תומאס גור

תומאס פריור גור (באנגלית: Thomas Pryor Gore; 10 בדצמבר 1870 – 16 במרץ 1949) היה פוליטיקאי אמריקאי שייצג את אוקלהומה ב מ-1907 עד 1921 ושוב בין 1931 ל-1937. בראשית פעילותו הפוליטית היה פעיל ב והמשיך בפעילות זו לאחר שעבר לטקסס. ב-1899, לפני שעבר לטריטוריית אוקלהומה כדי לעבוד כעורך דין בלוטון, הצטרף ל ותמך בוויליאם ג'נינגס ברייאן בבחירות לנשיאות ב-1900. עמדותיו הפציפיסטיות גררו עימותים בינו לבין וודרו וילסון ופרנקלין דלאנו רוזוולט.

בצעירותו איבד את ראייתו. הוא היה סבו מצד אימו של הסופר גור וידאל.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
גור נולד ב-10 בדצמבר 1870, ליד אמברי, מיסיסיפי, והיה בנם של קרוליין אליזבת (לבית וינגו) ותומאס מדיסון גור. משפחת גור הייתה אחת מתשע עשרה המשפחות המקוריות שהיו בבעלותן אדמות חקלאיות במה שהפכה מאוחר יותר לבירת ארצות הברית, מחוז קולומביה. בני הזוג גור היו אנגלו-אירים מדונגאל והגיעו לצפון אמריקה בסוף המאה ה-17 ונטו להתחתן עם משפחות אנגלו-איריות אחרות, במיוחד בווירג'יניה. כשהמחוז הוקם בשנת 1790, המשפחות שנושלו כדי לפנות מקום לעיר הבירה, כולל משפחת גור, קיבלו פיצויים כספיים משמעותיים. בני גור שנותרו או מכרו את אדמתם במגרשים, בנו בתים או בתי מלון, וכולם התעשרו. בני גור שהתרחקו, כולל הענף של תומאס פריור גור, עברו למערב הרחוק, שבאותם ימים היה באזור המיסיסיפי. תומאס הצעיר ומשפחתו עברו לוולטהול, בירת המחוז, כאשר אביו נבחר לפקיד המנהל של מחוז סאמנר.

הוא התעוור בילדותו בשתי תאונות נפרדות אך לא ויתר על חלומו להיות סנאטור. למרות עיוורונו, הוא הצטיין בבית הספר והראה כישרונות מיוחדים בעימותים ובנאום.

 קריירה 
הוא לימד בבית הספר זמן קצר לאחר סיום הלימודים. ב-1882 שימש כרשם בסנאט של מיסיסיפי. הוא עבר ללבנון, טנסי ב-1891, וקיבל תואר במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קמברלנד בשנה שלאחר מכן. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין במיסיסיפי והצטרף למשרד עורכי הדין של אביו במיסיסיפי.

 פוליטיקה של המפלגה הפופוליסטית 
משפחת גור היו חברים בולטים בברית האיכרים הדרומית. תומאס הצעיר נאם בפגישות הברית כבר בשנת 1888. הברית מינתה אותו לבית המחוקקים של המדינה, אך הוא נאלץ לפרוש מכיוון שהוא עדיין קטין. במקום זאת הוא כיהן כאלקטור לנשיאות של המפלגה הפופוליסטית בשנת 1892. ניסיון זה הרחיב את המוניטין שלו כנואם. בשנת 1894, המפלגה הפופוליסטית של מחוז נבארו, טקסס הזמינה אותו לבוא לקורסיקנה כדי לעזור להם לנצח בבחירות. הוא ואחיו, אליס, עברו לשם בדצמבר 1894, שם פתחו משרד עורכי דין. בינתיים, הוא חזר למיסיסיפי לרוץ לבית המחוקקים ב-1895, מרוץ שבו הפסיד. הוא פעל במרץ מיוטה ועד  לניו יורק עבור ויליאם ג'נינגס ברייאן, המועמד הדמוקרטי לנשיאות בשנת 1900.

כשחזר לטקסס, הוא התמודד כמועמד פופוליסטי למחוז הקונגרס ה-6 ב-1898, אך הפסיד מכיוון שהמפלגה כבר הייתה בדעיכה. הוא שימש כציר לוועידה הפופוליסטית באותה שנה, אך ב-1899 הצטרף רשמית למפלגה הדמוקרטית.

 פוליטיקה של המפלגה הדמוקרטית 
לאחר שהתחתן עם נינה קיי בדצמבר 1900, עברו בני הזוג גור ללוטון שבטריטוריית אוקלהומה. בשנת 1902, הוא נכנס וניצח בבחירות לסנאט הטריטוריאלי של אוקלהומה. הוא דחה הזדמנות להתמודד כנציג טריטוריאלי עבור הקונגרס האמריקאי, אך הפך ליועץ לאמנה החוקתית של 1907, ולאחר מכן נבחר לסנאט האמריקני ב-1907.

בשנת 1907, הוא נבחר לסנאט כאחד משני הסנאטורים הראשונים ממדינת אוקלהומה החדשה. הוא נבחר מחדש ב-1908 וב-1914 אך איבד את מושבו ב-1920. גור וויליאם ה. מארי היו מנהיגים שותפים במסע הבחירות של וודרו וילסון לבחירות לנשיאות ב-1912. הוא היה ידוע. כחבר באגף הפרוגרסיבי של המפלגה הדמוקרטית, שתמך ברבות מתוכניותיו המקומיות של וילסון, ועבד היטב עם רפובליקנים כמו רוברט לה פולט. הוא לא היה שונה במידה רבה מאף פוליטיקאי אחר בגלל העיוורון שלו, אבל היו בעיות, כפי שמספר לה פולט דוגמה בזיכרונותיו, כאשר במהלך פיליבסטר, גור לא הבין שהסנאטור שעתיד היה להחליפו לא נואם כי הוא יצא מהחדר, והפיליבסטר נכשל כי לא המשיך לדבר. כמו כן, כמה מעמיתיו של גור בסנאט ינסו לנצל את עיוורונו של גור על ידי הטעייתו לחתום על מסמכים שלא היה זה האינטרס של מפלגתו לחתום עליו. הוא התפרסם בכך שהפך את השולחן על העמיתים האלו והערים עליהם לחתום על מסמכים שהם לא התכוונו לחתום עליהם. מעללים אלה הפכו אותו לפופולרי בעיתונות, שכינתה אותו "הקאובוי העיוור".

בשנת 1910, הוא האשים את הלוביסט ג'ייק ל. האמון האב בניסיון לשחד אותו.

ב-1914, אישה ציינה שגור "ניצל" אותה בחדר מלון. כאשר התובעים סירבו להגיש כתב אישום נגד הסנאטור, האישה הגישה נגדו תביעה אזרחית. חבר המושבעים צידד בגור, והאישה איבדה את תביעתה.

גור היה פציפיסט ואנטי-התערבות שפעל נגד המיליטריזם, וגינה בקול רם ובקול את הפושע של העושר בתור הדחף לדחיפת ארצות הברית למלחמה; למרות שהוא כונה לעיתים קרובות כאי בודד. הוא הצביע נגד ממשל וילסון על רוב החקיקה הנוגעת למלחמת העולם הראשונה. עם זאת, רוב מצביעי אוקלהומה העדיפו לעזור למדינות ההסכמה להילחם בגרמניה. לאחר המלחמה, הוא גם התנגד לתוכניתו של וילסון לתמוך בחבר הלאומים. לא רק שגור הרחיק תומכים קודמים רבים, אלא שהוא גם איבד את מערכת היחסים הקרובה שלו עם וילסון. לפיכך, הוא הפסיד בניסיונו להיבחר מחדש בשנת 1920. לאחר שעזב את הסנאט, הוא חזר לעבוד כעורך דין במשרה מלאה בוושינגטון הבירה.

ממוזער|ימין|גור ב-1929
במהלך השלבים המוקדמים של מלחמת העולם הראשונה, הוא היה שותף לכתיבת החלטות גור-מקלמור כדי לעודד אזרחים אמריקאים לא לנסוע על סיפונה של ספינות סוחר של מדינות המשתתפות במלחמה. ספינות הסוחר היו תחת איום של תקיפה על ידי צוללות גרמניות, והסנאטור הרגיש שאובדן חייהם של אמריקאים בהתקפות על ספינות אלו סיכן את הנייטרליות האמריקאית. הוא היה תומך חזק וראשוני של וודרו וילסון, והוכר כפקיד הנבחר הגדול הראשון שאישר את מועמדותו של וילסון לנשיאות ב-1911. אולם גור התנגד מאוחר יותר לכניסתה של ארצות הברית למלחמה גם לאחר שהחלה מעורבות אמריקנית. הוא התנגד ללא הצלחה לספק כוח אדם לצבא על ידי גיוס, ואמר שזה יצור "צבא של מתגייסים". הוא שאל: "מדוע עלינו למתג את הנער האמריקאי כמתגייס מבלי להעניק לו את ההזדמנות לזכות בתהילה של מתנדב אמריקאי?" זו הייתה הסיבה העיקרית לתבוסתו של גור בפריימריז הדמוקרטים ב-1920 על ידי חבר הקונגרס סקוט פריס, שהובס בתורו בבחירות הכלליות על ידי הרפובליקני ג'ון וו. הארלד. בנוסף להתנגדותו לטיוטה, גור "היה אחד הנותנים החסות המוקדמים והנמרצים ביותר של תיקון חוקתי כדי לדרוש משאל עם עממי על כל הכרזת מלחמה של הקונגרס". בנושא מדיניות הפנים הוא תמך באינטרסים של חקלאים ואינדיאנים.

גור נבחר מחדש לסנאט בשנת 1930. כאשר פרנקלין ד. רוזוולט נכנס לתפקידו כנשיא, גור תמך תחילה במדיניות הניו דיל שלו, אך לאחר מכן הסתכסך עמו. בשנת 1935, גור עזר להוביל את ההתנגדות למימון ה-Works Progress Administration (WPA). בתגובה כתובה לבוחרים שהעדיפו את ה-WPA, הוא אמר להם שהגישה שלהם "מראה איך הקצבאות מקלקלים את הנשמה. המברק שלכם מרמז שהקולות שלכם למכירה. ככל שאני מעריך קולות אני לא בשוק. אני לא יכול להסכים לקנות קולות מכספי העם אני חייב חוב למשלם המיסים וגם למובטלים". לאחר שהכתיב את המילים הללו, הסנאטור העיוור הובל אל מליאת הסנאט כדי להצביע על הקול הבודד נגד ה-WPA.

לאחר שהפסיד בפריימריז הדמוקרטי של 1936 לחבר הקונגרס ג'ושוע ב. לי, גור פרש מהסנאט בינואר 1937 ועסק בעריכת דין בוושינגטון הבירה, עד מותו ב-1949.

 חיים אישיים 
תומאס התחתן עם נינה בל קיי (1877–1963), בתו של בעל מטעים בטקסס, ב-27 בדצמבר 1900. היא תוארה כ"חברתו הקבועה" וכ"עיניו". הם עברו ללוטון, אוקלהומה ביוני 1901. נולדו להם שני ילדים:

ממוזער|ימין|אשתו ובנו של גור
 נינה ס. גור (1903-1978), שנישאה ליוג'ין לותר וידאל (1895-1969) ב-1922. הם התגרשו ב-1935, ומאוחר יותר באותה שנה, היא נישאה ליו ד' אוצ'ינקלוס. הם התגרשו ב-1941.
 תומאס נוטלי גור (1910–1964)
גור נפטר ב-16 במרץ 1949; הוא נקבר בבית הקברות רוזהיל, אוקלהומה סיטי, אוקלהומה, אך לאחר מכן נקבר מחדש ב-19 ביולי 1949, בבית הקברות פיירלון, גם הוא באוקלהומה סיטי. לדברי נכדו, גור וידאל, גור היה "הסנאטור הראשון, ואני מאמין, האחרון ממדינת נפט שמת ללא הון".

גור וידאל הצהיר כי סבו היה אתאיסט ובעל רצף מיזנתרופי חזק: "הוא היה פופוליסט אמיתי; אבל הוא לא אהב אנשים מאוד. הוא תמיד אמר לא לכל מי שרצה סיוע ממשלתי". במהלך נאום בפני מועדון העיתונות הלאומי ב-4 בנובמבר 1994, טען וידאל שתומאס גור אמר "אם היה גזע אחר מלבד הגזע האנושי, הייתי הולך להצטרף אליו".

 צאצאים 
דרך בתו הוא היה סבו של הסופר גור וידאל (1925–2012), נינה גור אוצ'ינקלוס (ילידת 1937), שהייתה נשואה לניוטון סטירס מ-1957 עד 1974, ולאחר מכן למייקל סטרייט מ-1974 עד 1998, ותומאס גור אוצ'ינקלוס (נולד ב-1937) שנישא לדיאנה "דידי" ליפרט.

 הנצחה 
תומאס גור נכנס להיכל התהילה של אוקלהומה בשנת 1932. כביש ראשי בלוטון, אוקלהומה, שדרות גור, נקרא על שמו, וכך גם העיירה גור שבמזרח אוקלהומה.

קישורים חיצוניים




הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיסיסיפי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קמברלנד
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאוקלהומה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1870
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1949