שמעון אפנשטיין

הרב שמעון אֶפֶּנשטֵין (בכתיב ארכאי: עפפענשטיין; כ"ה באב תרכ"ד / 25 באוגוסט 1864, קרוטושין – ט' בכסלו תרפ"א/ 20 בנובמבר 1920, ברלין) - היה רב, היסטוריון וחוקר יהדות בגרמניה, שהתמקד במחקר תקופת הגאונים, פרשנות המקרא והשפה העברית. הוא היה רב קהילה אורתודוקסי בעיירה  ובברלין, אבל בעיקר נודע כאקדמאי שתרם בצורה משמעותיות לחקר היהדות ולפרסום ספרות תורנית.

 ראשית חייו והשכלתו 
אפנשטיין נולד בקרוטושין (אז בפרובינציית פוזן בממלכת פרוסיה, כיום בפולין) לאביו, ר' שלמה ב"ר אברהם אריה, שהיה סוחר לפרנסתו, אך גם דיין וחזן. את השכלתו הראשונית רכש בבית הספר היהודי בעיירתו, והמשיך בלימודים ב. הוא התמחה בשפות קלאסיות, יוונית, ולטינית, והשלים את בחינות הבגרות בשנת 1883. במקביל ללימודיו הכלליים, רכש השכלה תורנית מאביו, והתעמק בלימוד עברית.

בשנת 1883 החל את לימודיו באוניברסיטת ברסלאו ובמקביל בבית המדרש לרבנים בברסלאו, אך עזב בשנת 1884 כיון שלא הזדהה עם גישתם הדתית.
הוא עבר ללמוד באוניברסיטת ברלין ובית המדרש לרבנים בברלין (1884), שם היה חבר באגודת הסטודנטים "דיבוק חברים".
הוא היה תלמיד של הרב עזריאל הילדסהיימר, הרב דוד צבי הופמן, אברהם ברלינר. הוא למד תנ"ך ושפות שמיות אצל יעקב ברט וגם למד באוניברסיטה אצלו. בשנת 1888 השלים תואר דוקטור באוניברסיטת לייפציג, כאשר עבודת הדוקטורט שלו עסקה בפרשנות של תנחום הירושלמי על ספר קהלת.

החל מתקופה זו היה חבר במספר אגודות-סטודנטים יהודיות.

 פעילות רבנית ואקדמית 
בשנים 1889–1911 שימש אפנשטיין כרב ב (כיום , פולין) שבפרוסיה המערבית, שם ניהל גם בית ספר יהודי. בתקופה זו, שבה קהילתו הייתה קטנה, הקדיש זמן רב לעיסוק במחקר.

בשנת תרע"א (1911) הוזמן הרב אפנשטיין להורות בבית המדרש לרבנים בברלין, עקב פרישת הרב אברהם ברלינר לגמלאות. ב-27 באוקטובר הוא מונה כמרצה להיסטוריה של עם ישראל, ספרות ופרשנות המקרא, במקומו של הרב ברלינר. בעקבות פטירתו של יעקב בארט בתרע"ד (1914), אפנשטיין לימד במוסד גם תנ"ך ודקדוק.

בשנת 1913 החל לשמש גם כרב קהילה של .

 פעילות ציונית 
אפנשטיין דגל בציונות דתית והיה חבר בתנועת המזרחי. הוא שילב את השקפותיו הציוניות בעבודתו החינוכית והדתית. בבית המדרש לרבנים בברלין העביר הרצאות בשפה העברית, במטרה לעודד את תחיית השפה ולהדגיש את חשיבות שימושה במדעי היהדות.

חיים אישיים ומשפחתו 
בשנת 1888 נישא לאלמה, לבית נייסר, מקרוטושין, שהייתה מנהלת פנסיון בברלין. לבני הזוג נולדו שישה ילדים; ארבעה בנים ושתי בנות.
הרב אפנשטיין נפטר לאחר מחלה קשה בחורף 1920, בגיל 56.

בכורו נפטר בצעירותו. בתו הגדולה נישאה לרב  והתגוררה בשווייץ. אחד מבניו שימש כרב בקהילה קטנה בטמפלהוף, בברלין עד שנת 1939, ואחר כך עלה לארץ ישראל. גם שאר ילדיו עלו לארץ.

סבו היה הרב יהודה לייב בלשקה, שנודע כרבה של שנלאנקה.
בן אחותו היה הרב מקס דינמן.

 מחקריו וחיבוריו 
אפנשטיין התרכז בעיקר במחקר תקופת הגאונים ובפרשנות המקרא. עבודתו המרכזית, Beiträge zur Geschichte und Literatur im geonäischen Zeitalter [=תרומה להיסטוריה ולספרות בתקופת הגאונים], פורסמה ב-1913 ונחשבת לחיבור יסודי בתחום. בנוסף, הוא חקר והוציא לאור כתבים של פרשני מקרא, בהם פירושיו של רבי יוסף קמחי, רבי יוסף קרא ורבי שלמה אסטרוק.

במיוחד יש להעריך את תרגומי הספרות התורנית מערבית יהודית לעברית, שפירסם ברחבי העולם היהודי וכך הציל ספרות זו מתהום הנשייה. הוא היה הראשון (בשנת תרע"א) שתירגם מערבית יהודית את ה"כתאב כפאיה אלעאבדין", שנודע מאוחר יותר בשם "המספיק לעובדי השם", מאת ר' אברהם בן הרמב"ם.

 ביבליוגרפיה 
הרב אפנשטיין נודע כחוקר חרוץ ופורה, שהפיק עשרות חיבורים, ביניהם על רבי יוסף קמחי, רבי יוסף קרא ודונש בן לברט.

ביבליוגרפיה מקיפה נערך בידי ע' פוזנר:  
להלן מובאים מבחר מחיבוריו, במיוחד כאלה שנגישים באינטרנט.

חיבוריו



חיבורים שההדיר מכתבי-יד
 פירושי רבי יוסף קרא לנביאים ראשונים

; כולל מבוא מאת הרב אפנשטיין, בגרמנית
 ; במהדורה זו המבוא הופיע בעברית, בתרגומו של אברהם דרום
   הספר כולל פירוש בעברית על חמישה חומשי תורה, מגילת אסתר, על פרשת "הנה ישכיל עבדי" מספר ישעיהו ותהילים קל"ט, ומבוא מאת הרב אפנשטיין, בעברית.

 הופיע גם ב. החל מעמ' 185, ניתן לקרוא אותו כאן


תרגומים לעברית
 .



 לקריאה נוספת 


קישורים חיצוניים






מאמרי הספד


 ;

הערות שוליים

קטגוריה:ילידי 1864
קטגוריה:נפטרים ב-1920
קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:סגל בית המדרש לרבנים בברלין
קטגוריה:היסטוריונים יהודים גרמנים
קטגוריה:מתרגמים מערבית לעברית
קטגוריה:פרוסיה:אישים
קטגוריה:ברלין: רבנים
קטגוריה:רבני ערים באירופה