בית האחים

בית האחים (בקוריאנית: 형제복지원) היה מחנה מעצר (רשמית מתקן רווחה) שנמצא בפוסאן, דרום קוריאה במהלך שנות ה-70 וה-80. במחנה התרחשו הפרות של זכויות אדם קשות ביותר והוא זכה לכינוי "אושוויץ של קוריאה". המרכז זוהה בדרך כלל באופן שגוי כהשראה או בסיס לסדרת הטלוויזיה של נטפליקס משחק הדיונון.

 רקע 

לאורך שנות ה-50, נאבקה הרפובליקה של קוריאה להתאושש מההרס של מלחמת קוריאה. מדיניות הרווחה בתקופה זו התמקדה בשיכון של יתומים, שנתפסו ככתם על המוניטין הלאומי של דרום קוריאה. במהלך שנות ה-60 החלה החונטה צבאית של פאק צ'ונג-הי להפעיל מאמצים 'לטהר' את החברה מאלה שנראו כ"סמלים של 'עוני' ו'אי-סדר' של הערים". החל משנת 1960, ערים גדולות כמו סאול, בוסאן, דהגו, דייג'ון וגוואנג'ו החלו לבנות 'מתקני מעצר למשוטטין'. מערכת חוקים שנחקקה ב-1961 מיסדה את הקמתם של מתקני דיור למשוטטים. חוק שירותי הרווחה החברתיים משנת 1970 (בקוריאנית: 구 사회복지사업법) הפכו כל משוטט בן 18–65 לזכאי ל"שירותי רווחה חברתית".

בשנת 1975 הכריז משרד הפנים הדרום קוריאני על הנחיית משרד הפנים מס' 410 (בקוריאנית: 내무부훈령 제410호), שחייב את העיריות ואת מחלקות המשטרה המקומיות שלהן להקים "צוותי סיור על משוטטים", שיערכו סיורים סדירים לפחות פעם בחודש. הוראת משרד הפנים מס' 410 הגדירה משוטטים כמי ש"מונעים סדר חברתי בריא בערים ובחברה." הגדרה מעורפלת זו אפשרה לרשויות המקומיות להחליט באופן אוטונומי מי סווג כמשוטט ומי לא. כמו כן, העיר בוסאן והמשטרה המקומית שלה עצרו אנשים רבים שנראו ברחובות, כולל מטפלים, ילדים נטושים או יתומים, ונכים כמשוטטים. במקרים מסוימים, המשטרה לקחה ילדים ללא השגחה למעצר ללא ידיעת הוריהם או האפוטרופוסים שלהם.

חוק ביצוע תפקידי שוטרים קוריאנים של 1953 סיפק בסיס חוקי לכוחות המשטרה לעצור או להעביר את מי שחסרי השגחה מ"מפקח מתאים" והיו "זקוקים לסיוע" לתחנות משטרה, לבתי חולים או למתקני רווחה אחרים. סעיף 3 לחוק חייב את השוטרים לרכוש את הסכמתו של המשוטט לפני מתן סיוע. במקרה בו הייתה אמורה להתקיים "הגנה" משטרתית, נדרשו השוטרים "ליידע בני משפחה או מקורבים אחרים על מקבל הסיוע ללא דיחוי". עם זאת, על פי דיווחי עדים, נהלים אלה ננקטו רק לעיתים רחוקות..

משוטטים שנעצרו הופצו בין 36 מתקני מעצר ברחבי דרום קוריאה. בית האחים היה הגדול ביותר מבין המתקנים הללו. הוא הוקם לראשונה ב-20 ביולי 1960 בגמאן-דונג, בוסאן, בית האחים החל את העסק כבית יתומים תחת השם "בית היתומים של האחים" (형제육아소). עם התרחבות בית היתומים, הוא הפך למרכז אירוח עבור משוטטים כלליים בתחילת שנות ה-70. ביולי 1975, בית האחים חתם על חוזה עם העיר בוסאן והפך לאחד ממתקני המעצר למשוטטים הרשמיים שלה. לאחר מכן, בית האחים עבר לג'ורי-דונג.

הפיצוץ הזה נגד השוטטות התגבר כאשר מאמצי מיתוג מחדש בוצעו על ידי ממשלת דרום קוריאה לקראת משחקי אסיה 1986 ואולימפיאדת סיאול 1988. ב-10 באפריל 1981, עם קבלת דו"ח מפיקוד הביטחון הצבאי על מצב קיבוץ הנדבות בקרב אזרחים נכים, הנשיא צ'ון דו-הוואן, הורה לראש הממשלה נאם דאק-וו "לפגוע בקבצנות ולנקוט אמצעי הגנה למשוטטים". ב-6 באוקטובר, צ'ון הורה לנאם "לוודא שאף מקבץ נדבות לא נמצא ברחובות סיאול" לפני אולימפיאדת 1988.

 הערות שוליים 

קטגוריה:מעצר
קטגוריה:קוריאה הדרומית: צבא וביטחון
קטגוריה:פגיעה בזכויות האדם