פול פלורי

פול ג'ון פלורי (באנגלית: Paul John Flory; 19 ביוני 1910 – 9 בספטמבר 1985) היה כימאי אמריקאי, שנודע בזכות עבודתו בתחום הפולימרים או המקרומולקולות. הוא היה חלוץ בהבנת ההתנהגות של פולימרים בתמיסה, וזכה בפרס נובל לכימיה בשנת 1974 "על הישגיו הבסיסיים, הן התאורטיים והן הניסיוניים, בכימיה הפיזיקלית של מקרומולקולות".

 ביוגרפיה 
 חיים אישיים 
פלורי נולד ב-19 ביוני 1910 בעיר סטרלינג, אילינוי, להוריו עזרא פלורי ומרתה ברומבו. אביו היה איש דת ומחנך, ואמו הייתה מורה. מוצא משפחתו הוא מהוגנוטים גרמנים, אשר שורשיהם הגיעו מאזור אלזס. פלורי גילה עניין במדע בזכות קרל ו' הול, שהיה פרופסור לכימיה במכללת מנצ'סטר. בשנת 1936 הוא נישא לאמילי קתרין טבור, ולשניים נולדו שלושה ילדים: סוזן ספרינגר, מלינדה גרום ופול ג'ון פלורי הבן. תפקידו הראשון היה בדופונט, יחד עם וולאס קרותרס. בשנת 2002 הוא הוכנס לאחר מותו להיכל התהילה של Alpha Chi Sigma. פלורי נפטר ב-9 בספטמבר 1985 לאחר התקף לב. אשתו אמילי נפטרה בשנת 2006 בגיל 94.

 השכלה 
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון אלגין בשנת 1927, קיבל פלורי תואר ראשון ממכללת מנצ'סטר (כיום אוניברסיטת מנצ'סטר באינדיאנה) בשנת 1931, ותואר דוקטור מאוניברסיטת אוהיו סטייט בשנת 1934. הוא השלים שנה של לימודי תואר שני בכימיה אורגנית בהנחיית פרופסור ססיל אי. בורד, לפני שעבר לכימיה פיזיקלית. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בפוטוכימיה של תחמוצת חנקן, תחת הנחייתו של פרופסור הריק ל. ג'ונסטון.

 קריירה 
בשנת 1934 הצטרף פלורי למחלקה המרכזית של דופונט ועבד עם וואלאס קרותרס. לאחר מותו של קרותרס בשנת 1937, עבד פלורי במשך שנתיים במעבדת המחקר הבסיסי שבאוניברסיטת סינסינטי. במהלך מלחמת העולם השנייה, הצטרף למעבדות אסו של חברת סטנדרד אויל, בעקבות הצורך במחקר לפיתוח גומי סינתטי.

בין השנים 1943 ל-1948 עבד פלורי בצוות מחקר הפולימרים של חברת גודייר. בשנת 1948, הוא נתן את הרצאות ג'ורג' פישר בייקר באוניברסיטת קורנל, ולאחר מכן הצטרף לסגל האוניברסיטה כפרופסור. בשנת 1957 עבר עם משפחתו לפיטסבורג, פנסילבניה, שם היה המנהל המחקרי במכון המחקר התעשייתי מלוֹן. בשנת 1961 קיבל משרה כפרופסור באוניברסיטת סטנפורד במחלקה לכימיה.

גם לאחר פרישתו, נותר פעיל בעולם הכימיה וניהל מעבדות מחקר בסטנפורד וב-IBM.

 מחקר 
פלורי ביצע מחקר חלוצי בקינטיקה של פולימריזציה בתחנת הניסויים של דופונט. הוא פיתח תאוריה מתמטית של פולימריזציה של תרכובות בעלות יותר משתי קבוצות פונקציונליות, וכן תאוריה של רשתות פולימרים או ג'לים. תאוריה זו הובילה לפיתוח תאוריית פלורי-סטוקמאייר, שהייתה חלוצית בתחום החישוב המתמטי של פולימרים.

בשנות ה-50 פרסם את יצירתו המרכזית "Principles of Polymer Chemistry", שהפכה לטקסט בסיסי בתחום.

 פרסים והוקרה 
 חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית (1953)
 חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1957)
 מדליית צ'ארלס גודייר (1968)
 מדליית פריסטלי ופרס הפלטינה של האקדמיה האמריקאית להישגים (1974)
 פרס נובל לכימיה (1974)
 המדליה הלאומית למדעים (1974)

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985