טוני איבל

טוני איבל (בגרמנית: Toni Ebel; 10 בנובמבר 1881 – 9 ביוני 1961) הייתה ציירת גרמנייה, עובדת משק בית במכון לסקסולוגיה, ואחת הנשים הטרנסיות הראשונות שעברו ניתוח להתאמה מגדרית.

קורות חייה
טוני אבל נולדה למשפחה אוונגליסטית והייתה הבכורה מבין אחד-עשר ילדים. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, החלה התמחות כמעצבת פנים וכאשת עסקים. ממשכורתה הראשונה רכשה פאה ושמלה, אך הוריה גילו זאת והשמידו את הפריטים. סביב שנת 1901 התאהבה בגבר, דבר שהוביל לסכסוכים עם משפחתה, ולכן עזבה את ביתה ועברה למינכן ללמוד ציור. בהמשך נדדה בגרמניה, אוסטריה ואיטליה. בוונציה פגשה גבר אמריקאי מבוגר שהפך לפטרונה ולבן זוגה למשך מספר שנים. בשנת 1908 חזרה לברלין, שם חיה כ"גבר", נישאה לאישה בשם אולגה ונולד להם בן. אך תפקידה כבעל וכאב לא תאם את תחושותיה, והיא ניסתה להתאבד ארבע פעמים. בתקופה זו רכשה מוניטין כאמנית בחוגים המקיפים את קתה קולוויץ, תוך שימוש בשמה הקודם. בשנת 1916 גויסה לצבא ולחמה במתקפת מז-ארגון שבשמפאן. לאחר שהתמוטטה נפשית, שוחררה מהצבא ועברה לכוחות המילואים. בשנת 1925 הצטרפה לזמן קצר למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הבלתי תלויה (USPD), ובדיעבד תיארה את עצמה כ"ציירת פרולטרית מאז ומתמיד".

לאחר שאולגה חלתה ונפטרה בשנת 1928, חיה אבל ויצרה בברלין, תחילה בשטגליץ ולאחר מכן בוֶדינג. בתקופה זו החליטה לעבור תהליך של התאמה מגדרית, והכירה את שארלוט שרלקה, שגם היא הייתה בעיצומו של תהליך דומה. בשנת 1929 הגישה בקשה רשמית לשינוי שמה ל"האני", אך הבקשה נדחתה. בשנת 1930 התקבלה בקשתה לשינוי השם ל"טוני". בעזרת מגנוס הירשפלד עברה חמישה ניתוחים להתאמה מגדרית, שבוצעו על ידי הרופאים ארווין גוהרבנדט, פליקס אברהם ולודוויג לוי-לנץ. היא הייתה בין האנשים הראשונים שעברו ניתוח מסוג זה. לפי דיווחי המנתחים, הניתוח הראשון של איבל ושרלקה התרחש בין 6 בינואר 1929 ל-14 בנובמבר 1930, ולפי החוקר ראגנר אהלשטדט, הייתה אבל האדם השלישי שעבר את ההליך אי פעם. בשנת 1931 פרסם פליקס אברהם מאמר בכתב העת Zeitschrift für Sexualwissenschaft und Sexualpolitik שתיאר את פרטי הניתוחים שנערכו לאבל ולדורה ריכטר.

בשנת 1933 שובץ תיעוד של איבל, שרלקה וריכטר (ללא קרדיט) בקטע דוקומנטרי בסרט האוסטרי Mysterium des Geschlechtes ("מסתורין המגדר"), שעסק בחקר המיניות בזמנו. באותה שנה אירחו אבל ושרלקה את החוקר השוודי ראגנר אהלשטדט, שתיאר אותן בספרו Män, som blivit kvinnor ("גברים שהפכו לנשים"), אך הן נמנעו מלהזכיר לו את ריכטר. בשנת 1933, כאשר המכון לחקר המיניות הותקף, אוסף הציורים והאיורים של איבל הושמד.

בשנת 1933 התגיירה איבל, בעקבות דתה של שארלקה, שהייתה בת זוגה. שתיהן חיו בדירה צנועה ברחוב נולנדורף 24 שבשכונת שנברג בברלין. איבל קיבלה פנסיה קטנה והשלימה את הכנסתה ממכירת ציורים. שכנותיהן הטרידו אותן שוב ושוב, ובשנת 1942 נאלצו להיפרד. בשנת 1934, לאחר שקיבלה אזהרה מאחותה-למחצה, נמלטה עם שארלקה לצ'כוסלובקיה. השתיים חיו בעיר קארלובי וארי עד 1935, שם ציירה אבל תמונות עבור אורחי הספא. בהמשך עברו לפראג, ובשנת 1937 לברנו, שם שמרו על קשר עם קרל גיזה עד שהתאבד. בפראג חיה תחת השם אנטוניה איבלובה ועבדה כציירת. בשנת 1942 נעצרה שארלקה על ידי משטרת הזרים; בהמשך הצליחה להגר לארצות הברית.

לאחר תום המלחמה עברה אבל לגרמניה המזרחית, שם קיבלה פנסיה קטנה כקורבן לרדיפה גזעית בגרמניה הנאצית והמשיכה לעסוק בציור. היא התמקדה בעיקר בנופים ובדיוקנאות וזכתה להכרה מחדשת בשנות ה-50. הייתה חברה באגודת האמנים הפלסטיים של גרמניה המזרחית ונטלה חלק בתערוכות האמנות הגרמניות בדרזדן בשנים 1953, 1958/1959 ו-1962/1963. זהותה המגדרית לא הוטלה בספק, אם כי רבים הבחינו בקולה הנמוך.

 יצירות נבחרות 
 Selbstporträt (ציור שמן; הוצג בתערוכת האמנות הגרמנית הרביעית ב-1958/1959) 
 Fallobst (ציור שמן; הוצג בתערוכת האמנות הגרמנית הרביעית ב-1958/1959) 
 Arbeiterveteran (ציור שמן; הוצג בתערוכת האמנות הגרמנית החמישית ב-1962/1963) 
 Bildnis meiner Schwester (ציור שמן; הוצג בתערוכת האמנות הגרמנית החמישית ב-1962/1963) 
 Wissen ist Macht (ציור שמן; הוצג בתערוכת האמנות הגרמנית הרביעית ב-1958/1959) 

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:קורבנות של אלימות נגד להט"ב
קטגוריה:טרנסג'נדריות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1881
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1881
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1961
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1961
קטגוריה:נפטרים ב-1961