הקונגרס העולמי הראשון של נשים יהודיות

הקונגרס העולמי הראשון של נשים יהודיות נערך בווינה, אוסטריה, בין 6 ל-11 במאי 1923. הוא כלל כ-200 נציגות מלמעלה מ-20 מדינות. הקונגרס דן בעיקר בציונות ובעלייה לארץ ישראל המנדטורית של פליטים יהודיים מאירופה.
ממוזער| אניטה מילר-כהן, מארגנת הקונגרס

 רקע 
העניין בפעילות בינלאומית צמח מתוך המועצה הלאומית של נשים יהודיות שהוקמה בארצות הברית בסוף המאה ה-19. אחריו הגיעו ארגוני נשים יהודיות באנגליה ובגרמניה וייסוד המועצה הבינלאומית של נשים יהודיות. נציגות של הארגון האמריקאי נשלחו לאירופה עם תום מלחמת העולם הראשונה על מנת לדווח על המצב. כך קמה היוזמה להפגיש נשים יהודיות ממדינות רבות ושונות לוועידה במאי 1923, שבה יוכלו "לשקול בעיות שנוצרו בעקבות המלחמה ולהניח תוכניות בונות לעבודה משותפת".

 הוועידה 
ממוזער| רבקה קוהוט, יו"ר הקונגרס
בתמיכת מועצת הנשים היהודיות, ההכנות המקומיות לקונגרס נערכו בעיקר על ידי אניטה מילר-כהן.

בראשות רבקה קוהוט האמריקאית ילידת הונגריה, הקונגרס של וינה ריכז נציגות מיותר מ-20 מדינות. במושב הפתיחה, שהתקיים במתחם המרשים של ההופבורג, נכחו גם דמויות מקומיות ידועות, כולל נשיא אוסטריה מיכאל הייניש, ראש עיריית וינה, מפקד המשטרה, כמו גם סופרים ופוליטיקאים. המפגשים הבאים נערכו בבניין של איגוד המסחר.

 דוברים 
בין הדוברים במושב הפתיחה של הקונגרס היו מריאן הייניש , מייסדת תנועת הנשים האוסטרית; צבי פרץ חיות, הרב הראשי של וינה; רגינה אולמן  ואניטה מילר-כהן מתנועת הנשים ואלויס פיק, נשיא הקהילה היהודית של וינה.

הדוברים דיברו בשפות שלהם, בעיקר גרמנית ואנגלית אך מדי פעם גם צרפתית ואיטלקית. במידת הצורך ניתן תרגום. כשנאמה בשם הקהילה הספרדית של וינה, דיברה מזל עובדיה בעברית וזכתה לשבחים רבים. היו כ-200 צירי קונגרס מאוסטריה, בלגיה, צ'כוסלובקיה, דנמרק, העיר החופשית דנציג, צרפת, גרמניה, הונגריה, איטליה, לטביה, ליטא, הולנד, ארץ ישראל המנדטורית, פולין, רומניה, שווייץ, בריטניה וארצות הברית. נציגות ארגונים יהודיים בינלאומיים, היו גם נשים מרוסיה ואוקראינה.

 נושאים 
חמשת הנושאים המרכזיים שנדונו במהלך תוכנית ששת הימים של הכנס כללו "חובותיה של האישה היהודייה בקהילה, בעיית הפליטים והיתומים, מצבן של בנות חסרות בית, סיוע להגירה ותמיכה בארץ ישראל". נערך דיון ממושך כיצד ישראל יכולה לשמש מקלט לפליטים אירופים שרצו לעזוב את אירופה. בין הדוברים בימים הראשונים היו רוזה פומרנץ-מלצר  מפולין על מענקים לבתי ספר יהודיים, ברטה פפנהיים מאוסטריה על הצורך להגן על בנות יהודיות מפני זנות, וד"ר קורוליק מרוסיה על היחס הנורא לילדים יהודים ברוסיה.

הדיונים חשפו את ההשלכות הרות האסון על פליטים ויתומים שנותרו ללא קורת גג כתוצאה של פוגרומים ורדיפות. כאשר תיארו נציגים ממזרח אירופה את גורלם של יהודים ברוסיה ובאוקראינה, ההשפעות על המשתתפים היו כה מצערות עד שנאלץ להפסיק את התיאורים למספר דקות. אמנם לא הייתה תמיכה בפעולה פוליטית, אך הוצע כי בהתאם להצהרת בלפור, הציונות תוכל לשמש אמצעי מעשי להתמודדות עם הסבל שחוו היהודים.

 החלטות הקונגרס 
בין החלטות הקונגרס דובר על קידום שלום כלל עולמי. מכיוון שהמטרה של ארץ ישראל היא שלום ”וְכִתְּתוּ חַרְבוֹתָם לְאִתִּים וַחֲנִיתוֹתֵיהֶם לְמַזְמֵרוֹת, לֹא יִשָּׂא גוֹי אֶל גּוֹי חֶרֶב וְלֹא יִלְמְדוּ עוֹד מִלְחָמָה.” יעשו הנציגות כל מאמץ על מנת לקדם שלום בעולם.

בהתאם להצהרת בלפור המנדט הבריטי קיבל את העובדה שישראל היא המקום לעם היהודי כתוצאה מכך על יהודים בכל העולם לתרום לשיקום פיזי של ארץ ישראל ולעידוד הגירה.

עוד יקדמו ארגוני הנשים שוויון זכויות לנשים וגברים בקהילות השונות, הומלץ כי יוקם ארגון בינלאומי לטיפול באם והילד, כי תקודם רווחת הילדים, מלחמה בסחר בנשים וילדים.

בנוסף יצאה הצהרה נגד שיטת נומרוס קלאוזוס הפוגעת בהשכלה בעולם וכן יינתן דגש על השכלה לילדות צעירות.

 קונגרס שני 
קונגרס עולמי שני של נשים יהודיות נערך בהמבורג, גרמניה, בין ה-3 ל-6 ביוני 1929.

 לקריאה נוספת 
דן וינשטוק, הקונגרס העולמי של נשים יהודיות- פועה רקובסקי אשת ציבור ופמיניסטית

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציונות: היסטוריה
קטגוריה:נשים ביהדות
קטגוריה:וינה: היסטוריה
קטגוריה:1923