תמונת לוחמות החלוץ שנתפסו בגטו ורשה

תמונת לוחמות החלוץ שנתפסו בגטו ורשה הוא צילום מפורסם, המתעד שלוש נשים יהודיות שלחמו במרד גטו ורשה, הסתתרו בבונקר עם מצבור נשק, ואולצו לצאת על ידי חיילי האס אס. אחת הנשים, בלומה וישוגרודצקה (במרכז), נורתה למוות. השתיים האחרות, מלכה זדרויביץ' (מימין) ורחלה וישוגרודצקה (משמאל) הובלו לאומשלגפלץ וגורשו למחנה הריכוז מיידנק, שם נרצחה וישוגרודצקה.

יורגן שטרופ, קצין האס אס שפיקד על דיכוי המרד, העריץ את אומץ הלב של הלוחמות והכליל את התצלום באחד העותקים של הדו"ח הרשמי שלו. התצלום הפך לסמל של ההתנגדות היהודית לשואה.

 רקע 

במהלך קיץ 1942 גורשו רוב יהודי גטו ורשה למחנה ההשמדה טרבלינקה. בינואר 1943, כשהגרמנים חידשו את הגירושים, הארגון היהודי הלוחם הציג התנגדות מזוינת. לוחמי הגטו החלו לחפור בונקרים ולהבריח נשק לגטו. ב-19 באפריל 1943, כ-2,000 חיילים תחת פיקודו של מפקד האס אס והמשטרה, יורגן שטרופ, נכנסו לגטו עם טנקים במטרה לחסל את הגטו. הם ציפו להביס במהירות את המורדים היהודים החמושים בדלות, אך מרד גטו ורשה, המעשה הגדול ביותר של התנגדות יהודית בשואה, נמשך ארבעה שבועות. הגרמנים נאלצו להצית את הגטו, להזרים גז רעיל לבונקרים, ולפוצץ את היהודים מעמדותיהם כדי להובילם לאומשלגפלץ ולגרשם למיידנק וטרבלינקה. מעשה המרי חסר התקווה הפך ל"אחד האירועים המשמעותיים ביותר בתולדות העם היהודי", לפי המוזיאון האמריקאי לזכר השואה.

במהלך דיכוי המרד שלח שטרופ תקציר יומי לראש האס אס ולמפקד המשטרה בקרקוב, קרוגר. דיווחים ותצלומים נבחרים קובצו, יחד עם סיכום פעולות הגרמנים, כד"וח שטרופ, כמזכרת אישית להיינריך הימלר. הדו"ח נועד לקדם את יעילותו של שטרופ כמפקד ולתרץ את אי פינוי הגטו במהירות. הדו"ח הנציח את גבורתם כביכול של אנשי האס אס שהשתתפו בדיכוי המרד, ובמיוחד את ששה-עשר הנאצים שנהרגו על ידי לוחמים יהודים. לשם השוואה, יותר מ-7,000 יהודים נורו במהלך המרד, רובם המכריע לא לוחמים.

הכותרת המקורית של הדו"ח הייתה "הרובע היהודי של ורשה אינו עוד!" הדו"ח שיקף את התעמולה הנאצית, עשה דה-הומניזציה של היהודים, תיאר אותם כ"שודדים", "כינים" או "עכברושים" ואת גירושם ורציחתם כ"פעולת טיהור". נעשו שלושה עותקים של הדו"ח, עבור הימלר, קרוגר ושטרופ. עותק אחד של דו"ח שטרופ נמצא בידי המכון לזיכרון לאומי (IPN) בוורשה. עותק נוסף של הדו"ח, שלא כלל את התצלום הזה, נכלל כראיה במשפטי נירנברג, והוא מוחזק על ידי מינהל הארכיונים והרשומות הלאומי של ארצות הברית (NARA).

 הנשים בתצלום 
האישה היחידה בתצלום ששרדה הייתה מלכה זדרויביץ' (בתמונה מימין). יחד עם נשים צעירות אחרות שנכלאו בגטו ורשה, היא נאלצה לעבוד במפעל מברשות. עם התקרבות החיסול הסופי של הגטו, זדרויביץ' וחברותיה נטשו את עבודתן וירדו לביבים, כדי לאגור נשק על מנת להילחם בנאצים. מאוחר יותר העידה כי הבריחה נשק לגטו במגפיה ושמרה מחבוא מתחת למיטתה. במהלך המרד, נשים השתמשו בבקבוקי תבערה ונשק מאולתר אחר.

עם דיכוי המרד, מצאה זדרויביץ' מקלט בבונקר תת-קרקעי, יחד עם חבריה למחתרת. אך מסתורם התגלה על ידי כוחות האס אס. בעקבות גילוי הבונקר, העמידו הגרמנים את היהודים לאורך הקיר וירו ברבים מחברי המחתרת, ביניהם בבלומה וישוגרודצקה, המופיעה בתצלום. זדרויביץ' ואחותה של בלומה, רחלה, שנראית אף היא בתצלום, הובלו לאומשלגפלץ וגורשו למחנה הריכוז מיידנק. רחלה נרצחה במחנה הריכוז, בעוד שזדרויביץ' הצליחה לשרוד את השואה והיגרה לישראל בשנת 1946, שם נישאה ואימצה את שם המשפחה הורנשטיין. בשל הפציעות שספגה בשואה, הוכרה זדרויביץ' כנכה על ידי המוסד לביטוח לאומי. עדותה של הורנשטיין התפרסמה על ידי יד ושם.

 מורשת 
התצלום של שלוש הלוחמות היהודיות הפך לאחד הסמלים הבולטים של מרד גטו ורשה ושל ההתנגדות היהודית בשואה.

התצלום שימש לעיצוב בול פולני לציון יום השנה ה-70 למרד גטו ורשה. העטיפה המקורית עוררה מחלוקת, מכיוון שהמעצב הגרפי הוסיף טלאי צהוב לדש השמאלי של הנשים. למעשה, יהודי גטו ורשה נאלצו לענוד סרטי זרוע לבנים עם מגן דוד כחול, והלוחמים השליכו את סרטי הזרוע שלהם מכיוון שראו בהם סמלים משפילים של הדיכוי הנאצי. בשל חוסר הדיוק ההיסטורי, חלק מהאנשים התנגדו לעטיפה. העטיפה הונפקה מחדש ללא סמלי מגן דוד.
ימין|דף=27|ממוזער| תצלום 26 של גרסת ורשה
ממוזער| התצלום שהופיע על כריכת ספר משנת 1948 על דו"ח שטרופ

 הערות שוליים 

קטגוריה:לוחמי מרד גטו ורשה
קטגוריה:יצירות משנת 1943
קטגוריה:מרד גטו ורשה
קטגוריה:השואה: תצלומים