הסלון של ברטה צוקרקנדל

הסלון של ברטה צוקרקנדל-שפס היה הסלון התרבותי החשוב ביותר בווינה ממפנה המאה העשרים ועד האנשלוס. היה קיים בווינה משנת 1888 ועד קצת לפני האנשלוס בשנת 1938. הוא היה ממוקם בביתה של ברטה צוקרקנדל, תחילה בנוסוואלדגאזה בווינה-דובלינג, אחר כך בפאלה ליבן אאוספיץ ברינגשטראסה ליד בורגתיאטר וממול לבית העירייה ואוניברסיטת וינה.
הסלון הוקם במסורת הסלונים הספרותיים של פאני פון ארנשטיין בימי קונגרס וינה.

בסלון של צוקרקנדל התארחו מפורסמים רבים בהם גוסטב קלימט, גוסטב מאהלר, מקס ריינהרדט, ארתור שניצלר ואלמה מאהלר. היא גם תמכה באמנים כמו אנטון.

אחותה סופי הייתה נשואה לפול קלמנסו, אחיו של ראש ממשלת צרפת ז'ורז' קלמנסו, והעניקה לסלון קשרים לחוגים פריזאיים.

 הקמת הסלון בנוסוואלדגאזה 
צוקרקנדל זכרה את הדברים הבאים על הסלון המקורי שלה לקראת סוף חייה בגלות:
"עד מהרה הבית שלנו היה מרכז של קבוצת חברים; אמנים, מדענים, מוזיקאים. מאז נעורי המוקדמים הייתי רגילה לקבל אורחים. עשיתי זאת בדרך לא שגרתית לעיתים קרובות, אבל אנשים הגיעו ל"ז'אנר" "בית החלומות" שלנו. לעיתים קרובות גילינו גם אטרקציה נוספת: עצי האגוז הגדולים בגינה שלנו הם אותם עצים שתחתיהם ישב פעם אחד מהמבקרים התכופים שלנו. הוא תמיד אמר שהוא לא בא אליי, אלא לעצי האגוז, שבצילם הוא חש השראה. מבקר זה היה יוהאן שטראוס, ששמו היה קשור לווינה יותר מכל שמות האישים המפורסמים של המאה ה-19. איש זקן, אבל עדיין כל כך חי עד שכל גופו נראה מלא בקצב הוואלס".

לקריאה נוספת
 אורה אחימאיר, בסלון של ברטה, עם עובד, 2022.

 הערות שוליים 

קטגוריה:וינה: תרבות
קטגוריה:יהדות וינה
קטגוריה:אינרה שטאדט
קטגוריה:וינה: היסטוריה