה משיריו שוחררו כסינגלים, וכל השבעה הגיעו לעשירייה הפותחת במצעדי הפזמונים בארצות הברית. האלבום עצמו הוא האלבום המצליח ביותר של ספרינגסטין, ומופיע ברשימות האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים עם מכירות של כ-30 מיליון עותקים.

בספטמבר 1981, בעקבות סיום מסע ההופעות "The River Tour", שכר ספרינגסטין חווה בקולטס נק, ניו ג'רזי. בחודשים שלאחר מכאן עבד בחווה על שירים חדשים, והקליט גרסאות דמו מתוך רצון להקליט אותם באולפן בשלב מאוחר יותר. בינואר 1982, ספרינגסטין ולהקת הליווי הקבועה שלו, האי סטריט בנד, החלו לעבוד על הקלטות אולפן לשירים אלו. עם זאת, ספרינגסטין חש שחלק מהשירים פחות מתאימים להקלטה עם להקה, ובספטמבר 1982 הוציא את גרסאות הדמו שלהם באלבום "Nebraska". השירים מקולט נק והעבודה על הקלטות האולפן שלהם היוו את הבסיס להמשך העבודה על אלבום אולפן חדש, שנמשכה עד מרץ 1984. אל האלבום נבחרו 12 שירים, מתוך יותר מ-60 שהוקלטו בשנתיים של העבודה על האלבום. שירי האלבום הם בבסיסם שירי רוק אנד רול, בהם משלב ספרינגסטין השפעות של פופ. בשירי האלבום ממשיך ספרינגסטין לעסוק בנושאים שהעסיקו אותו באלבומיו הקודמים, בין השאר בקשיי מעמד הפועלים, תחושות פטריוטיות, וביחסים אישיים.

שיר הנושא של האלבום, "", עוסק בחייל החוזר ממלחמת וייטנאם למציאות כלכלית קשה והעדר אפשרויות. נושא השיר עומד בניגוד למוזיקה האנרגטית של הפזמון. ניגוד זה גרם לרבים להבין את השיר באופן מוטעה ולהתייחס אליו כאל המנון פטריוטי, תוך פספוס הביקורת החברתית הנוקבת. 

השיר "Dancing in the Dark" נכתב כשהאלבום כבר היה כמעט גמור, בעקבות בקשה של ג'ון לנדאו שחשב שחסר לאלבום סינגל. השיר, בסגנון פופ, הפך ללהיט הגדול ביותר של ספרינגסטין.

השיר הסוגר את האלבום, "My Hometown", הוא שיר נוסטלגי-מריר המתאר את עיר ילדותו של הדובר. בילדותו, אביו נטע בו תחושת גאווה ושייכות במקום, אך בהמשך המצב הכלכלי הורע ומתחים בין-גזעיים התעוררו, עד שהוא מחליט בסוף השיר לעזוב את העיר, לא לפני שהוא שהוא מביע בפני ילדו את אותה תחושת שייכות למקום שנטע בו אביו. השיר מתאר את עיר ילדותו של ספרינגסטין, פריהולד שבניו ג'רזי , ובפרט מזכיר את סגירת מפעל השטיחים שבשיאו היה המעסיק הגדול באזור.

עטיפת האלבום מראה את ברוס ספרינגסטון מאחור, עומד לפני דגל ארצות-הברית כשהוא לבוש ג'ינס כחול, טי-שירט לבן, וכובע בייסבול אדום בכיס הג'ינס. התמונה, שצולמה על ידי אנני ליבוביץ', מדורגת בין עטיפות התקליטים הטובות בכל הזמנים.

 הוצאה לאור 

האלבום יצא לאור בחברת קולומביה רקורדס ב-4 ביוני 1984. בארצות הברית, הוא נכנס למקום ה-9 במצעד הבילבורד 200 בשבוע של ה-23 ביוני, והגיע למקום הראשון כעבור שבועיים. הוא נשאר בעשירייה הפותחת של המצעד במשך 84 שבועות, ובמצעד עצמו במשך כמעט 3 שנים. האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה גם במדינות אחרות בעולם. זהו האלבום המצליח ביותר של ספרינגסטין מבחינה מסחרית, ומופיע ברשימת האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים עם מכירות של כ-30 מיליון עותקים.

כחלק משיווק האלבום, שבעה משיריו יצאו כסינגלים, כשחמישה מהם מלווים בווידאו קליפים. הראשון ביניהם היה "Dancing in the Dark", שיצא כסיגנל עוד לפני יציאת האלבום, ב-9 במאי 1984. הווידאו קליפ של השיר ביים בריאן דה פלמה, והוא צולם בהופעה של ספרינגסטין בסיינט פול, מינסוטה. לקראת סיום השיר בקליפ מעלה ספרינגסטין לבמה מעריצה צעירה, המשוחקת על ידי קורטני קוקס, שהייתה אז שחקנית צעירה ולא מוכרת, ורוקד עמה.

 רשימת השירים 
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי ברוס ספרינגסטין.

קישורים חיצוניים




 הערות שוליים 

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
קטגוריה:אלבומי יהלום בקנדה
קטגוריה:אלבומי יהלום בארצות הברית