הקוסם מהקרמלין (ספר)

הקוסם מהקרמלין (בצרפתית: Le mage du Kremlin) הוא רומן הביכורים של ג'וליאנו דה אמפולי. הוא פורסם בצרפתית באפריל 2022 בהוצאת גלימאר וזכה ב-2022 ב-Grand prix du roman de l'Académie française וכמו כן היה מועמד לגמר ב־פרס גונקור, אשר הוענק ל- "Vivre vite" מאת בריז'יט ז'ירו.

 תקציר 
המחבר מספר על פגישתו המדומיינת, לילה אחד במוסקבה, עם ואדים ברנוב המסתורי, אמן, ומפיק תוכניות ריאליטי בעברו, ויועץ הסתרים של ולדימיר פוטין, שזכה לכינוי "הצאר". כמי שבזמן הסיפור כבר פרש מעסקים, ברנוב מספר על נעוריו, על חייו ברוסיה של שנות התשעים, על תרומתו לעלייתו הפוליטית של "הצאר" מ-1999 ועל חווית הכוח שלו, שהיא הנושא המרכזי של הספר. 

 אלמנטים ריאליסטיים 
 דמות בהשראת ולדיסלב סורקוב 
ואדים ברנוב, הדמות הראשית בעלילה, הוא אמנם דמות בדיונית, אך גם כזו שחולקת תכונות משותפות רבות עם הפוליטיקאי הרוסי ולדיסלב סורקוב, שהפרופיל הלא טיפוסי שלו - כחובב ראפ, במאי תיאטרון אוונגרד, סופר ואיש עסקים - גרם "ל" לכנות אותו אחת "הדמויות המסקרנות ביותר של רוסיה". כמו ברנוב, סורקוב היה איש הצללים של ולדימיר פוטין, "משורר בין זאבים", לפי "מריאן". 
ימין|ממוזער| הסופר ג'וליאנו דה אמפולי מציג את "הקוסם מהקרמלין" כחלק מהסלון הספרותי של הקונסרבטוריון רחמנינוף בהנחיית ארוואן ברילוט באוקטובר 2022.
המחבר דה אמפולי הכיר את דמותו של ולדיסלב סורקוב תוך כדי מחקר עבור עבודתו הקודמת, "מהנדסי הכאוס" (בצרפתית: "Les ingénieurs du chaos"), חיבור שהוקדש ליועצי מנהיגים פופוליסטים. כבר אז הבין שהוא רוצה להקדיש לו רומן. הסופר שהודה גם שמעולם לא פגש אותו באופן אישי הסביר "הוא כל כך רומנטי שהוא שחרר אותי ודחף אותי להפוך לסופר".

 ולדימיר פוטין 
הרומן נשען על עובדות היסטוריות רבות, שרבות מהן מציגות את ולדימיר פוטין, אחת הדמויות המרכזיות ברומן. עלייתו והגעתו של פוטין מוסברת על רקע דרישות למנהיגות סמכותית שהתעוררו בעקבות הכאוס של שנות ה-90 ברוסיה. באמצעות דמותו של ברנוב, טוען ג'וליאנו דה אמפולי כי "[רוסים] גדלו בכפר ופתאום מצאו את עצמם בסופרמרקט".

"דמותו של ולדימיר פוטין מתוארת דרך עיניו של ואדים ברנוב, המספר הבלעדי של הרומן מפרק 3. " "בקוסם מהקרמלין", אנחנו עוקבים אחר המטמורפוזה של פוטין", מסכמת העיתונאית לור אדלר . בהמלצתו של ברנוב, "הצאר" מגיב לדרישה זו לסמכות במהלך אירועים היסטוריים כמו מלחמת צ'צ'ניה השנייה, הבחירות לנשיאות בשנת 2000, טביעת הצוללת "קורסק", לקיחת בני הערובה של תיאטרון מוסקבה ב-2002 או אפילו המהפכה הכתומה ב-2004. " " ציור פרסקו בעל פה הנמשך משנות ילצין ועד תחילת המלחמה הנוכחית באוקראינה ". מכנה את הרומן של דה אמפולי מארק למברון.

 דמויות אמיתיות אחרות הנוכחות ברומן 
מלבד פוטין, גיבורים נוספים בסיפור מבוססים על דמויות מציאותיות. בוריס ברזובסקי, איש עסקים ואיל טלוויזיה, הוא המעסיק של ברנוב. הוא מציג לו בפעם הראשונה את פוטין, אז סגן אלוף של ה־FSB (לשעבר KGB), במטה לוביאנקה . גם הדיכאון והתאבדותו של ברזובסקי בעקבות חרפתו והשפלתו מתוארים בסיפור. דמות נוספת שמופיעה ובולטת בשלבים שונים של הרומן היא של האוליגרך מיכאיל חודורקובסקי: הוא מחזר אחר פילגשו של ברנוב ומתחתן לפני שנעצר בגין הונאה ב-2003, בהתאם למציאות ההיסטורית. 

ברנוב פוגש אישים היסטוריים נוספים במהלך הסיפור: את פקיד הממשל הנאמן של פוטין, איגור סצ'ין, את השחמטאי בדרגת רב-אומן ויריב פוליטי גארי קספרוב, את האידאולוג אדוארד לימונוב, ואת הנשיא האמריקני ביל קלינטון, שמבקש חדשות על "חברו בוריס ילצין".

במהלך פגישה עם תלמידי תיכון במסגרת פרס תלמידי תיכון גונקור, ציין דה אמפולי, "את הספר הזה הכנתי כמאמר. מלבד החיים הפרטיים של הדמות הראשית, כל העובדות אמיתיות. פגשתי הרבה אנשים, ונסעתי הרבה ברוסיה. התוצאה היא שחזור נאמן מאוד למקור של מה שהמדינה הזו הייתה בעשרים השנים האחרונות. אבל בלב העצמה, ובפרט העצמה הרוסית, יש אלמנטים של פרדוקס, סתירה קבועה, וחוסר הגיון שרק ספרות יכלה לתמלל.".

 ערכות נושא 
ז'רום גרסין אמר כי "חלק מהנוסחאות המעוצבות היטב של הספר מזכירות את אנשי המוסר והזיכרון הצרפתים של המאה ה-17", בפרט את לה רושפוקו .

 כוח כביטוי אמנותי 
ברומן, הכוח הוא סוג של ביטוי אמנותי, כמו תיאטרון אוונגרד, עבור דמותו של ברנוב. סורקוב, שהדמות היא בהשראתו, הוא המייסד של מושגי מפתח באידאולוגיה של הקרמלין, כולל דמוקרטיה ריבונית ו"אנך הכוח".

המחבר, שהיה בעצמו יועץ של מתאו רנצי, נשיא המועצה האיטלקית לשעבר, טוען ש"כוחו של פוטין בנוי על בסיס מיתולוגי". "מנקודת מבטי, לב הכוח הוא ליבו של האי-רציונלי".  הוא מבהיר. "הספר שלי רווי ממש בסוג מסוים של ספרות צרפתית, אשר נמצאת כבר באקדמיה זה זמן רב, ואשר מנתחת את הכוח, ומתבוננת בו", אמר דה אמפולי לעיתונות במהלך הצגת ה־Grand Prix du roman de l'Académie française.

 גבולות הרציונליות 
המספר ברנוב, מעיר על עקשנותו של ברזובסקי, שהוא מודה באינטליגנציה שלו: "אבל האינטליגציה אינה מגינה מפני שום דבר, אפילו לא מפני טיפשות". באותה מידה, הוא מפתח את האסטרטגיה הדיגיטלית של הקרמלין ברמה הבינלאומית על סמך הרעיון הזה: "אין דבר חכם יותר מאשר להמר על טירוף הגברים".

 פִּרסוּם 

מגפת COVID-19 עיכבה את פרסומו של הספר שאת כתב היד שלו הגיש דה אמפולי בינואר 2021. הרומן היה צריך להתפרסם באותה שנה, אך הוא יצא לאור לבסוף באפריל 2022, פחות מחודשיים לאחר תחילת המלחמה הרוסית-אוקראינית, כפי שהעיד מוכר ספרים אחד "ברגע שהוא פורסם, מכרנו אותו במדור הספרות וגם על השולחן המוקדש לאירועים אקטואליים".

"הקוסם מהקרמלין" מתאר את היחסים בין רוסיה ואוקראינה מאז המהפכה הכתומה ומספק מספר מפתחות להסבר הסכסוך. זהו "סיפור בעל כוח ספרותי והיסטורי גדול שיש לקרוא אם אתה רוצה להבין מה, מכאן, נראה בלתי מובן" אומרת אלכסנדרה שוורצברוד מ- "Liberation", , הספר "מאפשר לנו להבין את הגורמים לסכסוך האוקראיני" מסביר יאניק ולי "מפריס מאץ'." המחבר דה אמפולי שמופיע באופן קבוע בטלוויזיה וברדיו להציג את הרומן שלו בהקשר של אירועים אקטואליים של הסכסוך.  טוען בהקשר לכך: "היה לי יותר קשה להזדהות עם דמות שכזו היום. בתקופה ההיא, טרם נראו המסקנות והמשמעויות האיומות של משטר פוטין במלוא התפתחותן. אז הצלחתי להיכנס לראש של רוסי. אני לא יודע אם הייתי מסוגל, או רוצה, לכתוב את הספר הזה אחרי המלחמה באוקראינה...".

"הרומן הזה ללא ספק שופך אור חודר על המצב הגאופוליטי הנוכחי. אבל הוא ימשיך להיות רלוונטי לאחר שהמצב ישתנה בשל הבהירות הבלתי פוסקת וסגנונו הנוצץ".  פוסקת מאצ'ה סארי ב"לה מונד", ולכן להערכתה הספר בכל זאת חורג מהאקטואליה של פרסומו.

 ביקורת ספרותית 

- "Le Masque et la Plume" ב־France Inter, פטרישיה מרטין משבחת "רומן יוצא דופן לחלוטין, רומנטי מאוד. בעת קריאתו נדמה לנו שאנחנו יושבים על ספה ליד פוטין, שאנחנו למעשה בתוך ראשו של פוטין דרך סיפורו של ואדים שאת הווידוי שלו אנחנו קוראים", ומוסיף ד פרדריק בייג'בדר שאומר, "זה הרומן הראשון הטוב ביותר שקראתי מאת ג'ונתן ליטלנטה מאז "Les Bienveillante" ". 

פול ואקה שכותב עבור "Les Echos", רואה "רומן קפוא ובוער בעת ובעונה אחת. […] מונע על ידי רלוונטיות בוערת, לספר המודרני ובעל החזון הזה יש גם את החן הנצחי של קלאסיקה. המלומדות, היכולת הסיפורית והסגנון של ג'וליאנו דה אמפולי מביאים את המחווה הגולמית והאכזרית הזו לרמה של טוהר מטפיזי". 

בעוד שגיום גובר מ"לה קרואה'' מכנה אותו "כובש" וחדור ב"אמינות מטרידה", עבור מארק למברון, הספר הוא "רומן של חדירה מעודנת ומשעממת". "לא ניתן להרפות מהספר הזה", מאשרת אורלי מרסירו מ"לייר". 

גרצין מלא שבחים לדה אמפולי ולרומן שלו: "יש שיגידו שהסופר הזה הוא איש חזון, אחרים יטענו שהוא מכיר את נושאו טוב יותר מכולם. שתי התכונות אינן סותרות זו את זו. הוסף להן סגנון כתכונה שלישית, והנה יש לך ספר נהדר".

לפי אנטואן ניקול, חוקר בלימודי רוסיה, בטור שכתב "ב"לה מונד", הרומן שנמצא במחצית הדרך בין סיפורת לניתוח פוליטי מגיש חזון אקזוטי וסטריאוטיפי של "רוסיה האמיתית", ו"שרק קורא בעל ידע רחב יצליח להבחין בין עובדות להמצאות בדיוניות". 

 פרסים ספרותיים 
"הקוסם מהקרמלין" קיבל את הפרס הגדול לרומן של האקדמיה הצרפתית ה־Grand prix du roman de l'Académie française, עם 9 קולות מול 5 עבור "אלה שנשארים" "Ceux qui restent" מאת ז'אן מישלן ו-3 קולות עבור "השקרנית הקטנה" "La petite menteuse" מאת פסקל רוברט-דיארד. הספר גם זוכה ב-2022 בפרס אונורה דה בלזאק Prix Honoré de Balzac. 

הרומן של ג'וליאנו דה אמפולי היה כפסע מלהשיג את פרס גונקור Prix Goncourt, שהוענק לבסוף ל- "Vivre vite" מאת Brigitte Giraud, בסיבוב הארבעה עשר וב-5 קולות מול 5, כאשר נשיא גונקור , דידייה דקוין, מכריע בקולו את ההחלטה הסופית. תוצאה זו גרמה לכמה אכזבות, ולכך שפאריס "מאץ"' פרסם מאמר שטען ותיאר מדוע הרומן היה "יוצר פרס גונקור אדיר". טהר בן ג'לון, חבר חבר השופטים של גונקור שהצביע עבור הספר, אמר על הזוכה: "זה ספר קטן, ללא כתיבה". 

 עיבוד קולנועי 

ב-17 במאי 2024, הוכרז כי החלה העבודה על עיבוד קולנועי לספר. הביום הוטל על אוליבייה אסיאס ולדמויות העיקריות שובצו פול דאנו, אלישיה ויקנדר, ג'וד לאו, זאק גליפיאנקיס וטום סטארידג' עם דנו שמגלם את ברנוב. 

קישורים חיצוניים


 הערות שוליים 

קטגוריה:הקרמלין