הוראס טייבור

הוראס אוסטין וורנר "האו" טייבור (באנגלית: Horace Austin Warner "Haw" Tabor; 26 בנובמבר 1830 – 10 באפריל 1899), הידוע גם כ"מלך הבוננזה של לידוויל" ו"מלך הכסף", היה חוקר, איש עסקים ופוליטיקאי רפובליקני אמריקאי. הצלחתו במכרות הכסף של לידוויל, קולורדו, הפכה אותו לאחד האנשים העשירים ביותר בקולורדו. הוא רכש מכרות רבים ברחבי קולורדו ובדרום-מערב ארצות הברית, והיה פילנתרופ. לאחר קריסת שוק הכסף במהלך הבהלה של 1893, נפגע כלכלית בצורה קשה. הוא איבד את רוב נכסיו, ונאלץ לעבוד במכרות. בשנה האחרונה לחייו, כיהן כמנהל הדואר של דנוור.

במהלך נישואיו לאוגוסטה טייבור, ניהל רומן עם אליזבת' מק'קורט טייבור. בהמשך התגרש מאוגוסטה ונישא לאליזבת'. אולם, על אף שמערכת היחסים ביניהם הייתה שערורייה, עם מותו של טייבור, דווח על עשרת אלפים אנשים שנטלו חלק בהלוויה שלו.

חייו מהווים את נושא האופרה "The Ballad of Baby Doe" מאת דאגלס מור, ואת הסרט הביוגרפי ההוליוודי מ-1932, "Silver Dollar". בנוסף, הרומן "Silver" מאת גרהם מאסטרטון מ-1987 כולל דמות בשם הנרי ט. רוברטס, שחייו כוללים אירועים מחיי טייבור.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
הוראס אוסטין וורנר טייבור נולד ב-26 בנובמבר 1830, לקורנליוס דנהאם ושרה פרין טייבור בעיר הולנד שבוורמונט, סמוך לגבול המדינה עם קנדה. אביו היה חקלאי, שגידל מספר סוגי דגנים, ירקות ופירות. במהלך חודשי החורף ניהל קורנליוס את בית הספר המקומי, שבו למד הוראס. במשך שארית השנה, עבד הוראס בשדות יחד עם אביו ואחיו ג'ון וליימן. הם גם גידלו פרות, כבשים, תרנגולות וחזירים. להוראס היו שתי אחיות, שרה ואמילי. המשפחה התגוררה בבית רעוע, ללא תנאים מודרניים כמו מים, חשמל או תנור ראוי. בשדות הם השתמשו בכלים פרימיטיביים שדרשו עבודת אדם או שוורים. אמו של הוראס נפטרה ב-1846 בגיל 49, לאחר שנפגעה מעבודות החווה ומלידת אחד מילדיה. קורנליוס התחתן שוב זמן קצר לאחר מכן עם בת'י טייבור, והם גרו יחד עם חמישה ילדים נוספים, בגילאי 11 עד 19.

בגיל 17, עבד הוראס כמתמחה לחיתוך אבן במשך שנתיים יחד עם אחיו ג'ון, כנראה בקווינסי או בבוסטון שבמסצ'וסטס. לאחר מכן, החל לעבוד כעובד מקצועי בכל רחבי ניו אינגלנד. בשנת 1853, הוזמן על ידי קבלן אבן, ויליאם פירס מאוגוסטה שבמיין, לפקח על חותכי אבן בבניית מוסד לחולי נפש שם. טייבור פגש את בתו של פירס, אוגוסטה, והתאהב בה, אך לא היה מסוגל עדיין לפרנס אישה.

 לוחם למען ביטול העבדות ומחוקק בקנזס 
ממוזער| המפה ההיסטורית של מקונל, חוק קנזס נברסקה, 1854
בין האירועים שהובילו למלחמת האזרחים (1861–1865), היה מאבק על אלו מדינות וטריטוריות חדשות יתמכו בעבדות ואלו לא. באותו הזמן, חיפושי הזהב בקליפורניה גרמו להרבה אנשים לעבור מערבה, ומסילות הברזל סייעו להם להגיע לשם. חוק קנזס נברסקה, שכונו את טריטוריות קנזס ונברסקה, עבר במהרה בבית הנבחרים ובסנאט ונחתם במהירות על ידי הנשיא פרנקלין פירס. החוק ביטל את פשרת מיזורי, דבר שהחמיר את המחלוקות בין האמריקאים שתמכו בעבדות ובין אלו שהתנגדו לה.

טייבור ואוגוסטה ערכו תוכנית על מנת להכין את עצמם לנישואין. טייבור היה אמור לעבור למערב, להתיישב שם, לחסוך כסף, ולחזור למיין כדי לשאת את אוגוסטה. יחד ישובו לקנזס, שם יילחמו למען ביטול העבדות.

בשנת 1855 יצא טייבור יחד עם אחיו ג'ון לטריטוריית קנזס עם חברת הסיוע למהגרים של ניו אינגלנד, במטרה למלא את הטריטוריה במתיישבים שמתנגדים לעבדות. הוא עבד בבסיס פורט ריילי כסתת אבן כדי להרוויח מספיק כסף על מנת להתחתן.
ממוזער| הריסות מלון פרי סטייט לאחר ביזת לורנס
הוא הצטרף לאחרים ששאפו לביטול העבדות, כולל ג'ון בראון, המהפכן שלימים הוביל את הפשיטה על הארפר'ס פרי, כדי להגן על העיר לורנס מפני תומכי העבדות, מה שהוביל לשוד לורנס.

כחבר במפלגת האדמה החופשית, נבחר טייבור לחוקק את חקיקת טופיקה, אך גוף זה פורק במהרה על ידי הנשיא פירס תחת איום כידונים.

 נישואים לאוגוסטה פירס טייבור 
ממוזער| אוגוסטה פירס טייבור
טייבור נישא לאוגוסטה פירס, בתם של לוסי וויליאם פירס, ב-31 בינואר 1857. לאחר נישואיהם בבית משפחתה במיין, עבדו בני הזוג כחקלאים במשך שנתיים לאורך נחל דיפ קריק בזיאנדייל שבקנזס (המכונה בימינו עמק טייבור). היה להם בן בשם נתניאל מקסי, שנודע גם בשם מקסי.

 הבהלה לזהב של פייק'ס פיק 
ממוזער| החנות הכללית של טייבור, במקור בבאקסקין ג'ו שבקולורדו, כעת בפארק השעשועים באקסקין ג'ו ליד קנון סיטי, קולורדו
בשנת 1859, משפחת טייבור עברה מערבה במהלך הבהלה לזהב של פייק'ס פיק עם יתר ה"פיפטי-ניינרס"אנשים שהיגרו למערב ארצות הברית בעקבות גילוי הזהב במהלך מרוץ הזהב של פייק'ס פיק ב-1859. לדנוור (שהייתה באותה תקופה חלק מטריטוריית קנזס). טייבור, אשתו ובנם הוסעו בעגלת סוסים מקורה. לאחר מסע שנמשך שישה שבועות, הם הגיעו לקולורדו באפריל 1859. הם היו בין החלוצים הראשונים באזור שהפך בהמשך למדינת קולורדו. הם סיירו בכמה מקומות בחיפוש אחרי זהב לפני שהגיעו לקליפורניה גולץ' באורו סיטי, ליד המקום שבו שוכנת בימינו העיר לידוויל, ב-1860. הם התחילו בכריית פְּלֵיסֶרשיטה לחיפוש והפקת זהב ממאגרים של סחף (חול, חצץ, סלעים קטנים) שנמצאים על פני השטח או בקרוב אליהם, על ידי סינון החומר במים, כאשר הזהב, שהוא כבד יותר, נשאר בתחתית, בעוד שהחומר הקל יותר נשאב החוצה., והפעילו שם חנות קטנה, אך עד 1861 האזור נכרה לחלוטין.

לאחר מכן עברו למחוז פארק, והתיישבו בלורט שבסאות' פארק עד 1862. העיירה לורט נקראה מאוחר יותר באקסקין ג'ו. הם הפעילו חנות, ומשנת 1863 כיהן טייבור כמנהל הדואר של באקסקין ג'ו. טייבור חיפש זהב במכרות האזור, בעוד שאוגוסטה ניהלה את החנות, לקחה בגדים לכביסה, ודאגה למתארחים. אוגוסטה, שהייתה אחת הנשים הבודדות במדינה באותה תקופה, הרוויחה את רוב הכסף עבור המשפחה על ידי ניהול החנות, אכסניה קטנה, בישול וניהול הדואר. היא כונתה "מלאך רחמים", וגם טיפלה בשכנים שלה. ב-1863, שווי נטו של הון המשפחה היה כ-13,000 דולר (שווה ערך ל-321,697 דולר ב-2023). אוגוסטה ניהלה את הנהלת החשבונות שלהם. היא הרגישה שהאזור בטוח והזמינה את אחותה הלא נשואה, ליליאן פירס, להצטרף אליהם בבאקסקין ג'ו. ליליאן הגיעה אליהם עד ה-22 באפריל 1862.

הם עזבו את האזור ב-1868 לאחר ששמעו על מאגר כסף ענק במכרה פרינטר בוי בעיר אורו, שהפך לחלק מלידוויל ב-1877. טייבור ומשפחתו עברו לשם, הפעילו שם חנות כלבו, וטייבור כיהן שוב כמנהל הדואר מ-1 באפריל 1878 עד 4 בפברואר 1879.

ב-1877 נבחר טייבור לראש העיר הראשון של לידוויל. טייבור שכר את השוטר מרט דוגן, שלימים זכה להכרה על כך שהצליח לצמצם את הפשיעה האלימה בלידוויל.

 "מלך הכסף" 
ממוזער| בית האופרה טייבור, לידוויל, קולורדו
כאשר ג'ורג' ט. הוק ואוגוסט ריש לא יכלו לשלם עבור הסחורות בחנות הכלבו, קיבל טייבור תשלום בצורת הסכם "גרובסטייק" (הסכם מימון) על שליש מהרווח שלהם ממכרה ליטל פיטסבורג. טייבור נכנס להסכמים רבים כאלה עם מחפשי זהב, בידיעה שלא יקבל שום סכום אם לא ימצאו כסף במכרה. אוגוסטה התנגדה נחרצות לגישה הזו, והרגישה שצריך לחסוך את כספם. ב-3 במאי 1878, נחשפו במכרה מאגרי כסף ענקיים שהחלו את מהפכת הכסף של קולורדו. טייבור השתמש במיליון דולר או יותר (שווה ערך ל-31,572,414 דולר ב-2023) שהרוויח ממכירת חלקו במכרה ליטל פיטסבורג ב-1879 כדי להשקיע בנכסים אחרים. הוא השקיע במכרות כריסוטיל ומאצ'לס, כמו גם במכרות בקריפל קריק, באספן, בהרי סן חואן ובדרום-מערב ארצות הברית. עד 1879, הוא היה אחד האנשים העשירים ביותר בקולורדו, עם שישה מיליון דולר או יותר (שווה ערך ל-196,200,000 דולר ב-2023).

טייבור החזיק ב-4,600,000 דונם אדמה בקולורדו עבור מרעה, וב-175,000 דונם אדמה בטקסס עבור כריית נחושת. הוא חיפש יזמויות, כמו תעלות השקיה, כדי לספק עבודה לפועלים. בהונדורס, הוא השקיע ביערות הובנה ומהגוני, כמו גם מיזמים בתחומי המכרות והפירות.

בלידוויל, תרם טייבור כספים עבור מערכת מים, מסילות רכבת, בתי ספר וכנסיות. הוא הקים עיתונים, בנק, ואת בית האופרה טייבור בלידוויל. הוא הפגין את הפילנתרופיה שלו, לדוגמה, על ידי תרומת הקרקע תחת בית הכנסת "מקדש ישראל" בלידוויל בשנת 1884. טייבור תרם את הכסף להקמת בית האופרה טייבור, בנה את בניין טייבור ואת לה ויטה פלייס, והשקיע בנדל"ן ובעסקים נוספים בדנוור. טייבור הפך לשותף של מרשל פילד משיקגו, עמו הרוויח מיליוני דולרים.

בשנת 1878 נבחר טייבור לתפקיד סגן מושל קולורדו וכיהן בתפקיד זה עד ינואר 1884. מ-27 בינואר 1883 ועד 3 במרץ 1883 כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית, לאחר התפטרותו של הנרי מ. טלר, שמונה למזכיר הפנים בממשלתו של נשיא ארצות הברית צ'סטר ארתור. טייבור כיהן גם כנשיא לשכת המסחר של דנוור ושל מועצת המסחר ב-1891.

 גירושים 
בשנת 1879, עברה משפחת טייבור לדנוור. מערכת היחסים בין טייבור לאשתו, שהעדיפה לחסוך את כספם, החלה להידרדר כאשר טייבור הפך לבזבזן חסר שליטה, המשיך להמר ולעסוק בהשקעות ספקולטיביות. הזוג גר בנפרד: אוגוסטה התגוררה באחוזה שלהם בדנוור, בעוד שטייבור עבר למלון וינדזור בעיר, שם נהג להיפגש עם נשים. במהלך התקופה הזו, הוא ניהל רומן עם אליזבת' מק'קורט, שהייתה ידועה בכינוי "בייבי דו". מאחר שאוגוסטה נזקקה לכספים כדי להסתדר, היא החלה ב-1882 לאכסן אורחים והגישה תביעה נגד טייבור לבקשת תמיכה כלכלית. ללא ידיעתה של אוגוסטה, הגיש טייבור בקשת גירושין בדרנגו שבקולורדו, במרץ 1882. אוגוסטה הגישה תביעה לגירושין ב-2 בינואר 1883 בטענה לעזיבה. בסוף 1883, היא זכתה בשני נכסים ששוויים יחד הסתכם ב-250,000 דולר (שווה ערך ל-817,500 דולר ב-2023) או פשרה בסך 400,000 דולר (שווה ערך ל-1,308,000 דולר ב-2023).

 נישואים לאליזבת מק'קורט 
ממוזער| אליזבת "בייבי דו" מק'קורט, 1883 בקירוב
ב-1 במרץ 1883, התחתן לבסוף טייבור עם אליזבת "בייבי דו" מק'קורט בוושינגטון די. סי., מה שהותיר אותו מנודה חברתית. לבני הזוג נולדו שתי בנות: אליזבת בונדואל "לילי" ורוזמרי "סילבר דולאר" אקו. בשנים הראשונות של נישואיהם, בני הזוג חיו חיי מותרות, כולל נסיעות רבות ברחבי העולם.

 אחרית חייו ומותו 
ממוזער| מכרה מאצ'לס ובקתת בייבי דו טייבור
טייבור התמודד ללא הצלחה על תפקיד מושל קולורדו לאורך שנות ה-80 של המאה ה-19. בשנת 1893, ביטול חוק רכישת הכסף של שרמן בממשלו של הנשיא גרובר קליבלנד גרם לירידת ערך הכסף, מה שהוביל לאיבוד הונו של טייבור. נכסיו, כולל אחוזתו בדנוור, נמכרו והוא נאלץ לעבוד במכרות. בשנת 1898 מונה טייבור לתפקיד מנהל הדואר של דנוור והתמקם במלון וינדזור בעיר.

בשנת 1899, כאשר חלה בדלקת התוספתן סופנית, בקשתו האחרונה מאשתו, בייבי דו, הייתה שתשמור על הבעלות על מכרה ה"מאצ'לס". לאחר מותו, דגלים הורדו לחצי התורן, והעיתון Aspen Tribune דיווח כי עשרת אלפים איש השתתפו בלוויה שלו. וגופתו נטמנה תחילה בבית העלמין מאונט קלווארי בדנוור ובהמשך הועברה לבית העלמין מאונט אוליבט במחוז ג'פרסון, קולורדו.

בייבי דו עברה ללידוויל, שם חיה חיי עוני בצריף הכלים של מכרה ה"מאצ'לס". במרץ 1935 קפאה למוות, ולאחר מכן נקברה לצד בעלה בבית העלמין מאונט אוליבט.

אוגוסטה טייבור, לעומת זאת, הסתדרה טוב יותר מאשר בעלה לשעבר. היא ביצעה השקעות מוצלחות בכספי הסדר הגירושין שלה. בעת מותה בשנת 1895, הייתה אחת הנשים העשירות ביותר בדנוור, והותירה אחריה חצי מיליון דולר (השווים לכ-18,312,000 דולר בערכים של 2023) לבנה.

בספר Silver Dollar, the Story of the Tabors, שפורסם בשנת 1932, סיפר המחבר דייוויד קרסנר כי הפוליטיקאי והנואם ויליאם ג'נינגס ברייאן ביקר את משפחת טייבור בשנת 1890, זמן קצר לאחר לידת בתם השנייה. כאשר שמע את התינוקת מצחקקת, הוא קרא: "סנאטור, לצחוק של התינוקת הזו יש צליל של דולר כסף!"

משפחת טייבור עדיין לא בחרה שם לתינוקת, והערה זו העניקה להם השראה לקרוא לה בשם: רוזמרי סילבר דולר אקו האנומייד טייבור.

לאחר שעבדה ככתבת עיתון בדנוור, עברה סילבר דולר לשיקגו, שם חיה בצמצום וכתבה רומן שלא זכה להצלחה.

סילבר דולר ניסתה לנצל את תהילתה הדועכת עד תום, אך לאחר סדרה של עבודות בבורלסקה ותפקידי משחק קטנים, מצבה הלך והידרדר. קרסנר מתאר כיצד הצעירה, שכונתה בעבר "נערת הנילוס", פיתחה חיבה יתרה לשתייה מופרזת ול"אבק השמח" (כינוי לקוקאין).

במהלך חייה השתמשה בשמות בדויים רבים, ביניהם רות נורמן, שנבחר בהשראת הגברים שתמכו בה. בשנת 1925, בגיל 35, מצאה את מותה באופן טראגי כאשר, בהיותה שיכורה לחלוטין, הפכה על עצמה קומקום גדול של מים רותחים.

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ורמונט
קטגוריה:אישים במערב הישן של אמריקה
קטגוריה:דנוור: אישים
קטגוריה:סגני מושלי קולורדו
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקולורדו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1830
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1899