ישראל בנקיר

ישראל בנקיר (1943 – 20 באוגוסט 2014) היה קדר ישראלי, יליד ברית המועצות.

ביוגרפיה
ישראל בנקיר, נולד בברית המועצות בשנת 1943. הוריו, יוסף ופסיה בנקיר, היו פולנים, שכנראה ברחו לשטח ברית המועצות בזמן מלחמת העולם השנייה. במאי 1950 עלתה המשפחה לישראל מפולין, דרך איטליה באוניה 'קוממיות' (לשעבר: 'לקוממיות'). בתחילה נשלחה המשפחה לשער העלייה, ולאחר מכן התיישבה בכפר סמיר שבחיפה. המשפחה התגוררה בבית של משפחת עטאללה, שהקימה בכפר גם סדנת קדרות ("פאחורה"). שם, החל בנקיר ללמוד קדרות אצל רג'א עטאללה בסדנה, והלך לבית ספר בטירת הכרמל.

בשנת 1959 היגרה משפחתו לסאו פאולו, ברזיל, בשל מצוקה כלכלית. בנקיר, שלא המשיך בלימודיו בשל קשיים אלו, החל בלימודי ציור באופן פרטי, ואחרכ למד קדרות בסדנת הקרמיקה של האגודה לאמנויות יפות ואצל קדרים מקומיים, ובהם מורה ממוצא אוסטרי. עם שובו לישראל, בשנת 1965, עבד כשנתיים בבית החרושת לפיד בתל אביב-יפו כפועל היוצק לתבניות מוכנות. לאחר מכן עבר להתגורר בחיפה, שם עבד תקופה קצרה בבית החרושת נעמן.

לפרנסתו, בנקיר עבד בדואר במשך כ-30 שנה, עד ליציאתו לפנסיה מוקדמת ובמקביל יצר קדרות בבביתו, ומאוחר יותר בסדנה פרטית שרכש. עבודותיו, ביקשו להוות המשך של הקדרות המסורתית. בתחילה, בהשפעתה של חנה חר"ג צונץ, התמחה בטרה סיגילטה, אותה יצר בעזרת מחקר ואיתור מרבצי חומר מתאימים בישראל. גם את התנורים לשרפה בנה בעצמו. בשנות ה-80 של המאה ה-20 החל לעבוד על האובניים גם בפורצלן, אותו הרכיב בעצמו ושרף בטמפרטורות של 1250-1230 מעלות צלזיוס ובחיזור. בין היתר השתמש בזיגוגים שונים ובהם 'סלדון', 'טנמוקו' וגוונים של 'פריחת האפרסק', ובשימוש בלסטרים.

תערוכות יחיד
1975 מוזיאון הקרמיקה - קריית מוזיאון הארץ, רמת אביב, תל אביב-יפו [דפדפת]
2001 "ישראל בנקיר: צורות וצבעים - קדרות אבניים", מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח, קיבוץ הזורע
2015 "... אפילו לא לפרחים", המבשלה לאומנויות הקרמיקה, קריית טבעון
2017 "כדים: ישראל בנקיר", בית בנימיני, המרכז לקרמיקה עכשווית, תל אביב-יפו
2019 Art 192, עכו
2019 מוזיאון גני סוג'או, סין

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:אמני קרמיקה ישראלים
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014