פוארטו ויליאמס

פוארטו ויליאמס (בספרדית: Puerto Williams) היא עיירה, נמל ובסיס ימי באי נבארינו בצ'ילה, לחוף תעלת ביגל, היישוב הדרומי ביותר בעולם. העיירה היא בירת המחוז האנטארקטי של צ'ילה, אחד מארבעה מחוזות באזור מגלן ואנטארקטיקה של צ'ילה, ומינהלת הקומונות של הטריטוריה האנטארקטית של צ'ילה וקאבו דה הורנוס. בעיירה מתגוררים 2,874 תושבים, כולל אנשי חיל הים ואזרחים.http://www.infinito-sur.com/ , retrieved 9 April 2012Escritorio Estudiantes , retrieved 9 April 2012 היישוב נוסד ב-1953, ונקרא בתחילה "פוארטו לואיזה". מאוחר יותר שונה שם העיירה על שם ג'ון ויליאמס וילסון, בריטי שייסד את פוארטה בולנס, היישוב הראשון במצר מגלן. היישוב שימש בעיקר כבסיס ימי של צ'ילה. הצי הצ'יליאני מנהל במקום את נמל התעופה ובית החולים Guardiamarina Zañartu, כמו גם תחנות מטאורולוגיות סמוכות. מאז סוף המאה ה-20 ירד מספר אנשי חיל הים בפוארטו ויליאמס והאוכלוסייה האזרחית גדלה. תיירות ותמיכה במחקר מדעי הובילו לעלייה בפעילות הכלכלית מאז.

הנמל מושך תיירים הנוסעים לכף הורן או לאנטארקטיקה. תעשיית התיירות של העיירה התפתחה סביב הרעיון של "העיר הדרומית ביותר בעולם", בהתבסס על כמה הגדרות של מה שמהווה עיר. עם זאת, יש החולקים על כך לטובת אושואיה או פונטה ארנס, בטענה כי לא ניתן לכנות ישוב בסדר גודל זה "עיר". התקשורת הצ'יליאנית והארגנטינאית, הסכם דו-צדדי בין צ'ילה וארגנטינה, וממשל פוארטו ויליאמס מכירים בה כעיר הדרומית ביותר בעולם.

פוארטו ויליאמס היא נמל הכניסה והמרכז העיקרי לפעילות מדעית הקשורה לאנטארקטיקה ולאיים שמדרום ל. אוניברסיטת מגאיאנס מחזיקה מרכז אוניברסיטאי בפוארטו ויליאמס. תחנות מזג אוויר ומגדלורים באיי כף הורן ודייגו רמירז מקבלים את אספקתם מפוארטו ויליאמס. העיירה שימשה בסיס לצ'ילה לתביעת ריבונות סביב כף הורן ולתמוך בבסיסיה האנטארקטיים.

פוארטו ויליאמס משמשת גם כמרכז אספקה ושירות לדייגים. חיל הים הצ'יליאני מוצב במקום בין השאר כדי לאכוף זכויות דיג לאומיות באזור הכלכלי הבלעדי סביב החלק הדרומי של טיירה דל פואגו, שבו מהווה דיג סרטנים ענף חשוב.

 היסטוריה 
מאמינים שאנשי יאהגן, ילידי דרום צ'ילה, היגרו לאזור זה לפני למעלה מ-10,000 שנה וביססו את תרבות הציידים-לקטים המסורתית שלהם. האירופים נתקלו בהם ובאזור לראשונה בתחילת המאה ה-16. רק במאה ה-19 החלו האירופים להתעניין באזור לפיתוח, כשהעיירות באזור שימשו בסיס אספקה לספינות ציד לווייתנים.

בסוף המאה ה-19 התגלה באזור זהב, שמשך המוני מהגרים. עד 1890 היו כ-300 כורי זהב באיים פיקטון, לנוקס ונואבה ובפורטו טורו שנוסדה ב-1892. פוארטו נבארינו, בצד המערבי של האי נבארינו, נוסדה ביוני 1938. בנוסף, חלק מהאיים פותחו כדי לתמוך בגידול כבשים ליצוא בשר וצמר.

פוארטו ויליאמס נוסדה בשנת 1953, כבסיס ימי של צ'ילה. ב-1960 נפתח במקום בית חולים ימי בשטח של 463 מ"רHistoria Hospital Naval de Puerto Williams , retrieved on 13 April 2012 בשנת 2002 הועברה אספקת החשמל מהצי הצ'יליאני לספק פרטי."1897 La luz llega a Magallanes" , Edelmag, 

על פי הסכם השלום והידידות משנת 1984 בין צ'ילה וארגנטינה, פוארטו ויליאמס היא נקודת ההתחלה של כלי שיט מכל המדינות בתנועה בין מצרי מגלן לנמלי ארגנטינה בתעלת ביגל.

 אוכלוסייה 
ממוזער|רחוב בפוארטו ויליאמס, בית החולים הימי ברקע
בין 1982 ל-2002 גדלה אוכלוסיית פוארטו ויליאמס מ-1,059 ל-2,874 נפש. מאז 1982 מסווגת פוארטו ויליאמס על ידי המכון הלאומי לסטטיסטיקה של צ'ילה כישות עירונית, למרות שמכון זה מסווג בדרך כלל כישות עירונית עיר עם יותר מ-5,000 תושבים.

 חגים מקומיים 
"Glorias Navales Regata": בשבוע האחרון של מאי מתקיימת במקום תחרות שייט המושכת משתתפים בינלאומיים. בתחרות מעל 300 משתתפים מדי שנה. השייט מתחיל מנמל העיר ועובר במסלול הפיורדים.

ה"רגאטה" היא חלק מפעילויות "חודש הים" של הצי הצ'יליאני, המנציחות את קרב איקיקה ב-1879.

"Fiesta de la nieve" ("פסטיבל השלג"): חוגג את עונת החורף ביולי. העיר חוגגת את החורף עם משחקי שלג, מכוניות ורודיאו, בחגיגה שנמשכת 6 ימים.

 אקלים 
האקלים של פוארטו ויליאמס הוא אקלים טונדרה הגובל בבאקלים אוקיאני תת-קוטבי לפי סיווג האקלים של קפן. הקיץ קצר וקריר והחורפים ארוכים, רטובים אך מתונים. כמות המשקעים היא בסביבות 500 מילימטר בשנה והטמפרטורות יציבות לאורך כל השנה. שלג יכול לרדת בקיץ. למרות שהאזור סביב העיירה מיוער, באזורים חשופים במרחק מסוים ממנה או בגובה מעליה יש אקלים תת-אנטארקטי אופייני לטונדרה, בו צמיחת עצים בלתי אפשרית.

 תיירות 
מרכז|ממוזער|750x750 פיקסלים| תעלת ביגל במבט מעל פוארטו ויליאמס
תיירות היא אחת הפעילויות הכלכליות העיקריות של פוארטו ויליאמס. רוב מקומות הלינה לתיירים הם אכסניות. מספר שבילי טיול יומיים וטרקים פותחו בהרי דינטס דה נווארינו דרומית לפוארטו ויליאמס. מסלול טיול בן חמישה ימים עובר סביב הפסגות המשוננות הידועות בשם דינטס דה נווארינו. השביל חולף על פני פסגות הידועות כ-Cerro Clem ו-Montes Lindenmayer.Lindenmayer, C.(2003) Trekking in the Patagonian Andes Lonely Planet  p.257

לאורך החוף ממזרח לעיר ניתן למצוא שרידים של אתרי מחנה אינדיאנים ומלכודות דגים. בפוארטו ויליאמס נמצא המוזיאון האנתרופולוגי של מרטין גוסינדה, המתאר את חייהם של עמי היהגן (או יאמאנה) וסלקנהאם, שהיו ילידי ארץ האש. חמישה קילומטרים בהמשך הדרך מערבה נמצא הפארק האתנובוטני אומורה.

 תחבורה 
הגישה לעיירה נעשית באמצעות שירות אווירי יומי מנמל התעופה Guardiamarina Zañartu המסופק על ידי Aerovías DAP או על ידי מעבורת רכב שבועית מפונטה ארנס, 350 ק"מ מצפון. לעיר אין שירות תחבורה ציבורית רשמי, אך אפשרית העברה באמצעות סירות קטנות יותר לאושואיה שבארגנטינה.

 שירותים ומתקנים 
בעיר יש סניף של בנקו דה צ'ילה, תחנת כיבוי אש ותחנת משטרה. מערכת החינוך כוללת גן ילדים, בית ספר יסודי ותיכון, וכן את המרכז אוניברסיטאי של אוניברסיטת מגאלנס. עוד בעיר המוזיאון האנתרופולוגי של מרטין גוסינדה, שדה תעופה, נמל ימי ומועדון יאכטות.

 בסיס חיל הים 
שמאל|ממוזער|קטע החרטום של ה-"Yelcho", גוררת ששימשה בשנת 1916 כדי להציל את אנשיו של ארנסט שקלטון מאי הפיל
פוארטו ויליאמס הוא אחד הבסיסים הימיים העיקריים של הצי הצ'יליאני. הבסיס משמש למשימות סיור וחילוץ באזור תעלת ביגל, כף הורן, מעבר דרייק וחצי האי האנטארקטי. הצי הצ'יליאני מפעיל במקום את נמל התעופה ואת בית החולים הימי. אנשי חיל הים מהווים חלק ניכר מהאוכלוסייה, למרות שמספרם פחת במאה ה-21.

קטע החרטום של ה-"ילקו", הגוררת ששימשה את לואיס פארדו במאה ה-20 כדי להציל את אנשיו של ארנסט שקלטון שנתקעו באי הפיל, מוצב בחזית מפקדת הצי.John F.Mann, "The S.S. Yelcho" , Endurance obituaries website, retrieved on 15 April 2012

 מינהל 
פוארטו ויליאמס מנוהלת על ידי מועצה עירונית, בראשות ראש עיר שנבחר ישירות כל ארבע שנים. מאז 2016 ראש העיר הוא חיימה פרננדס אלרקון.

 קישורים חיצוניים 


הערות שוליים

קטגוריה:צ'ילה: יישובים
קטגוריה:מגאיאנס ואנטארקטיקה הצ'יליאנית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:צ'ילה: ערי נמל