אבנינדרנת טאגור

אבנינדרנת טאגור (בבנגלית: অবনীন্দ্রনাথ ঠাকুর; ) היה האמן והיוצר הראשי של "". הוא גם היה הנציג העיקרי הראשון של ערכי תנועת סוואדשי ב. הוא ייסד את  רב ההשפעה, שהוביל להתפתחות הציור ההודי המודרני. הוא גם היה סופר ידוע, במיוחד לילדים. הידוע בכינויו "אבאן תקור". "ראג'קאהיני", "בורו אנגלה", "נלאק" ו"קהירר פוטול" היו ציוני דרך בספרות ובאמנות לילדים בשפה הבנגלית.

טאגור שאף למודרניזציה של הסגנון המוגולי והסגנון הראג'פוטי כדי להתמודד עם השפעתם של המודלים של האמנות המערבית, כפי שנלמדו בבתי ספר לאמנות תחת הראג' הבריטי. יחד עם אמנים אחרים מבית הספר לאמנות בנגל, טאגור דגל בעד אמנות הודית לאומנית הנגזרת מתולדות האמנות ההודית, השואבת השראה ממערות אג'אנטה. עבודתו של טאגור הייתה כה מוצלחת עד שבסופו של דבר התקבלה וקודמה כסגנון הודי לאומי בתוך מוסדות אמנות בריטיים.

חיים אישיים ורקע
אבנינדרנת טאגור נולד ב, קלקוטה, הודו הבריטית, לגוננדרנת טאגור ולסאודמיני דווי. סבו היה גירינדרנת טאגור, בנו השני של "הנסיך" דווארקנת טאגור. הוא היה בן ל הנכבדה ואחיינו של המשורר רבינדרנת טאגור. גם סבו ואחיו הבכור, , היו אמנים.

טאגור למד אמנות בזמן שלמד ב, קולקוטה בשנות ה-80 של המאה ה-19.

בשנת 1890, טאגור למד ב, שם למד להשתמש בפסטלים אצל או. גילארדי, ובציור שמן מק. פאלמר, ציירים אירופאים שלימדו במוסד זה.

בשנת 1888, הוא התחתן עם סוהסיני דווי, בתו של בהוג'נדרה בהוסאן צ'אטרג'י, צאצא של פראסנה קומאר טאגור. הוא עזב את סנסקריט קולג' לאחר תשע שנות לימוד ולמד אנגלית כסטודנט מיוחד ב, בה למד כשנה וחצי.

הייתה לו אחות, סונאיאני דווי, שגם הייתה ציירת. ציוריה תיארו סצנות מיתולוגיות וביתיות כאחד, שחלקן נוצרו בהשראת .

קריירת ציור
שמאל|ממוזער|250px|"גנש-ג'נאני" על ידי אבנינדרנת טאגור
שמאל|ממוזער|250px|קונאגר בגאנבארי, ביתו של אבנינדרנת טאגור ב-2104 (לפני השיפוץ)
ראשית חייו
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-19 פורסמו כמה מאיוריו במגזין סדהאנה, ויצירות אחרות של רבינדרנת טאגור. הוא גם אייר את ספריו שלו. בסביבות 1897 הוא למד אצל סגן המנהל של , למד בדרך האקדמית האירופית המסורתית, למד את כל מגוון הטכניקות, אך עם עניין מיוחד בצבעי מים. בתקופה זו הוא פיתח את התעניינותו באמנות מוגולית, והכין כמה יצירות המבוססות על חייו של קרישנה בסגנון מוגולי. לאחר שפגש את , טאגור עבד איתו כדי להחיות ולהגדיר מחדש את הוראת האמנות בבית הספר לאמנות בקלקוטה, פרויקט שנתמך גם על ידי אחיו , שהקים את .

טאגור האמין בטכניקות הציור ההודיות המסורתיות. הפילוסופיה שלו דחתה את האמנות ה"חומרנית" של המערב וחזרה לצורות האמנות המסורתיות ההודיות. הוא הושפע מהאסכולה המוגולית לציור וכן מהאסתטיקה של ויסלר. בעבודותיו המאוחרות יותר, החל טאגור לשלב מסורות קליגרפיות סיניות ויפניות בסגנונו.

הקריירה אחר כך
הוא האמין שהאמנות המערבית היא "חומרנית" באופייה, ושהודו צריכה לחזור למסורות שלה כדי לשחזר את ערכיה הרוחניים. למרות הלאומיות ההודו-צנטרית שלה, תפיסה זו כבר הייתה נפוצה בתוך האמנות הבריטית של אותה תקופה, שנבעה מרעיונותיהם של הפרה-רפאליטים. עבודתו של טאגור מראה גם את השפעת האסתטיקה של ויסלר. חלקית מסיבה זו מנהלי אמנויות בריטיים רבים היו אוהדים לרעיונות כאלה, במיוחד כאשר ההשפעה של הפילוסופיה ההינדית התרחבה יותר ויותר במערב בעקבות התפשטות תנועת התאוסופיה. טאגור האמין שניתן להתאים מסורות הודיות כדי לבטא את הערכים החדשים הללו, ולקדם תרבות לאומית הודית מתקדמת.

ההישג הטוב ביותר שלו היה סדרת אלף לילה ולילה שצוירה בשנת 1930. בציורים אלה הוא משתמש בסיפורי אלף לילה ולילה כאמצעי להסתכל על קלקוטה הקולוניאלית ולדמיין את הקוסמופוליטיות המתהווה שלה.

עם הצלחת רעיונותיו של טאגור, הוא בא במגע עם דמויות תרבות אסייתיות אחרות, כמו היסטוריון האמנות היפני אוקאקורה קאקוזו והצייר היפני , שעבודתו הייתה דומה לעבודתו שלו. בעבודתו המאוחרת, הוא החל לשלב אלמנטים של מסורות קליגרפיות  ו באמנותו, בשאיפה לבנות מודל למסורת אמנותית  מודרנית שתמזג את ההיבטים המשותפים של תרבויות רוח ואמנות אוריינטליים.

שמאל|ממוזער|250px|רבינדרנת טאגור, "אוצלי מיגרנטי", קראבה, 1918
תלמידיו הקרובים כללו את ננדלאל בוסה, סמרנדרנת גופטה, קשיטינדרנת מג'ומדאר וציירים הודים ידועים אחרים.

עבור טאגור, הבית שבו גדל (סמטת דווראקנת טאגור 5) והבית הצמוד (סמטת דווראקנת טאגור 6) חיברו בין שני עולמות תרבותיים - 'עיירה לבנה' (בה גרו המתיישבים הבריטים) ו'עיירה שחורה' (שם גרו הילידים). לפי היסטוריון האדריכלות סוואטי צ'טטופדהאי, טאגור השתמש במשמעות הבנגלית של המילה, ג'וראסנקו ('גשר כפול') כדי לפתח רעיון זה בצורה של מפה מיתית של העיר. המפה אכן לא הייתה של קלקוטה, אלא עיר דמיונית, חליסהאר, והייתה המדריך המרכזי בסיפור ילדים פוטור בוי (ספר פוטו). אולם שמות המקומות של קלקוטה מהמאה התשע-עשרה מופיעים במפה זו, ובכך מציעים לקרוא את העיר הדמיונית הזו עם העיר הקולוניאלית כמסגרת התייחסות. המפה השתמשה במבנה של משחק לוח (גולוקדהם) והראתה עיר מחולקת לאורך ציר ראשי; מצד אחד שער אריות מוביל ל"לאל-דיגהי" שבאמצעו נמצא "האי הלבן".

טאגור שמר לאורך חייו על ידידות ארוכה עם האמן הלונדוני, הסופר ובסופו של דבר הנשיא של הקולג' המלכותי לאמנות, ויליאם רוטנשטיין בלונדון. בהגיעו להודו בסתיו 1910, רוטנשטיין בילה כמעט שנה בסקר אתרי התרבות והדת של הודו, כולל המערות הבודהיסטיות העתיקות של אג'אנטה; ; והשפע ההינדי של בנארס. בסופו של דבר הוא הגיע לקלקוטה, שם אייר וצייר עם טאגור ותלמידיו, בניסיון לקלוט אלמנטים של  לתוך אמנותו.

ככל שהיו הניסויים של רוטנשטיין בסגנונות הציור ההודי המודרניסטי המוקדם מוגבלים, הידידות בינו לבין אבנינדרנת טאגור הביאה לאירוע תרבותי מכריע. זו הייתה תקופת מגוריו של רבינדרנת טאגור בביתו של רוטנשטיין בלונדון, שהובילה לפרסום הגרסה באנגלית של גיטאנג'לי ואחר כך להענקת פרס נובל לספרות לרבינדרנת ב-1913.

פרסום הספר גיטאנג'לי של רבינדרנת טאגור באנגלית הביא למשפחת טאגור מוניטין בינלאומי, מה שסייע להפוך את הפרויקטים האמנותיים של אבנינדרנת טאגור מוכרים יותר במערב.

אבנינדרנת טאגור מונה לנשיא אוניברסיטה של  בסנטיניקטן ב-1942.

גילוי מחדש
ימין|ממוזער|150px|אבנינדרנת טאגור, סביב 1907
בתוך שנים ספורות לאחר מותו של האמן ב-1951, בנו הבכור, אלוקנדרנת, הוריש כמעט את כל האוסף המשפחתי של ציוריו של אבנינדרנת טאגור ל"קרן הנאמנות של אגודת רבינדרה בהארטי" שזה עתה נוסדה, שמשכנה היה באתר ביתם המפורסם בסמטת דווראקנת טאגור 5. מכיוון שרק מספר קטן מציוריו של האמן נאספו או נמסרו במהלך חייו, הפכה אגודת רבינדרה בהראטי למאגר העיקרי של יצירותיו של טאגור במהלך חייו. הוגלו לתוך ארגזים בתוך המשרדים האפלים של החברה, הציורים האלה נשארו באחסון קבוע מאז. כתוצאה מכך, ההיקף המלא של יצירותיו של טאגור מעולם לא הוצגו ביעילות בציבור. הם נותרו מוכרים מקרוב רק למעגל קטנטן של אניני אמנות וחוקרים בבנגל, שחלקם כמו  ו טענו במשך זמן רב שהמדד האמיתי לכישרון של טאגור נמצא ביצירותיו משנות ה-20, ה-30 וה-40 של המאה ה-20, אבל יכלו לעשות מעט כדי להציע פרופיל מקיף של האמן לעולם האמנות של תקופתם.

"ציורי אבנינדרנת טאגור" של  (2008) הוא ספר פורץ דרך המגדיר מחדש את האמנות של טאגור. ספר נוסף המהווה בחינה מחודשת רצינית של אמנותו של טאגור, תוך יצירת הקשר שלה כביקורת על המודרניות ועל מדינת הלאום הוא "האומה החלופית של אבנינדרנת טאגור" של דבאשיש בנרג'י (2010).

במאי הקולנוע ההודי פורננדו פטריאה הכין סרט תיעודי על האמן, בשם "אבנינדרנת", בשנת 1976.

גלריה

קישורים חיצוניים



 Works by or about Abanindranath Tagore at the Internet Archive
 Biography (Calcuttaweb.com)
Dolls by Abanindranath Tagore
Abanindranath Tagore's Profile
Abanindranath Tagore's Artist Profile
Govt of India official website on paintings of Abanindranath Tagore

ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:מסדר האימפריה ההודית: עמיתים
קטגוריה:ציירים הודים
קטגוריה:ילידי 1871
קטגוריה:נפטרים ב-1951