ג'ו גולן

יוסף (ג'ו) גולן (1922–2003) היה אינטלקטואל, דיפלומט עצמאי ויועץ לענייני ערב בקונגרס היהודי העולמי. פעל לקידום דיאלוג בין ישראל והעולם הערבי. נחשב לאחד המקדמים הראשונים של הדיפלומטיה החלופית  של ישראל וכתב שורת מאמרים בנושאי אנטישמיות, פיוס, ועתיד המרחב הים-תיכוני. שימש כיועצו המדיני של נחום גולדמן לעניינים ים-תיכוניים, והיה פעיל מרכזי בגישור בין יהדות צפון אפריקה לבין מדינת ישראל.

 קורות חיים 
גולן נולד באלכסנדריה בשנת 1922 לבתיה לבית לויצקי, וליעקב (יאשה) גולדין אשר נלחם במערכת גליפולי יחד עם יוסף טרומפלדור במסגרת גדוד נהגי הפרדות ויותר מאוחר היה נציג "ההגנה" בדמשק. ב-1931 עקרה המשפחה לדמשק שם קיבל גולן חינוך בערבית, אנגלית וצרפתית. ב-1940 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה במושב אביחיל. גולן התגייס להגנה, וב-1942 התנדב יחד עם אחיו בֶּנוֹ לצבא הבריטי שם שירת בחיל ההנדסה ועסק בהברחת נשק להגנה ובהברחת עולים. גולן נשלח למצרים, לוב ואיטליה והשתתף בקרבות אל-עלמיין במסגרת הארמייה השמינית תחת פיקודו של גנרל מונטגומרי, משם המשיך לאיטליה, נכנס עם כוח החלוץ לרומא והשתתף במצעד הניצחון בלונדון. לאחר המלחמה סייע לשארית הפליטה לעשות דרכה ארצה וחיפש ילדי יהודים שבמהלך המלחמה הוחבאו במנזרים. ביולי 1946 הותקף גולן בחוף הים בתל אביב על ידי קבוצה של צעירים ערבים ונפצע. בשנת 1947 נשלח למצרים על ידי ההגנה והחלוץ וכאשר פרצה מלחמת העצמאות נאסר, נמלט לאיטליה ומשם חזר לארץ, התגייס לצה"ל השתתף כלוחם בחזית ירושלים.  

לאחר שחרורו מהצבא ב-1949 פנה ללימודים אקדמיים בצרפת, באוניברסיטת סורבון שם סיים ב-1953 את לימודי המשפט הבינלאומי, בבית הספר הגבוה לדיפלומטיה ולמדעי המדינה. גולן גיבש קשרים עם אינטלקטואלים ומדינאים מצפון אפריקה, ביניהם מנהיגים רבים של תנועות השחרור בצפון אפריקה ובמיוחד באלג'יריה עם ראשי החזית לשחרור לאומי של אלג'יריה, המגעים השקטים עם מדינאים ערביים נחשבו בזמנם חריגים וחדשניים. בזכות קשרים אלו סייע בהעלאת יהודים מאלג'יריה ומרוקו לישראל. בין השאר היה לו תפקיד בהנעת מהלכים חשאיים בתקופת המאבק לעצמאות באלג'יריה.

עם סיום לימודיו התקבל גולן לעבודה בקונגרס היהודי העולמי ומונה להיות מזכירו של נחום גולדמן לעניינים ים-תיכוניים. העובדה שהקונגרס היהודי העולמי פעל במקביל למשרד החוץ, כולל ייצוג במוסדות האו"ם, ולעיתים נקט במדיניות שונה, היוותה רקע לסכסוכים בין גולדה מאיר לגולדמן ובהמשך עם גולן. ב-1961 במהלך הבחירות לכנסת החמישית, כאשר גולן היה בעצרת האו"ם, הוא קיבל הודעה שדרכונו נשלל והוא נדרש לחזור לארץ.

בשנות ה-50 התיישב בצרפת והיה שותף להקמת כתב העת "Études Méditerranéennes" ולארגון כנסים אינטלקטואליים בינלאומיים בפירנצה. בשנת 1958 השתתף גולן בוועידה הבינלאומית הראשונה בפירנצה לדיאלוג ים-תיכוני, שנערכה ביוזמת אינטלקטואלים מאיטליה, צרפת ומדינות צפון אפריקה. בוועידה זו ישבו לראשונה סביב שולחן אחד נציגים ממדינות ערב (בהן מצרים, סוריה, מרוקו ואלג'יריה) לצד נציגים מאירופה ומישראל. גולן נטל חלק בוועידה כנציג עצמאי של הקונגרס היהודי העולמי, ונמנה עם המשתתפים שייצגו את הפן התרבותי והדיפלומטי הלא-רשמי של הדיאלוג. במהלך הדיונים נדונו סוגיות הקשורות ליחסי הגומלין בין מדינות מתפתחות, בעיקר בצפון אפריקה ובמזרח התיכון, לבין מדינות מערב אירופה. בין הנושאים המרכזיים שנידונו: דה-קולוניזציה, פערים כלכליים, זהות תרבותית ועתיד שיתוף הפעולה האזורי. השתתפותו של גולן בדיון זה שיקפה את גישתו הדיפלומטית, שראתה בדיאלוג אינטלקטואלי ובגישור בין-תרבותי כלים חיוניים לפיוס מדיני במרחב הים-תיכוני. ב-1962 התפטר גולן מתפקידו כמזכירה הכללי של הועידה.

גולן נפטר בשנתו באוגוסט 2003, באל-ג'דידה שבמרוקו, בשעה שהתארח אצל שר החוץ לשעבר מוחמד שרקאווי , גיסו של המלך חסן השני. מותו התרחש סמוך למחנה המעבר "קדימה" שפונה לישראל כמעט חמישים שנה קודם לכן ביוזמתו. שלטונות מרוקו טיפלו בהעברת גופתו לפריז ובהמשך לקבורה בישראל, כאות הוקרה לפעילותו למען יהודי מרוקו ולמען עצמאות המדינה. גולן החזיק בית בעיר העתיקה בירושלים, ושמר על קשרים אישיים עם קהילות יהודיות ומוסלמיות כאחד. בשנת 2005 פורסם הספר "ג'ו גולן - דפים מיומן" המבוסס על יומן אישי שכתב גולן.

 פעילות דיפלומטית ובינלאומית 
על כישוריו של גולן כדיפלומט בינלאומי כתב אורי אבנרי בספרו אופטימי

 פעילות במרוקו 
בשנות ה-50 וה-60 פעל גולן במרוקו כנציג בלתי רשמי של הקונגרס היהודי העולמי, וטיפח קשרים עם המלך מוחמד החמישי, שרי ממשלה ואישי ציבור מקומיים. הוא נטל חלק ביוזמות שנועדו לשלב את היהודים בתרבות ובחברה המרוקנית העצמאית, ובין היתר תמך במועמדותו של איש ציבור יהודי לתפקיד שר בממשלת מרוקו — מהלך שעורר פולמוס נרחב בעיתונות המקומית ובקרב הקהילה היהודית. גולן ראה בכך אמצעי לקידום השתלבות יהדות מרוקו באומה החדשה, הוא הדגיש גם את חשיבות הדיאלוג והפיוס בין יהודים למוסלמים, הוא תמך בהמשך קיומה של קהילה יהודית איתנה במרוקו גם לאחר העצמאות, וטען כי השתלבות זו תתרום ליחסים טובים בין ישראל לעולם הערבי. זאת בניגוד לעמדת נציגי מדינת ישראל והמוסד שדגלו בעלייה לישראל כמוצא יחיד. עקב הבדלים אלו בגישה, המוסד ראה בו לעיתים תמימות מסוכנת – בין השאר בשל סירובו להפעיל לחץ אלים או מחתרתי על ממשלות ערביות. בתחילת 1957 נפגש גולן עם אלינור רוזוולט ויזם את ביקורה במרוקו אשר התקיים בחודש מרץ באותה שנה. המטרה הייתה ליזום השקעות של אנשי עסקים יהודים מארצות הברית במרוקו ותוך כך להעלות את עקרון הזכות להגירה חופשית בפני המלך. בחודש נובמבר ערך המלך מוחמד החמישי ביקור בוושינגטון ולקראת הביקור תכנן משרד החוץ הישראלי בראשות גולדה מאיר ליזום הפגנות של יהודי ארצות הברית נגד המלך. גולן בסיועו של נחום גולדמן הצליח לשכנע את ראשי הקונגרס היהודי האמריקני לקבל את המלך באהדה.

 פעילות בסנגל 
במהלך שנות ה-70, קיים גולן קשרים ענפים גם עם מדינות אפריקה שמדרום לסהרה, ובפרט עם הרפובליקה של סנגל שם שימש גולן בתקופה מסוימת גם כיועץ של הנשיא לאופולד סדאר סנגור, אותו הכיר מתקופת לימודיו בפריז. באפריל 1977 קיבל מכתב אישי מהנשיא ליאופולד סדאר סנגור, בו הודה לו על הזמנתו לבקר בישראל מטעם מפלגת העבודה. עם זאת, סנגור ציין כי אין באפשרותו להיענות להזמנה, כל עוד מפלגת העבודה דוחה את האפשרות לדיאלוג עם אש"ף. דברים אלו שיקפו את מעמדו של גולן כמתווך בלתי-רשמי מול מנהיגים אפריקאים, ואת הדגש ששם על קידום פיוס בין ישראל לעולם המוסלמי גם מחוץ למישור הרשמי.

 פרשת ג'ו גולן 
בשנות ה-60 עוררה פעילותו הדיפלומטית הלא-רשמית של גולן התנגדות בקרב גורמים בכירים במערכת המדינית והביטחונית בישראל. גולן, שפעל כשליח עצמאי של הקונגרס היהודי העולמי, ניהל מגעים לא-רשמיים עם אנשי ממשל, אינטלקטואלים וגורמים בממשלות ערביות, ובמיוחד במדינות צפון אפריקה. פעילות זו, שזכתה לגיבויו של נשיא הקונגרס נחום גולדמן, נתקלה בחשדנות ובביקורת קשה מצד משרד החוץ בראשות גולדה מאיר ומצד ראש המוסד איסר הראל.

הביקורת כלפי גולן התמקדה בכך שפעל באופן עצמאי, מחוץ למסגרות הדיפלומטיות הרשמיות של מדינת ישראל, וניהל דיאלוגים שנתפסו על ידי הדרג המדיני והביטחוני כסיכון למדיניות החוץ של ישראל. גולן טוען בספרו "דפים מיומן" כי מחלוקת נוספת הייתה על רקע ההתנגדות בקרב גורמי ממשל בארץ לעלייה חופשית ממרוקו וממדינות צפון אפריקה אחרות.

העימותים עם ראש הממשלה גולדה מאיר הגיעו לשיאם כאשר בעקבות לחצים ממשרד החוץ ומהמוסד, משרד הפנים שלל את דרכונו הישראלי. שלילת הדרכון עוררה דיון ציבורי סוער, ועוררה תגובות גם בתקשורת הישראלית. בעקבות לחץ ציבורי ובינלאומי, הוחזר הדרכון לגולן לאחר כמה חודשים והוא שב לפעול בזירה הבין-לאומית.

בספטמבר 1962 פנה גולן לנשיא המדינה יצחק בן-צבי בבקשה לפעול להקמת ועדת חקירה משפטית אשר תבדוק את העובדות ותחקור עדים ב"פרשת ג'ו גולן".

 כתיבה, פרסומים והגות 
גולן פרסם מאמרים, מסות וניתוחים פוליטיים ותרבותיים, שעסקו באנטישמיות, בדיאלוג בין יהודים לערבים, ובתפקידה של האינטליגנציה הים-תיכונית בקידום פיוס בין עמים. כתיבתו התאפיינה באופטימיות זהירה, סגנון רהוט, והשפעות של פילוסופיה צרפתית פוסט-מלחמתית.

בין מאמריו ופרסומיו הבולטים:

 Réflexions sur l'antisémitisme présent - מאמר מסה שפורסם בגיליון מספר 7 של כתב העת Études Méditerranéennes, ובו גולן מנתח את שורשי האנטישמיות בת זמננו על רקע זיכרון השואה ותמורות באירופה שלאחר מלחמת העולם השנייה.
 Jean Amrouche – Le combattant de la tolérance - מאמר הספד לפילוסוף והמשורר הקתולי-קבילי ז’אן אמרוש , שראה בו גולן סמל לפיוס ולשיח בין עמים ודתות. המאמר מדגיש את אחריות האינטלקטואל בצפון אפריקה ליצירת גשר בין המסורת הקולוניאלית לערכים אוניברסליים.
 משפחתו 
גולן נישא ב-1954 לאסתר לדרברג, בתם, פרופסור רומי גולן , היא חוקרת תולדות האמנות ופרופסור בתוכנית הדוקטורט לתולדות האמנות במרכז לתארים מתקדמים של אוניברסיטת העיר ניו יורק (CUNY), ונחשבת לדמות בולטת בתחום חקר האמנות הצרפתית.

 ראו גם 

 נחום גולדמן
 הקונגרס היהודי העולמי
 יהדות אלג'יריה

 לקריאה נוספת 

 ג'ו גולן, דפים מיומן, הוצאת כרמל, ירושלים תשס"ו/2005, מסת"ב 965-407-617-9,
 עורך: שמואל טריגנו, סוף היהדות בארצות האסלאם, הוצאת כרמל, ירושלים 2018, מסת"ב 978-965-540-790-7

 הערות שוליים 

קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:אישים ממוצא מצרי
קטגוריה:יועצים ישראלים
קטגוריה:יועצים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:יהודים בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003