זארה וגנקנכט

זארה וַגְנְקְנֶכְט (בגרמנית: Sahra Wagenknecht; נולדה ב-16 ביולי 1969) היא פוליטיקאית וכלכלנית. מאז 2009 היא חברה בבונדסטאג, שם ייצגה את מפלגת די לינקה עד 2023. בשנים 2015–2019 כיהנה כיו"ר המשותף של המפלגה בבונדסטאג. ב-23 באוקטובר 2023 עזבה את המפלגה כדי להקים מפלגה בראשותה ב-2024 – מפלגת BSW.

עמדותיה הקיצוניות והפופוליסטיות, הצהרותיה על מזרח גרמניה, הגירה ופליטים ותנועתה הפוליטית אאופשטהן  גרמו לה להיות "דמות שנויה במחלוקת". משנת 2020 ואילך היא פחות פעילה בפרלמנט, אך לעיתים קרובות מתראיינת לתקשורת הגרמנית. היא לא חברה בשום ועדה פרלמנטרית.

בסוף ספטמבר 2023 הקימה את מפלגת BSW, הידועה יותר בשם BSW – .

 ראשית חייה 
וגנקנכט נולד ב-16 ביולי 1969 בעיר ינה במזרח גרמניה. אביה הוא איראני שהיגר למערב ברלין והיה סטונדט שם, ואמה היא גרמנייה. אביה נעלם באיראן כשהייתה ילדה. סבה וסבתה גידלו אותה עד שנת 1976. לרגל תחילת לימודיה בכיתה א' עברה עם אמה לפרנצלאואר ברג שמזרח ברלין. בנעוריה הייתה פעילה ב. היא השלימה את בחינות הבגרות שלה ב-1988 והצטרפה אל מפלגת האיחוד הסוציאליסטי (שהייתה אז בשלטון) בתחילת 1989."Kurzbiographie " from www.sahra-wagenknecht.de  (29 June 2007).

ב-1996 השלימה תואר שני בפילוסופיה באוניברסיטת חרונינגן. בשנת 2012 סיימה בהצטיינות יתרה תואר דוקטור במיקרו-כלכלה ב-TU Chemnitz , תחת השם "גבולות הבחירה: החלטות חיסכון וצרכים בסיסיים במדינות מפותחות". הוא פורסם לאחר מכן על ידי קמפוס Verlag.Sahra Wagenknecht: The Limits of Choice: Saving Decisions and Basic Needs in Developed Countries. Campus Verlag, Oktober 2013, .

 קריירה פוליטית 
לאחר נפילת חומת ברלין, נבחרה וגנקנכט לוועד הלאומי של מפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי החדשה ב-1991. בנוסף, היא הצטרפה לפלטפורמה הקומוניסטית שלה, מרקסיסטי-לניניסטי.

בבחירות הפדרליות בגרמניה ב-1998, התמודדה וגנקנכט כמועמדת של מפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי במחוז דורטמונד, וגרפה כ-3.25% מהקולות. לאחר הבחירות לפרלמנט האירופי בגרמניה ב-2004 , היא נבחרה כנציגת המפלגה לפרלמנט האירופי. אחד מתפקידה בפרלמנט היה שירות בוועדה לענייני כלכלה ומטבע ובמשלחת, וכן באספה הפרלמנטרית האירו-אמריקה הלטינית.

לאחר חיבור מפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי (PDS) ומפלגת WASG, שיצרו את די לינקה (Die Linke; מפלגת השמאל), שקלה וגנקנכט להתחיל בקמפיין לתפקיד סגן יו"ר המפלגה. עם זאת, מנהיגי מפלגות אחרים כמו לותאר ביסקי וגרגור גיסי  התנגדו לרעיון עקב "אהדתה" הנתפסת לגרמניה המזרחית. בעקבות המחלוקת היא הודיעה כי לא תתמודד לתפקיד. וגנקנכט התמודדה על מושב בבחירות הפדרליות ב-2009 בנורדריין-וסטפאליה.DIE LINKE.NRW (Party website), "," (21 April 2009). ב-15 במאי 2010, היא נבחרה לתפקיד עם רוב של כ-75.3% מהקולות.

היא הייתה ממקימי תנועת אאופשטהן, תנועת שמאל פוליטית שהוקמה ב-2018. במרץ 2019 הודיעה וגנקנכט על פרישתה מתפקידה הבכיר בתנועה, תוך שהיא מציינת לחצים אישיים בעומס העבודה.
ממוזער|וגנקנכט ב-2011
וגנקנכט נבחרה למנהיגה באופן שותף של סיעת השמאל בבונדסטאג ב-2015, לצד דיטמר בארטש, שירש את המנהיג הוותיק גרגור גיסי. וגנקנכט זכתה ב-78.4% מהקולות. היות שהשמאל היה באותה תקופה האופוזיציה הגדולה ביותר בבונדסטאג, היא הפכה למנהיגה בולטת של האופוזיציה למשך שארית הקדנציה הפרלמנטרית. היא הייתה המועמדת המובילה של השמאל לבחירות הפדרליות ב-2017.

בנובמבר 2019, היא הודיעה על התפטרותה כמנהיגה פרלמנטרית, בטענה לשחיקה. פעילותה בשנים 2017–2019 תועדו בסרט התיעודי משנת 2020 "Wagenknecht" בבימויה של סנדרה קאודלקה.

וגנקנכט מונתה שוב כמועמדת המובילה ברשימת המפלגה במדינת נורדריין-וסטפאליה בבחירות הפדרליות ב-2021. היא נבחרה מחדש, אך תיארה את תוצאת הבחירות כ"תבוסה מרה" למפלגתה.

 התנתקות מדי לינקה 
בשל הסכסוכים שהלכו וגדלו בתוך מפלגת די לינקה, וגנקנכט שקלה להקים מפלגה משלה. משנת 2021 היו השערות שהסיעה שלה וסיעות דומות אחרות בתוך די לינקה, כמו השמאל הסוציאליסטי או חוגי קרל ליבקנכט, יתנתקו כדי להקים מפלגה נפרדת. 

בסוף ספטמבר 2023 ייסדו וגנקנכט ועמיתיה את מפלגת BSW. פירוש השם BSW: "ברית זארה וגנקנכט".

באמצע אוקטובר של אותה השנה, הגישו יותר מ-50 חברים בדי לינקה בקשה להרחקתה ממפלגתם. הם טענו כי הם רוצים למנוע מוגנקנכט להקים מפלגה חדשה עם ה"משאבים" של די לינקה.

בינואר 2024, המפלגה החדשה שלה הוקמה רשמית.

 עמדות פוליטיות 
 מדיניות כלכלית 
בשנות ה-90 של המאה ה-20, וגנקנכט תמכה בתזות קומוניסטיות כמו אלו של ולטר אולבריכט, לפני שגילתה על עמדותיו של לודוויג ארהארד. וגנקנכט עצמה תיארה את הרעיון שלה לגבי מדיניות כלכלית חדשה כ"סוציאליזם יצירתי" בספרה "חופש במקום קפיטליזם" משנת 2013. בכך היא התכוונה ל"כלכלת שוק ללא קפיטליזם" ול"סוציאליזם ללא כלכלה מתוכננת" והתרחקה מקומוניזם. וגנקנכט התייחסה לחלוצי האורדו-ליברליזם, שרעיונותיהם מיוצגים בדרך כלל יותר במפלגה הדמוקרטית החופשית (FDP). בשנת 2013, במהלך משבר החוב האירופי, הציעה וגנקנכט קיצוץ בחוב וצעדים מסוימים, ולאחר מכן, לסיום משבר האירו, ובמקביל לייצר צמיחה כלכלית ולהסדיר את השווקים הפיננסיים.

לקראת הקמת מפלגת BSW באוקטובר 2023, צוין כי עמדותיה המודרניות של וגנקנכט מדגישות "היגיון כלכלי" ומציבות יסודות כלכליים לפני רווחה חברתית, תוך השוואה של עמדתה לזו של המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית והמפלגה הדמוקרטית החופשית השמרנית. בריאיון היא תיארה את מטרותיה כמאבק באינפלציה, עידוד ארגונים קטנים ופיתוח טכנולוגיה מקומית, וביסוס סחר יציב עם מגוון רחב של שותפים. היא דחתה בעבר האשמות כי ניסתה להקים גופי פיקוח לתעשיות שונות, וציינה כהשראה את רעיונותיה של הכלכלנית מריאנה מצוקאטו, שנחשבת גם למקור של שר הכלכלה רוברט האבק.

וגנקנכט דוחה את החזרה לסוציאליזם של מזרח גרמניה. לדעתה, שירותים ציבוריים כמו דיור, חינוך, בריאות, אספקת מים ואנרגיה ועוד צריכים להינתן על ידי המגזר הציבורי על מנת להתגבר על "תכתיבי התשואות ומחירי המניות". וגנקנכט רואה גם על בסיס חוקת גרמניה אפשרויות לסדר כלכלי שונה מעבר לקפיטליזם.

במשך תקופה ארוכה, עד 2010, השתייכה וגנקנכט לשמאל האנטי-קפיטליסטי ולפלטפורמה הקומוניסטית בתוך מפלגת השמאל, שם הייתה גם חברה במועצת התיאום הפדרלית. וגנקנכט "יישמה" את מדיניות הכלכלית של קובה וונצואלה. בהודעה לעיתונות משנת 2006, היא הצהירה כי .

בשנת 2007 טענה וגנקנכט כי מפלגת השמאל חייבת לחתור למטרות רדיקליות ואנטי-קפיטליסטיות, ובכך להישאר נבדלת מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית המתונה יותר. היא מתחה ביקורת על השתתפותה של מפלגת השמאל בממשלות הקואליציה, ובמיוחד ממשלת ברלין, שעשתה קיצוצים בהוצאות החברתיות והפרטה שירותים מסוימים."Nicht mitkungeln, sondern kämpfen ", statement co-signed by Wagenknecht (28 April 2007).

 מדיניות חוץ 
בשנת 2017 קראה וגנקנכט לפירוק נאט"ו ולהסכם ביטחוני חדש בין גרמניה לרוסיה. לאורך הקריירה שלה קראה וגנקנכט לבניית מערכת יחסים קרובה יותר עם רוסיה. ב-1992, היא פרסמה מאמר ה"משבח" את רוסיה הסטליניסטית.

וגנקנכט הביעה תמיכה עזה בעלייתם של מנהיגי השמאל באמריקה הלטינית, כמו הוגו צ'אבס,"Kuba und Lateinamerika agieren selbstbewusster als früher " Linkszeitung (10 December 2005). ובניצחון הבחירות של סיריזה ביוון ב-2015. היא שימשה ממלאת מקום במשלחת של הפרלמנט האירופי לנירמול היחסים עם מרקוסור.

בשנת 2010 סירבה להצטרף למחיאות כפיים סוערות כאשר ראש ממשלת ישראל לשעבר וחתן פרס נובל לשלום שמעון פרס נשא נאום בבונדסטאג ביום השואה.

 רוסיה ואוקראינה 

ממוזער|243x243 פיקסלים|וגנקנכט בנאום "לא למלחמות", 2023
לפני פלישתה של רוסיה לאוקראינה, וגנקנכט הגנה באופן בולט על רוסיה ועל נשיאה ולדימיר פוטין, בטענה שבעוד ארצות הברית ניסתה "להעלות באוב" את הפלישה לאוקראינה, "לרוסיה אין למעשה עניין לצעוד לתוך אוקראינה". לאחר שרוסיה פתחה בפלישה ב-24 בפברואר 2022, טענה וגנקנכט כי שיקול דעתה היה שגוי. וגנקנכט התנגדה לסנקציות נגד רוסיה, ובנאום בספטמבר 2022 האשימה את ממשלת גרמניה ב"פתיחת מלחמה כלכלית חסרת תקדים נגד ספק האנרגיה החשוב ביותר שלנו". לפני המלחמה, יותר ממחצית מהגז של גרמניה סופק על ידי רוסיה. בחודש מאי הצביע מפלגת השמאל בעד סנקציות כלכליות נגד רוסיה.

ב-10 בפברואר 2023, החלה לקרוא למשא ומתן עם רוסיה ולהפסקת משלוחי הנשק לאוקראינה. בעצרת השלום הזו בהשתתפותה, ב-25 בפברואר, השתתפו גם קבוצות ימין קיצוני.

באביב 2024, בשני ראיונות, קישרה וגנקנכט את קריאתה לקיים משא ומתן לשלום בין אוקראינה לרוסיה עם ההצעה שהאוכלוסייה באזורים הכבושים על ידי רוסיה באוקראינה תצביע על שיוכה הלאומי במשאל עם שיפוקח על ידי האו"ם. נוסף על כך, היא תיארה כיצד יכול להיראות הסכם שלום, ולא שללה מתן ערבויות ביטחוניות או התחייבות צבאית לספק לאוקראינה סיוע צבאי במקרה שרוסיה תפר הסכם שלום. לדבריה, היא יכולה לדמיין את סין, טורקיה או צרפת כמעצמות ערבות להסכם. בנוסף, קראה לנצל את "הקשר של גרהרד שרדר לנשיא רוסיה" לצורך המשא ומתן.

בדצמבר 2024 הכריזה וגנקנכט כי היא "מגנה את המלחמה הזו". היא "מחשיבה פוליטיקאים שפותחים מלחמות – וזה חל גם על ולדימיר פוטין – כפושעים".

 הסכסוך הישראלי-פלסטיני 

במהלך מלחמת חרבות ברזל, תיארה וגנקנכט את רצועת עזה כ"כלא באוויר הפתוח". בראיון באוגוסט 2024 היא הצהירה: . היא גם הצהירה כי יש צורך בהפסקת אש.

 מדיניות הפליטים 
בתגובה להתקפות המיניות בקלן ב-2015, קבעה וגנקנכט כי "מי שמנצל לרעה את זכותו לאירוח, ויתר על זכותו לאירוח". הצהרה זו ספגה ביקורת כמעט פה אחד בקרב עמיתיה למפלגה ולקבוצה הפרלמנטרית, אך זכתה לשבחים מכמה ב-AfD.

ב-28 במאי 2016, פעיל מהקבוצה האנטי-פשיסטית "Torten für Menschenfeinde" (תרגום מילולי: "עוגות לאויבי האנושות") הטיח עוגה אל פרצופה של וגנקנכט בישיבת מפלגת השמאל במגדבורג בתגובה לקריאותיה של וגנקנכט להגביל את מספר פליטים. וגנקנכט מתחה ביקורת על מדיניות הפליטים של אנגלה מרקל, בטענה שממשלתה לא סיפקה את רמות התמיכה הפיננסית והתשתית הנדרשת כדי להימנע מהלחץ הגובר על הרשויות המקומיות ושוק העבודה, ובכך החריפה את המתיחות בחברה. היא גם טענה שמדיניותה של מרקל גרמה לפיגוע הדריסה בברלין ב-2016.

 חיים אישיים 
וגנקנכט התחתנה עם איש העסקים ראלף-תומאס נימאייר במאי 1997."Betrugsverdacht – Ermittlungen gegen Sahra Wagenknechts Ehemann ," Der Spiegel (19 December 2001). ב-12 בנובמבר 2011, הפוליטיקאי אוסקר לפונטיין הצהיר בפומבי שהוא ווגנקנכט הפכו ל"חברים קרובים". באותה העת, וגנקנכט ולפונטיין כבר נפרדו מבני הזוג שלהם. ב-22 בדצמבר 2014 וגנקנכט התחתנה עם לפונטיין, המבוגר ממנה ב-26 שנים.Geheime Hochzeit: Oskar Lafontaine und Sahra Wagenknecht haben geheiratet  (Secret wedding: Oskar Lafontaine and Sahra Wagenknecht got married, German article on www.faz.net, 22 March 2015)

היא אתאיסטית.http://www.sahra-wagenknecht.de/de/article/7.das_leben_leben.html  Interviewer: "Gibt es bei Ihnen auch ab und an Zweifel am Atheismus? (Do you doubt your atheism from time to time?)" Sahra Wagenknecht: "Eigentlich nicht. (Not really.)"

ב-2023 העריכה התקשורת את נכסיה של וגנקנכט בכשלושה מיליון יורו. בנוסף לתגמולה הפרלמנטרי, הרוויחה וגנקנכט כ-750,000 יורו על ספריה ב-2023. היא אחת הפוליטיקאיות הגרמניות המרוויחות ביותר בבונדסטאג.

 ספריה 
 Kapital, Crash, Krise… Kein Ausweg in Sicht? Fragen an Sahra Wagenknecht, Pahl-Rugenstein, 1998.
 Die Mythen der Modernisierer, Dingsda, 2001.
 Kapitalismus im Koma: Eine sozialistische Diagnose Dingsda, 2003.
 Wahnsinn mit Methode: Finanzkrise und Weltwirtschaft, Das Neue Berlin, 2008.
 Freiheit statt Kapitalismus: Wie wir zu mehr Arbeit, Innovation und Gerechtigkeit kommen, Eichborn, 2011.
 Freiheit statt Kapitalismus: Über vergessene Ideale, die Eurokrise und unsere Zukunft, 2012.
 The Limits of Choice. Saving Decisions and Basic Needs in Developed Countries, Campus, 2013.
 Kapitalismus, was tun? Schriften zur Krise, Das Neue Berlin, 2013.
 Reichtum ohne Gier. Wie wir uns vor dem Kapitalismus retten, Campus-Verlag, 2016.
 Die Selbstgerechten: Mein Gegenprogramm — für Gemeinsinn und Zusammenhalt, Campus-Verlag, 2021.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אתאיסטים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חרונינגן
קטגוריה:פוליטיקאיות גרמניות
קטגוריה:פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1969
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1969