שבעת הקדושים של מרקש

שבעת הקדושים של מרקש (בערבית: سبعة رجال; תרגום: שבעה גברים; תעתיק: סָבְּעָה רְגָ'אל) הן שבע דמויות מוסלמיות היסטוריות שנקברו במרקש שבמרוקו. כל אחד מהם היה איש דת, מלומד, מוסלמי מפורסם, או קדוש סופי שנערץ בשל אדיקותו או תכונותיו המיסטיות. קברי השבעה הם בסיס לזיארה, עלייה לרגל שנתית, במשך שבעה ימים שבכל אחד מהם מבקרים ומתפללים בקבר אחר.

 רקע היסטורי 
המסורת של זיארה לקברי שבעת הקדושים של מרקש החלה ביוזמתו של הסולטן העלאווי אסמאעיל, מלך מרוקו (שלט בין השנים 1672–1727) בסוף המאה ה-17. המניע היה רצון פוליטי לנצל את ההשפעה העממית של הזאוויות הסופיות כדי להתמודד מול הפופולריות של "שבעת הקדושים" של שבט  הברברי, שבאותה תקופה עלו לרגל אליהם בג'בל אל-חדיד ליד אסואירה.

העלייה לרגל הועילה למרקש בשיפור המוניטין הרוחני של העיר ומשיכת מבקרים שהיטיבו עם כלכלתה. גם סולטנים מאוחרים יותר, כמו  שנטו לאסכולה הוואהבית השוללת הערצת קדושים, הרחיבו או קברי שבעת הקדושים, שקמו ואף הרחיבו את קברי הקדושים.

המנהג כבר אינו מקובל כמו בעבר, אך הקברים והזאוויות נותרו מקומות חשובים בעיר. בשנת 2005 חנך ראש עיריית מרקש אנדרטה בשם "כיכר שבעת הקדושים או" (Place des Septs Saints) מחוץ ל (השער הצפון-מזרחי של העיר העתיקה).
ממוזער|שערי העיר מרקש
טקסט=|ממוזער| המאוזוליאום סידי אבו אל-עבאס א-סבתי, הקדוש הפטרון החשוב ביותר של מרקש.

 שבעת הקדושים והמקדשים שלהם 
שבעת הקדושים של מרקש מפורטים להלן בסדר כרונולוגי (מותם), בשונה מהסדר שבו מבקרים את קבריהם במהלך העלייה לרגל.

 (ידוע גם כ"קאדי עיאד"; 1083-1149). נולד בסאוטה ולימים שימש כאימאם של העיר ולאחר מכן שופט בגרנדה שבספרד. קבור במאוזוליאום ליד באב איילאן (باب أيلان), אחד השערים המערביים של העיר העתיקה.
  (ידוע גם בכינויים: "אימאם אל-סוהילי", "סידי אל-סוהילי"; 1185-1114). נולד למשפחת מלומדים אסלאמיים באנדלוסיה ובגיל צעיר התעוור. הוא התפרסם בחוכמתו והיו לו תלמידים רבים. את שלוש השנים האחרונות בחייו הוא חי במרקש, על פי הזמנת הסולטאן, שדאג להביא חכמים מאנדלוסיה, כדי לחזק את הידע והתרבות בעיר. קברו נמצא בבית הקברות הקרוי על שמו, מחוץ לבאב א-רוב, במקום שבו היה שער העיר הקדום: באב א-שריעה.
  (ידוע גם בכינוי "סידי יוסף בן עלי"; נפטר 1196). נולד וחי במרקש למשפחה ממוצא תימני. בגיל צעיר לקה בצרעת ובשל כך הורחק מהעיר וחי במערה, ברובע המצורעים מחוץ לשער העיר הדרומי. על אף מצבו הבריאותי הוא חי זמן רב ורבים החלו להאמין שיש לו כוחות להתנגד לרעב ומחלות וביקשו את הדרכתו. קבור בזאווייה שעל שמו מחוץ לבאב אע'מאת.
  (ידוע גם בכינוי "סידי בל עבאס"; 1204-1129). נולד בסאוטה ובשנת 1145–1146 עבר למרקש. במשך מספר שנים הוא התגורר במערה מחוץ למרקש והגיע לעיר רק לתפילה, בימי שישי. היה ידוע בחוכמתו ובהטפותיו לתרומות ומעשי צדקה. קבור בזאוויית סידי בל עבאס בשכונה הצפונית ביותר של המדינה. הוא נחשב לפטרון של העיר והוא נערץ גם על ידי תושבים יהודים של העיר.
 סידי מוחמד בן סלמאן אל-ג'זולי (ידוע גם בכינויים "סידי בן סלימאן" ו"אל-ג'זולי"; נפטר 1465). מלומד ודמות מרכזית בהיסטוריה של הסופיות במרוקו. מוצאו מהכפר ג'זולה, אזור סוס שבדרום מרוקו. למד וגר בפאס, ואחר כך עבר וחי במשך שנים רבות במכה ובירושלים ובערוב ימיו חזר לפאס. הוא אימץ את דרך השאד'ליה הסופית והייתה לו קהילה גדולה של תלמידים וחסידים ברחבי המדינה. הוא נפטר באסואירה בשנת 1465 ונקבר בכפר סמוך. בשנת 1521 עלה לשלטון אחמד אל-עראג' וכדי לחזק את אחיזתו בקרב תלמידיו של ג'זולי, הוא העביר את גופתו למרקש ובנה מאוזוליאום סביב קברו (הוא היחיד מבין שבעת הקדושים שמת מחוץ למרקש). קברו ידוע בשם  והוא ממוקם דרומית לזאוויית סידי בל עבאס.
 סידי עבד אל-עזיז (ידוע גם בשם "סידי עבד אל-עזיז א-תבאע"; נפטר 1508). היה תלמידו של אל-ג'זולי. קבור ב, מדרום לזאוויית אל-ג'זולי.
  (ידוע גם בכינויים "אל-ע'זוואני" ו"מולאי קסור"; נפטר 1528). היה תלמידו של סידי עבד אל-עזיז. קבור בזאווייה הנמצאת צפונית-מערבית לג'אמע אל-פנא.

 תיאור העלייה לרגל 
העלייה לרגל מתקיימת בין יום שלישי ליום שני, בשבוע שלאחר מכן. ההתחלה היא בדרום מזרח העיר והסיום בדרום מערב, כשבכל יום, עולי הרגל עוצרים ומתפללים ליד קבר אחר ונותנים צדקה לעניים. סדר הביקורים נקבע בצו של איסמעיל מלך מרוקו:

 יום שלישי: קבר סידי יוסף בן עלי סנהאג'י.
 יום רביעי: קבר קאדי עיאד.
 יום חמישי: קבר סידי בל עבאס.
 יום שישי: קבר סידי בן סלימאן אל-ג'זולי.
 שבת: קבר סידי עבד אל-עזיז.
 יום ראשון: קבר סידי עבדאללה אל-ג'זוואני.
 יום שני: קבר סידי אל-סוהיילי.

 גלריה 

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:מרקש