הרמן ולקר

הרמן אורוויל וולקר (באנגלית: Herman Orville Welker; 11 בדצמבר 1906 – 30 באוקטובר 1957) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת איידהו. הוא היה חבר המפלגה הרפובליקנית של איידהו וכיהן קדנציה אחת כחבר הסנאט של ארצות הברית, מ-1951 עד 1957.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
ולקר נולד ב-11 בדצמבר 1906 בקיימברידג' שבאיידהו, והיה הצעיר מבין שבעה ילדים של ג'ון תורנטון ואנה זלה שפרד וולקר, שעברו מקרוליינה הצפונית והקימו חוות תפוחי אדמה. הוא היה נכדו של הכומר ג'ורג' וו. ולקר מקרוליינה הצפונית. הוא למד בבית הספר היסודי בקיימברידג' ובתיכון בווייזר. לאחר שהשלים את לימודיו בבית הספר התיכון וייזר בשנת 1924, נסע צפונה למוסקו כדי ללמוד באוניברסיטת איידהו, שם התחיל בתוכנית לימודים כללית.

 קריירה משפטית 
באפריל 1929 מונה ולקר לעורך דין של מחוז וושינגטון; הוא השלים את לימודי המשפטים במאי, והתקבל ללשכת עורכי הדין מאוחר יותר באותה שנה. הוא נבחר מחדש וכיהן כתובע מ-1929 עד 1935. ב-1937, עבר ולקר ללוס אנג'לס, שם החזיק משרד עריכת דין עד 1943, אז התגייס לחילות האוויר של צבא ארצות הברית לשירות במלחמת העולם השנייה. הוא שירת עד 1944, ולאחר מכן חזר לאיידהו והחל לעסוק בעריכת דין בפאייט. הוא היה חבר הסנאט של המדינה מ-1949 עד 1951.

 הסנאט של ארצות הברית 
בשנת 1950, ולקר התמודד על מושב הסנאט של ארצות הברית, כאשר שני המושבים עמדו לבחירות באותה שנה. הוא ניצח בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית באוגוסט מול חבר הקונגרס ג'ון סאנבורן והמושל צ'ארלס ארמינגטון רובינס ולאחר מכן ניצח את הסנאטור הדמוקרטי לשעבר דייוויד וורת' קלארק בבחירות הכלליות. ולקר הצטרף למספר ועדות חשובות, כולל ועדות השירותים המזוינים והמשפטים. במהרה התבלט כאחד הסנאטורים השמרנים והאנטי-קומוניסטיים ביותר, והפך לחבר בולט ודובר של הימין במפלגה הרפובליקנית.

 הרמון קילברו 
בתחילת שנות ה-50, סיפר ולקר לבעלים של קבוצת וושינגטון סנאטורס, קלארק גריפית', על הרמון קילברו, שחקן בייסבול צעיר מפאייט שהיו לו ממוצעי חבטות של 847 בקבוצה חצי-מקצועית באותה תקופה. גריפית' סיפר למנהל החווה שלו, אוסי בלאג', על ההמלצה ובלאג' טס לאיידהו כדי לצפות בקילברו משחק. גם בוסטון רד סוקס הביעו עניין, אך בלוג' הצליח להחתים את קילברו על חוזה של 50,000 דולר ב-19 ביוני 1954. לקילברו (1936–2011) היה שחקן שנכנס להיכל התהילה בליגה העליונה, עם 573 חבטות הום ראן.

 קשר עם ג'וזף מקארתי 
בתחילת שנות ה-50, התחבר ולקר באופן הדוק עם עמיתו לסנאט, הסנאטור הרפובליקני ג'וזף מקארתי מוויסקונסין ועם "מקארתיזם", עד כדי כך שהוא כונה לעיתים קרובות על ידי עמיתיו בסנאט כ"ג'ו הקטן מאיידהו". ב-1954, ולקר היה המגייס הראשי של מקארתי במהלך הליך הגינוי שנעשה בסנאט של ארצות הברית נגד מקארתי בשל טכניקות חקירה שנויות במחלוקת שהוא השתמש בהן בחקירת אנשים שהוא האשים בקומוניזם ואחרים שהוא האשים בהומוסקסואליות, בתוך הממשל. ולקר היה אחד מ-22 רפובליקנים (מתוך סך הכול 46 סנאטורים רפובליקנים) שהצביעו נגד גינוי מקארתי ב-1954 בשל ציד הקומוניסטים וההומוסקסואלים בממשל, או כפי שכונה, "הפחד האדום", וטקטיקת "הפחדת הלבנדר" כלפי הומוסקסואלים בממשל.

ולקר, יחד עם הסנאטור הרפובליקני סטיילס ברידג'ס מניו המפשייר, היה שותף מרכזי בסחיטת הסנאטור הדמוקרטי לסטר האנט מוויומינג ולטפל בבנו, מה שהוביל להתאבדותו של האנט במשרדו בסנאט ב-19 ביוני 1954. ולקר איים על האנט, שהיה יריב נחרץ של טקטיקות מקארתי, כי אם לא יתפטר מיידית מהסנאט ויסיים את מסע הבחירות מחדש שלו בשנה זו, ולקר יוודא כי יוגש כתב אישום נגד בנו של האנט על כך שניסה לפתות שוטר סמוי, ויפרסם את ההומוסקסואליות המיוחסת לו. ולקר גם איים על המפקח רוי בליק ממחלקת המוסר של משטרת וושינגטון כי יאבד את משרתו אם לא יגיש כתב אישום נגד הבן הצעיר של האנט. לאחר התאבדותו של האנט, מונה הרפובליקני, אדוארד קריפה, על ידי המושל הרפובליקני בפועל של ויומינג, קליפורד ג'וי רוג'רס, למלא את המושב הפנוי.

אלכס רוס כתב ב-2012 ב-The New Yorker על אירוע "שדורג בצורה רופפת ברומן ובסרט Advise & Consent שבו הסנאטור לסטר האנט, מוויומינג, התאבד לאחר ש...ולקר [ואחרים]... איימו לחשוף את בנו של האנט כהומוסקסואל".

ב-1955, ולקר היה אחד משני הסנאטורים הלא-דרומיים שהצביעו נגד המינוי של ג'ון מרשל הרלן השני לבית המשפט העליון, כשהוא מתנגד להרלן, משום שלא היה מרוצה מכך שהרלן התעקש על הדוקטרינה שלפיה ריבונות אמריקאית לא יכולה ולא צריכה להיות מדוללת.

 בחירות 1956 
ב-1956 התמודד ולקר על כהונה שנייה בסנאט. על אף שזכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית, כשהוא מנצח שוב את סאנבורן, הוא הובס באופן חד משמעי על ידי פרנק צ'רץ' הדמוקרטי בן ה-32 מבויסי, קרוב משפחה של יריבו ב-1950. ולקר קיבל פחות מ-39% מהקולות. אחד מהנושאים במערכת הבחירות היה האם סכר הלס קניון המוצע יהיה בבעלות ציבורית או פרטית, כאשר אחד מעוזריו של צ'רץ' אמר: "הקמפיין היה פרנק צ'רץ' נגד חברת איידהו פאואר. הם נלחמו בו עד העצם".

ההפסד הגדיל את השליטה הדמוקרטית בסנאט וגרם לזעם רב בתוך המפלגה הרפובליקנית, כאשר ג'וזף מקארתי אף האשים את הנשיא דווייט אייזנהאואר בכך שלא תמך מספיק במסע הבחירות מחדש של ולקר.

 מותו 
לאחר שעזב את הסנאט בינואר 1957, עסק ולקר בעריכת דין בבויסי ועסק בחקלאות. אולם לאחר מספר חודשים, הוא חלה, ונסע לבת'סדה שבמרילנד, לטיפול רפואי במכוני הבריאות הלאומיים. הוא אושפז ב-16 באוקטובר 1957, שם אובחן עם גידול במוח. הניתוחים בוצעו במהירות, אך ולקר מת מאוחר יותר באותו חודש בגיל 50. מקארתי מת מוקדם יותר באותה שנה בבת'סדה (ולקר השתתף בהלוויה של מקארתי).

הלווייתו של ולקר נערכה בפורט מאייר והוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. הוא התחתן עם גלדיס טיילור פנס ב-1930, ונולדה להם בת, ננסי.

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי איידהו
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת איידהו
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאיידהו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1957