בנט צ'אמפ קלארק

ג'ואל בנט קלארק (באנגלית: Joel Bennett Clark; 8 בינואר 1890 – 13 ביולי 1954), הידוע יותר בשם בנט צ'אמפ קלארק, היה איש המפלגה הדמוקרטית, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מיזורי מ-1933 עד 1945, ולאחר מכן כיהן כשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה. הוא נחשב לדמות מובילה במחנה הבדלני במדיניות החוץ האמריקאית, ואילו במדיניות הפנים היה דמוקרט שמרני נגד הניו דיל שסייע בארגון הקואליציה השמרנית הדו-מפלגתית.

 ביוגרפיה 
 השכלה ותחילת הקריירה 
ימין|ממוזער| בנט וג'נבייב קלארק
ימין|ממוזער| קלארק בוועידה הלאומית הדמוקרטית ב-1912
קלארק נולד ב-8 בינואר 1890 בבאולינג גרין שבמיזורי למשפחה פוליטית; אביו היה צ'אמפ קלארק, שכיהן כיושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית. אמו הייתה ג'נבייב דייוויס (בנט) קלארק. אחותו של קלארק, ג'נבייב קלארק תומסון הייתה גם פעילה בפוליטיקה כפעילת זכות בחירה לנשים.

קלארק גדל והתחנך בבאולינג גרין ובוושינגטון די. סי., סיים את לימודיו בתיכון איסטרן בעיר, וב־1912 קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת מיזורי בקולומביה. בשנת 1914 השלים תואר במשפטים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.

כבר בזמן לימודיו כיהן כיועץ פרלמנטרי בבית הנבחרים (1913–1917), ואף שימש יועץ פרלמנטרי בוועידה הדמוקרטית הארצית של 1916.

 שירות צבאי 
בשנת 1917 התגייס קלארק לצבא ארצות הברית, סיים קורס קצינים במחנה האימונים בפורט מאייר, וירג'יניה, והוסמך כקפטן. לאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה לסגן מפקד רגימנט הרגלים ה-6 של מיזורי, יחידה של המשמר הלאומי של מיזורי. יחידה זו נקראה לאחר מכן לשירות פדרלי כרגימנט הרגלים ה-140, יחידה של הדיוויזיה ה-35. לאחר שהגיע לצרפת, שירת קלארק במטות הדיוויזיות ה-35 וה-88 כאחד. במרץ 1919 הועלה קלארק לדרגת קולונל בזמן ששירת בצבא הכיבוש בגרמניה לאחר המלחמה. קלארק עזב את השירות הפעיל במאי 1919. ב-1921 הצטרף מחדש למשמר הלאומי של מיזורי כמייג'ור, ושירת במטה האפסנאות הכללי עד 1928.

קלארק היה ממארגני הוועידה הראשונה של האגודה האמריקאית ללגיון בפריז ונבחר למפקדה הלאומי הראשון. בהמשך כיהן כנשיא איגוד המשמר הלאומי של ארצות הברית (1919–1922) ושמר על קשר הדוק עם ארגוני יוצאי הצבא לאורך כל חייו.

 המשך הקריירה 
לאחר המלחמה חזר לסנט לואיס ופתח משרד עורכי דין. במקביל עסק בפוליטיקה והיה נואם בולט בקמפיינים דמוקרטיים. בשנות ה־20 כתב ביוגרפיה של ג'ון קווינסי אדמס.
קלארק היה ציר בכמה ועידות לאומיות של המפלגה הדמוקרטית (1928, 1936, 1940, 1944), ובוועידה של 1944 אף היה זה שנאם את נאום ההצגה של הארי טרומן כמועמד לתפקיד סגן הנשיא.

 סנאטור מטעם מיזורי 
ב־1932 נבחר לסנאט, לאחר שניצח בבחירות המקדימות על בסיס התמיכה הרחבה של ותיקי המלחמה. הוא הושבע מוקדם מהצפוי כדי למלא את מקומו של הארי האווס שהתפטר, ובכך זכה לוותק יחסי על פני סנאטורים אחרים שנבחרו באותה שנה.

קלארק נבחר מחדש ב־1938, אך הפסיד בבחירות המקדימות של 1944 ליועץ המשפטי של המדינה, רוי מק'קיטריק, שהפסיד בבחירות הכלליות למושל הרפובליקני פורסט דונל.

ב־1937 הציג קלארק במליאת הסנאט כרזה ובה תמונות של קורבנות לינץ' במיסיסיפי, כדי לעורר תמיכה בחוק פדרלי נגד לינצ'ים.

במהלך כהונתו נודע כבדלן קיצוני, חבר בוועדת יחסי החוץ, ומתנגד חריף למדיניות החוץ של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט, פרט להסכמי סחר.

ב-29 בינואר 1944 הכריז קלארק במליאת הסנאט כי יש לתלות את הקיסר הירוהיטו כפושע מלחמה בתום המלחמה. באותה שנה היה הסנאטור הראשון שהציג את הצעת החוק ל־GI Bill, שנועדה להבטיח זכויות לחיילים משוחררים. הוא הגן בלהט על כך שגם חיילים שקיבלו "שחרור כחול" (ללא כבוד) יזכו להטבות.

 כהונה כשופט פדרלי 
לאחר תום כהונתו בסנאט, מינה אותו הנשיא הארי טרומן לשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים של מחוז קולומביה (1945). מינויו אושר במהירות והוא נכנס לתפקיד, בו כיהן עד מותו.

 מוות וקבורה 
קלארק היה חולה במהלך השנה האחרונה לחייו ומת בגלוסטר, מסצ'וסטס ב-13 ביולי 1954. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

 משפחתו 
בשנת 1922, קלארק נישא למרים מארש, בתו של וילבור וו. מארש. הם היו הורים לשלושה ילדים, צ'אמפ, מארש וקימבל. מרים קלארק נפטרה ב-1943, וב-1945 התחתן קלארק עם השחקנית הבריטית ויולט המינג. והנשיא טרומן שימש כשושבינו.

קישורים חיצוניים





 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיזורי
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון
קטגוריה:שופטי בית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיזורי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1890
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1954