ארית תעשיות

ארית תעשיות היא חברת החזקות ישראלית הפועלת באמצעות חברות בת בפיתוח, ייצור ושיווק מרעומים אלקטרוניים ומערכות אלקטרואופטיות לשוק הביטחוני. עיקר פעילות החברה מתבצעת באמצעות חברת הבת "רשף טכנולוגיות בע"מ". ארית תעשיות היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות ב.

היסטוריה 
הקמת החברה
החברה התאגדה בישראל במאי 1979 כחברה פרטית בשם "רנלי השקעות בע"מ". פעילותה החלה בפועל במרץ 1981, עת שינתה את שמה לשם "ארית תעשיות אופטיות בע"מ", במטרה לעסוק בתכנון, פיתוח וייצור של רכיבים אלקטרואופטיים, המיועדים לתעשייה האלקטרואופטית האזרחית והצבאית, במפעל שהוקם בירושלים. החברה הוקמה ביוזמת קונצרן "כור תעשיות" ואיש העסקים דוד קוליץ, שהיו באותה עת בעלי המניות העיקריים של החברה. בסוף 1982 ביצעה החברה הנפקה ראשונה לציבור ומניותיה נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. למנכ"ל החברה מונה האלוף (מיל') משה (מוסה) פלד. היא רכשה 33% ממניות חברת אופיר אופטיקה, והקימה חברת בת בארצות הברית בשם "דיימונד אלקטרו אופטיקס". בתום שנת הפעילות המלאה השנייה שלה (אפריל 1984) רשמה רווח נקי של 92 מיליון שקל ישן.

בפברואר 1986 שינתה החברה את שמה לשם "ארית תעשיות אופטרוניות בע"מ". באפריל אותה שנה גייסה 6 מיליון דולר על ידי הנפקת מניות בארצות הברית, שם הם נסחרו מעבר לדלפק. בסוף 1988 אוחדה פעילות "ארית - תעשיות אופטרוניות" ו"אופיר אופטיקה" תחת הנהלה משותפת. באתר אחד באזור התעשייה הר חוצבים בירושלים.

שינוי תחום הפעילות
באוקטובר 1989 רכש דוד קוליץ תמורת 1.65 מיליון דולר 20% ממניות "ארית" שהחזיק קונצרן כור. כעבור כחודשיים בלבד מימש קוליץ את כל ההשקעה שלו, ומכר את השליטה בארית לחברת "ישטק", תמורת כ־5 מיליון דולר. מיד אחר כך החלו שורה של מהלכים עסקיים עם חברת "ג׳יאוטק", חברת השקעות שהחזיקה במספר חברות אזרחיות וביטחוניות בישראל וארצות הברית. בינואר 1990 מכרה "ארית" את המכונות והציוד שלה לחברה הבת "אופיר אופטרוניקה". בתחילת 1991 נמכרה אופיר עצמה לשלושת מייסדיה, ששלושה חודשים אחר כך הנפיקו אותה בבורסה באופן עצמאי. הפעילות התעשייתית של "ארית" למעשה הופסקה בשלב זה, ומינואר 1991, מרבית נכסיה היו השקעות במניות ואיגרות חוב להמרה של חברת "ג׳יאוטק".

במהלך 1992 רכשה "ארית" מחברת "ג׳יאוטק" שתי חברות שעוסקות בטכנולוגיה צבאית - חברת "רשף טכנולוגיות" וחברת "ג׳ריקו פרסיזן". באותה שנה שינתה החברה את שמה לשמה הנוכחי - "ארית תעשיות בע"מ". בתחילת 1993 רכשה חברת ההשקעות "אוורגרין" של איש העסקים יעקב בורק את השליטה בחברה. שנה וחצי אחר כך נמכרה השליטה תמורת 4 מיליון דולר לחברת תאת טכנולוגיות.

בשנת 1993 הייתה "ארית" שותפה להקמת חברת "טלגייט", שפיתחה טכנולוגיה לעברת טלפוניה ונתונים על רשתות של טלוויזיה בכבלים. בינואר 2000 נמכרה לחברת "טריון", תמורת 135 מיליון דולר במניות, שחלקה של "ארית" בחברה היה שווה כ-30 מיליון דולר.

בשנים 1996–1997 נקלעה החברה לקשיים עסקיים, בשל ירידה בהיקף מכירות המרעומים לפגזים עם סיום המלחמה הקרה, והכנסותיה של חברת הבת רשף נפלו ב-50%. ביולי 1996 מונה שלום חגי למנכ"ל, במטרה ליישם בחברה תוכנית הבראה, שעיקרה הייתה מכירת פעילויות מפסידות. בקיץ 1997 רכשו איש העסקים בני שבתאי ומשפחתו את השליטה בחברה. בעקבות מכירת חברת "טלגייט" ב-2000 השתפר מצבה הפיננסי של החברה. בשנים 1999–2002 שימש שמואל בכר כמנכ"ל החברה.

במאה ה-21
ביוני 2001 העבירה "ארית תעשיות" את כל הפעילות הצבאית-ביטחונית שלה לחברת הבת "ארית מערכות", שמניותיה נסחרו בבורסת תל אביב. "ארית מערכות" הייתה קודם שלד בורסאי בשם "רם צור תעשיות" אותה רכשה. הפעילות הצבאית-ביטחונית כללה בנוסף ל"רשף", יצרנית המרעומים האלקטרוניים, גם את "אמקורם", יצרנית מערכות אימון לכוחות חי"ר ומערכות אימון לשריון; וחברת סי-טי-אס, שהייתה בעלת פטנט לייצור טכנולוגיה בתחום הסימולטורים. מטרת המהלך הייתה שחברת האם תתמקד בהשקעות חדשות בתחום ההיי-טק והרפואה. ואכן תוך זמן קצר השקיעה "ארית תעשיות" בארבע חברות: "סיגמד" שעסקה בפיתוח וייצור מערכות רובוטיות ורפואיות, המיועדות לאבחון מוקדם של מחלת הסרטן; "אלסינטק" שהייתה חברת בת של אלסינט שעסקה בפיתוח וייצור מערכות ממוגרפיה לאבחון מוקדם של סרטן השד; סנסוטק שעסקה בפיתוח וייצור חיישנים אלקטרוניים מתקדמים לשימושים בטיחותיים. וחברת "יומן קול" שעסקה בפיתוח מחשב כף-יד המופעל באמצעות קול. במהלך 2002 כל ארבע החברות כשלו ונסגרו והיא נאלצה למחוק מהמאזן כ-50 מיליון ש"ח בגין השקעות אלו. באותה תקופה רכשה החברה שלד בורסאי שני שקיבל את השם "ארית מדיקל", לתוכו תכננה להכניס את ההחזקות שלה בחברות בתחומי הרפואה, אך הוא נמכר לאחר פחות משנה.

בתחילת 2003 נפל שווי השוק של החברה בבורסה למיליון דולר בלבד, זאת לאחר שהודיעה על פיטורי רוב עובדי מפעל "רשף", בעקבות צמצום היקף ההזמנות ממשרד הביטחון ותע"ש, הלקוחות העיקריים שלה, ואי קבלת הזמנות חדשות לייצור. בני שבתאי ומשפחתו החליטו למוכר את השליטה ליו"ר החברה, שמואל מאירסון, ולסמנכ"ל הכספים, רן אקהאוס, תמורת סכום סמלי של 4 דולר בלבד בתוספת זכות ליהנות מ-20% מהדיבידנדים העתידיים במשך 10 שנים. הם הגיעו להסדר נושים עם בעלי איגרות החוב שלה בדבר פריסת תשלום החובות מחדש, וחצי שנה אחר כך שילמו את יתרת החוב. בינואר 2004 החלו ברה-ארגון שכלל העברת החזקות חברת הבת "ארית מערכות" ב"רשף טכנולוגיות" וב"אמקורם" חזרה לחברת האם, כאשר "ארית מערכות" הפכה לשלד בורסאי נקי מחובות והתחייבויות ובעל הון עצמי אפסי. שלד זה נמכר לאחר כמה חודשים לאיש העסקים יהושע הרשקוביץ, שמכר אותו זמן קצר אחר כך לאנשי העסקים זאב ברונפלד ואייל שרצקי. באמצעות השלד גייסו הון ורכשו את חברת "נילימד" שעסקה בפיתוח משאבת אינסולין, ושם החברה שונה מ"ארית מערכות" ל"די-מדיקל". במאי 2004 חתמה החברה על הסכם למכירת פעילותה של חברת הבת "אמקורם" בתחום המאמנים והמטווחים לחברה מקבוצת אלול של דוד קוליץ, תמורת 7 מיליון ש"ח.

במהלך 2007 רכש צבי לוי את השליטה בחברה בהשקעה של כ-5 מיליון שקל ומאז הוא מחזיק ב-50.5% מהמניות.

בספטמבר 2010 רכשה "ארית תעשיות" 41% מחברת "תסד"ק", חברה שהייתה במקור חטיבה בתוך תדיראן קשר ועסקה בהקמה ובאספקה של מרכזי שליטה ובקרה לאבטחת מתקנים, ו-50% מנכסי חברת "מדיס טכנולוגיות", שעיקרם חברת הבת "מור אנרגיות" שעסקה בפיתוח ובייצור סוללות בטכנולוגיית תאי דלק. חברות אלו היו בהליכי פירוק, אולם היא לא הצליחה לשקם אותן והן נסגרו.

ב-2022 מונה חיים שטפלר למנכ"ל החברה.

פעילות
150px|ממוזער|שמאל|פגז כלנית שבראשו מרעום תוצרת "רשף טכנולוגיות"
עיקר פעילות החברה מתבצעת באמצעות חברת הבת "רשף טכנולוגיות" העוסקת בפיתוח, ייצור ושיווק מרעומים אלקטרוניים לשוק הצבאי המיועדים לארטילריה, למרגמות, לטנקים, לארטילריה רקטית ולחימוש משוטט מדויק. מרעומים אלקטרוניים החליפו את המרעומים המכניים המסורתיים, והם אמינים יותר ובטיחותיים יותר.

"רשף טכנולוגיות" הוקמה בשנת 1984 על ידי יורם אורון וירון איתן. השניים נפגשו בעת שלמדו בבית הספר וורטון למנהל עסקים של אוניברסיטת פנסילבניה שבארצות הברית. אורון שימש קודם כמנהל הייצור של מפעל המרעומים "טלכור" (שהיה בבעלות קונצרן כור תעשיות), וביקש לפתח ולייצר מרעומים אלקטרוניים חדשניים. ירון איתן שימש כאיש הכספים של המיזם והצליח לגייס השקעה ראשונית מחברה אמריקאית בשם "פטלקס" (Patlex). בקיץ 1985 גויסו 2 מיליון דולר נוספים בהנפקה פרטית, ששימשו להשלמת הפיתוח והקמת קו ייצור ראשוני. באוקטובר 1988 חנכה החברה, בהשתתפות שר הביטחון יצחק רבין, מפעל ייצור מתקדם בשדרות⁩ בהשקעה של ארבעה מיליון דולר. המפעל בשדרות היה למעסיק השני בגודלו בעיר, לאחר מפעל "אסם".

במשך השנים חווה המפעל שורה ארוכה של משברים, ועמד שוב ושוב בפני איומי סגירה, נדרש לתוכניות הבראה ופיטורי עובדים. תחילה סירבה התעשייה הצבאית, יצרן התחמושת העיקרי בישראל, לרכוש מרעומים מהמפעל. החברה הייתה תלויה בהזמנות מלקוחות מחוץ לישראל, ובשנים 1996–1997 נקלעה החברה לקשיים, בשל ירידה בהיקף המכירות עם סיום המלחמה הקרה והירידה בתקציבי הביטחון בעולם. בהמשך הפך משרד הביטחון ללקוח העיקרי. בשנת 2000 חתמה על הסכם עם חברת סולתם מערכות לפיו תרכוש את פעילותה של סולתם בתחום המרעומים האלקטרוניים בתמורה להקצאת מניות רשף. בעקבות ההסכם קבלה הזמנה ראשונה מסולתם למרעומים שסולתם שילבה בהזמנות ללקוחותיה ברחבי העולם. בתחילת 2003 המפעל היה שוב על סף סגירה עקב אי קבלת הזמנות חדשות ממערכת הביטחון ורוב עובדי המפעל פוטרו. ביוני 2003 אף הודיעה החברה על סגירת המפעל. הסגירה נמנעה לאחר שהמפעל קיבל הזמנות חדשות ממשרד הביטחון, כולל למרעום קרבה ייחודי שפיחתה.

בשנת 2004 החלה "רשף טכנולוגיות" לעבוד בשיתוף פעולה עם התעשייה הצבאית, לשילוב מרעומים במוצריה. כולל עבור פצצה חכמה שמותאמת למטול רימונים M203 ללוחמה בשטח בנוי, ומרעומים עבור פגזי כלנית. על פיתוח פגזי כלנית זכו החברות בפרס ביטחון ישראל ב-2011. באותה שנה החלה החברה לספק מרעומים גם לפגזי חצב.

בשנת 2009 חתמה לראשונה על הסכם שיתוף פעולה עם חברת (BEL) Bharat Electronics, חברה ביטחונית ממשלתית מהודו, לאספקת מרעומים לצבא הודו, והחלה להתמודד במכרזים שלו. רק ב-2016 החלו להתקבל הזמנות בפועל מהודו. רשף גם סייעה ל-BEL בהקמת מפעל להרכבת מרעומים אלקטרוניים בהודו, וסיפקה סיוע טכני בכל הקשור לייצור והרכבת מרעומים. במרץ 2023 זכתה בהודו במכרז במכרז לאספקה של 500 אלף מרעומי ארטילריה בשנה לתקופה של 10 שנים, בסכום כולל של כ-180 מיליון דולר.

בשנת 2014 שוב נקלעה החברה למשבר, ההנהלה החליטה להוציא את רוב העובדים לחופשה מאולצת על רקע ירידה חדה בהזמנות. לאחר שהתקבלה הזמנה חדשה ממשרד הביטחון, חזר המפעל לפעילות בסוף השנה.

בעקבות פריצת מלחמת חרבות ברזל בחודשים אוקטובר-דצמבר 2023, מפעל רשף בשדרות פעל במתכונת מצומצמת, עקב הנחיות הצבא, וחזר לפעול באופן מלא בתחילת שנת 2024. במקביל קיבל המפעל הזמנה לעשרות אלפי מרעומים ממשרד הביטחון, בהיקף של כ-120 מיליון ש"ח. במהלך 2024 קיבל המפעל הזמנות נוספות ממשרד הביטחון ולראשונה גם הזמנה משמעותית מלקוח בצפון אמריקה. צבר ההזמנות גדל לכ-700 מיליון ש"ח והחברה שכרה מבנים נוספים בסמוך למפעל הקיים, הוסיפה קווי ייצור והגדילה משמעותית את מספר העובדים.

מוצרים
סוגי המרעומים אותם מייצרת החברה כוללים:
 מרעומי קרבה המיועדים לנשק תלול מסלול (מרגמות, ארטילריה ורקטות) וגורמים להפעלת התחמושת בגובה מדויק מעל הקרקע, גובה שנקבע מראש ועל ידי כך מגדילים בצורה משמעותית את אפקטיביות התחמושת.
 מרעומי זמן - מפעילים בתזמון מדויק תחמושת נושאת מטען, בעיקר תאורה ועשן על ידי מדידת הזמן מרגע הירי של נשק תלול מסלול, כך שההפעלה תהיה בגובה ובמרחק הנדרשים. בנשק שטוח מסלול – טנקים, גורמים להפעלת התחמושת לפני מטרה, מעליה או אחר מעבר דרכה ומאפשרים פגיעה מדויקת ויעילה ביותר במטרה.
 מרעומי הקשה - מרעומים הגורמים להפעלת התחמושת עם הפגיעה במטרה ובהשהיה לאחר הפגיעה.
 מרעומים לחימוש מונחה מדויק - אשר נושאים ראש קרב, בעל יכולת תקשורת עם המפעיל המאפשרת גמישות בביצוע ובביטול משימות.

 קישורים חיצוניים 


  - ריאיון עם מנכ"ל החברה



הערות שוליים

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:אור יהודה: חברות
קטגוריה:תעשיית נשק בישראל
קטגוריה:חברות החזקות ישראליות