איציק גמליאל

איציק גמליאל (נולד ב-26 באוקטובר 1951, כ"ו בתשרי ה'תשי"ב) הוא אמן ישראלי רב תחומי העוסק בעיקר בפיסול במתכת. ידוע בזכות גן הפסלים שהקים בערד ויצירותיו במרחב הציבורי של ערים ובגינות פרטיות.

 ביוגרפיה 
נולד ברחובות להורים יוצאי תימן. למד בבית הספר ויצו ובבית ספר מקצועי אורט רחובות. שירת בחטיבת גולני, בין השנים 1969 ל-1972. לאחר שחרורו, עבד כמסגר בחברת אורלייט תעשיות ונלחם במלחמת יום הכיפורים.

בשנת 1974, נישא ליפה. לאחר מגורים קצרים ברחובות, עבר הזוג לערד ב-1976.

 קריירה 
גמליאל עבד כמסגר כללי עד 1979, ולאחר מכן בחברת "מגל" מפעלי גז לישראל בע"מ עד 1999. באותה שנה פתח מסגריה עצמאית תחת השם "אמן המתכת", בה יצר את יצירותיו האמנותיות.

בשנת 2019, יצא לגמלאות אך המשיך ביצירה אמנותית.

 יצירה 
גמליאל הוא אמן אוטודידקט, שפיתח את כישרונו בפיסול ללא הכשרה פורמלית, הפעיל בתחומי אמנות שונים מעל 40 שנה.

גמליאל החל דרכו בציור וצילום, המשיך בפיסול בחמר, ומאז 1999, מתמקד בפיסול במתכת, בעיקר מחומרים ממוחזרים. יצירותיו מתמקדות בעיקר בבעלי כנף ובעלי חיים.

בין עבודותיו הבולטות:
 פסל הגיטרה הקלאסית בכיכר המרכזית בערד, שהוקדש לפסטיבל ערד
 אנדרטה ובה חנוכיה בגובה 3 מטר לזכר החייל רון קוקיא שנרצח על ידי מחבלים.
 הג'ירפה, שנוצרה מאלפי פיסות מתכת מרוקעות בגובה 6 מטר.
 דרקון יורק אש בגובה 4 מטרים.
 שיחזור פסל האהבה של הפסלת לאה מיכלסון.
לאחר ה-7 באוקטובר היה גמליאל האמן הראשון שהציב מוניומנט לציון מלחמת חרבות ברזל. הפסל נוצר לבקשת עיריית ערד והוצב בגן החמישה בכניסה לעיר.

 גן הפסלים 
גמליאל הקים בערד את גן הפסלים, המכונה גם "בית האמנות". הגן משמש כגלריה פתוחה ליצירותיו ומהווה אתר תרבות ותיירות בעיר. במקום מתקיימים סיורים מודרכים בהם מוצג תהליך היצירה וניתן הסבר על הפסלים.

הוקרה

בשנת 2018 הוכתר גמליאל כיקיר פסטיבל ערד על תרומת פסל ה"גיטרה הקלאסית" שהותקנה בכיכר המרכזית.

בשנת 2020, הוכתר גמליאל כיקיר העיר ערד על תרומתו האמנותית והחברתית לעיר.

חיים אישיים

מתגורר בערד עם אשתו יפה. ביתם משמש גם כמקום אירוח המשלב סיורים בגן הפסלים.

 קישורים חיצוניים 


 הערות שוליים 

קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:יקירי ערד