ג'וזף פאולר

ג'וזף סמית' פאולר (באנגלית: Joseph Smith Fowler; 31 באוגוסט 1820 – 1 באפריל 1902) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי. התבלט בתמיכתו באיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. פאולר שימש כמבקר המדינה בתקופת הממשל הצבאי של אנדרו ג'ונסון. לאחר המלחמה כיהן פאולר כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת טנסי בין השנים 1866 ל-1871.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
פאולר נולד בסטאובנוויל, אוהיו ב-31 באוגוסט 1820, והיה בנם של ג'יימס ושרה (אטקינסון) פאולר, ילידי מרילנד ווירג'יניה בהתאמה. הוא סיים את לימודיו באקדמיית Steubenville's Grove למד בפרנקלין קולג' בניו את'נס, אוהיו, שם סיים את לימודיו ב-1843. הוא לימד בית ספר במחוז שלבי, קנטקי בשנת 1844 והיה פרופסור למתמטיקה בפרנקלין קולג' במחוז דוידסון, טנסי בין השנים 1845–1849. הוא למד משפטים בבאולינג גרין, קנטקי, התקבל ללשכת עורכי הדין ועסק בכך בטנסי עד 1861. מ-1856 עד 1861 כיהן כנשיא מכללת הווארד לנשים בגלאטין, טנסי.

 מלחמת האזרחים 
פאולר היה יוניוניסט נלהב ובתחילת מלחמת האזרחים האמריקנית הוא העביר את משפחתו לספרינגפילד, אילינוי. הוא חזר לטנסי כאשר הוקמה ממשלת פרו-איחוד. מ-1862 עד 1865, פאולר שימש כמבקר המדינה של טנסי, ושימש בתפקידו בתקופת הממשל הצבאי של אנדרו ג'ונסון.

 חבר הסנאט של ארצות הברית 
ב-1866 הפכה טנסי למדינת הקונפדרציה לשעבר הראשונה שהתקבלה מחדש לאיחוד; האספה הכללית של טנסי בחרה בפאולר לסנאט, שם החל כהונתו ב-24 ביולי 1866. פאולר הפך לחלק מאספת הבחירה הרפובליקנית ברובה. בקונגרס ה-40 הוא כיהן כיו"ר הוועדה להצעות חוק שקועות.

 משפט ההדחה של אנדרו ג'ונסון 
במהלך משפט ההדחה של הנשיא אנדרו ג'ונסון, פאולר שבר את האחדות המפלגתית, יחד עם תשעה סנאטורים רפובליקנים נוספים, והצביע בעד זיכויו של ג'ונסון. כולל פאולר, שבעה סנאטורים רפובליקנים הוטרדו מהאופן שבו בוצעו מניפולציות בהליכים על מנת להציג את הראיות באופן חד-צדדי. הסנאטורים הרפובליקנים האחרים שהביעו את החששות הללו היו ויליאם פיט פסנדן, ג'יימס גריימס, ג'ון הנדרסון, ליימן טראמבל, פיטר ואן וינקל ואדמונד ג'י רוס מקנזס, שסיפק את ההצבעה המכריעה. יחד, עם שלושה סנאטורים רפובליקנים נוספים (ג'יימס דיקסון, ג'יימס רוד דוליטל ודניאל שלדון נורטון) כולם התריסו נגד מפלגתם ודעת הקהל שלהם והצביעו נגד הרשעת ג'ונסון. לאחר המשפט, חבר הקונגרס בנג'מין באטלר ערך דיונים על הדיווחים הנרחבים לפיהם סנאטורים רפובליקנים שוחדו כדי להצביע בעד זיכויו של ג'ונסון. בדיונים של באטלר, ובחקירות שלאחר מכן, התרבו עדויות לכך שחלק מקולות הזיכוי נרכשו על ידי הבטחות למשרות פטרונות וכסף מזומן.

 אחרית חייו 
פאולר לא הועמד לבחירה מחדש, ועזב את הסנאט בתום כהונתו ב-1871. הוא חזר לטנסי, ועסק בעריכת דין בנאשוויל. בשנת 1872, הוא היה פעיל במפלגה הרפובליקנית הליברלית, והיה ציר לוועידה הלאומית שלה. בשנת 1875, פאולר נבחר על ידי הוועדה המתכננת של האנדרטה הציבורית בנאשוויל, שהנציחה את מותו של אנדרו ג'ונסון, לשאת את נאום ההלוויה. בשנת 1878 עבר פאולר לוושינגטון הבירה, שם עסק בעריכת דין עד זמן קצר לפני מותו. פאולר גם חיבר מאמרים עבור The Magazine of American History ופרסומים אחרים.

 מוות וקבורה 
פאולר מת בוושינגטון די. סי. ב-1 באפריל 1902, ונקבר בבית הקברות לקסינגטון בלקסינגטון, קנטקי.

 משפחתו 
ב-12 בנובמבר 1846 התחתן פאולר עם מריה לואיזה אמברי (1827–1866). הם היו הורים לשני ילדים, לואיזה פאולר (1849–1889) וג'יימס באולינג פאולר (1859–1887).

 קישורים חיצוניים 

קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מטנסי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1820
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1902