אמבראר C-390 מילניום

אמבראר C-390 מילניום (בפורטוגזית: Embraer C-390 Millennium) הוא מטוס תדלוק ותובלה צבאי בינוני. המטוס תוכנן ונבנה על ידי יצרנית המטוסים הברזילאית אמבראר, והוא המטוס הגדול ביותר שנבנה על ידי החברה.

העבודה על המטוס החלה באמצע שנות ה-2000, כאשר מאמצי התכנון הראשוניים התמקדו ביצירת מטוס בגודל דומה למטוס לוקהיד C-130 הרקולס. במאי 2008 הושקעו בפרויקט כ-800 מיליון ריאל ברזילאי (440 מיליון דולר) על ידי הממשלה הברזילאית. באפריל 2009, נחתם חוזה בסך 1.5 מיליארד דולר עבור שני אבות-טיפוס. בתערוכת התעופה של פריז ב-2011, הודיעה אמבראר על כוונתה להשיק מטוס תובלה ארוך. קבלני משנה עיקריים בייצור המטוס כוללים את אארו וודוכודי, BAE Systems, Rockwell Collins.

המטוס הוצג לראשונה בטיסת בכורה ב-3 בפברואר 2015. ב-4 בספטמבר 2019 נמסר המטוס הראשון לכוחות המזוינים של ברזיל. בנובמבר 2019, במהלך תערוכת התעופה בדובאי, הודיעה אמבראר על שמו החדש של המטוס לשוק הגלובלי, C-390 Millennium. מאז נכנס לשירות בחיל האוויר הפורטוגלי ובחיל האוויר ההונגרי.

המטוס יכול לבצע מגוון פעולות לוגיסטיות כמו שינוע חיילים, שינוע מטענים, תדלוק אווירי ועוד. המטוס יכול לשאת עד 26 טון, כמו שני נגמ"שים M-113 מלאים, מסוק סיקורסקי UH-60 בלאק הוק, 74 מיטות עם ציוד החייאה, עד 80 חיילים או 66 צנחנים עם ציוד מלא, ואף ניתן לשאת מטען בסך עד 19 טון לצניחה לקרקע.

נכון לשנת 2024, כל מטוס עולה 80 מיליון אירו.

 פיתוח 
 מחקר 
בתחילת שנות ה־2000, יצרנית המטוסים הברזילאית אמבראר החלה להתעניין בפיתוח מטוס תובלה צבאי בגודל בינוני. מחקר העיצוב הראשוני התבסס על גרסה עם כנף עליונה של מטוס הנוסעים הקיים שלה מדגם E190.

בין השנים 2005 ל־2007, נבחנה האפשרות לשלב בין הכנף והמנוע GE CF34 של מטוס E190 עם תא נוסעים מותאם לשמש כאזור מטען, כולל רמפה אחורית, מערכת בקרת טיסה מסוג פלייבי-וויר בלולאה סגורה, ויכולת ראייה סינתטית.

בשנת 2006, אמבראר בחנה עיצוב של מטוס תובלה טקטי צבאי בגודל דומה ללוקהיד C-130 הרקולס, שיפעל באמצעות מנועי סילון בהספק של 17,000 עד 22,000 ליברות דחף (75.6–98 קילוניוטון), כגון Pratt & Whitney PW6000 ו־Rolls-Royce BR715.

באפריל 2007, הצהירה אמבראר בפומבי כי היא בוחנת את פיתוחו של מטוס תובלה צבאי בגודל בינוני. המטוס, שכונה בשם "C-390", אמור היה לשלב פתרונות טכנולוגיים רבים הקיימים בסדרת מטוסי אמבראר E-Jets ולהיות מצויד ברמפה אחורית לטעינה ופריקה של סוגי מטען מגוונים.

במרץ 2008, ממשלת ברזיל תכננה להשקיע 60 מיליון ריאל ברזילאי (שווה ערך ל־33 מיליון דולר) בפיתוח הראשוני של המטוס. במקביל, חיל האוויר הברזילאי עבד על חוזה רכש ראשוני של בין 22 ל־30 מטוסים, ואמבראר ניהלה משא ומתן עם שותפים פוטנציאליים לתוכנית.

שניים לאחר מכן, הקונגרס הברזילאי הקצה תקציב של 800 מיליון ריאל (כ־440 מיליון דולר) עבור המשך הפיתוח. באותה תקופה, דווח בתקשורת כי המטוס ישמש את חיל האוויר, הצבא והצי הברזילאי, וכי קיימות מכירות פוטנציאליות גם לסוכנויות ממשלתיות נוספות.

 השקת התוכנית 
ממוזער|מנוע טורבו־מניפה מדגם IAE V2500, שנבחר להניע את האמבראר C-390
ב־14 באפריל 2009 זכתה אמבראר בחוזה בסך 1.5 מיליארד דולר לפיתוח ובניית שני אבות־טיפוס. עם השקת התוכנית, עוצב המטוס מחדש לחלוטין, כולל גוף, כנפיים, תא טייס ובחירת מנועים. הכנפיים של דגם E-190 הוסרו, בין השאר עקב שטחן המצומצם. צוין גם כי המטוס יהווה את המחליף המבצעי של צי מטוסי ה־C-130 של חיל האוויר הברזילאי. לפי אמבראר, המנוע הסילוני שנבחר עמיד יותר לבליעת אבק, בעוד שקצות המדחפים בקרבת הקרקע עלולים להינזק. אמבראר בחרה במנוע IAE V2500 בשל יעילותו בתנאים רגילים, ולא בשל ביצועיו בתנאים חריגים כמו בדגם אנטונוב An-32.

במרץ 2010 קבעה אמבראר לוח זמנים לפיתוח, לפיו אב־הטיפוס הראשון יימסר בסוף 2014. ביולי 2010, במסגרת תערוכת האוויר בפארנבורו, הודיע חיל האוויר הברזילאי על כוונתו להזמין 28 מטוסים, בעוד שאמבראר הודיעה על העלאת כושר הנשיאה של המטוס ל־21 טון. בתערוכת האוויר בפריז בשנת 2011 הודיעה אמבראר על כוונתה לפתח גרסה מוארכת של המטוס לשוק האזרחי, שתתמקד בהובלת מטען, עם תחזית ל־200–250 הזמנות בעשור. כדי להגדיל את הקיבולת הפנימית יתווספו שתי תוספות גוף לפני ואחרי מקטע הגוף המרכזי, וכן דלת מטען צדית חדשה.

באפריל 2011 העריכה אמבראר כי 695 מטוסי תובלה צבאיים ברחבי העולם יידרשו להחלפה במהלך העשור הבא.

 שיתופי פעולה 
באוגוסט 2010, שרי הביטחון של צ'ילה וברזיל חתמו על הסכם לשיתוף פעולה בו תצטרף חברת התעופה הצ'יליאנית ENAER לצוות התעשייה של ה-C-390. באותו חודש, שרת הביטחון של ארגנטינה נילדה גארה הודיעה שארגנטינה באמצעות FAdeA תשתתף בתוכנית הבנייה. בספטמבר 2010, קולומביה חתמה על הסכם להשתתפות בתוכנית ה-C-390. ב-10 בספטמבר 2010, שר הביטחון של פורטוגל חתם על מכתב כוונות להצטרף לתוכנית. בדצמבר 2011, ברזיל ופורטוגל הסכימו לשותפות ביטחונית עם Empresa de Engenharia Aeronáutica (EEA) לפיתוח נתוני ההנדסה עבור רכיבי ה-KC-390, שייוצרו על ידי הסניף הפורטוגלי של אמבראר OGMA.

באפריל 2012, ענקית התעופה האמריקאית Boeing ואמבראר חתמו על הסכם שיתוף פעולה. חודשיים לאחר מכן, נחתם הסכם בין שתי החברות לשתף פעולה בפיתוח ה-C-390, ואולי להרחיב את שיתוף הפעולה גם למכירות. ביוני 2013, הסכימה בואינג לשווק את ה-C-390 בארצות הברית, בבריטניה ובמזרח התיכון, בהסתמך על ההסכם שנחתם ביוני 2012. בנובמבר 2019, הוכרז כי בואינג ואמבראר יקים חברה משותפת חדשה לקידום ולפיתוח שווקים חדשים ל-C-390 מילניום. חברה חדשה זו תהיה מורכבת מבעלות מניות בשיעור 51% לאמבראר ו-49% לבואינג. החברה תחל לפעול לאחר קבלת אישורים רגולטוריים והשלמת תנאי סגירה. עם זאת, באפריל 2020, בואינג ביטלה את השותפות המתוכננת עם אמבראר.

הקבלנים המשניים העיקריים כוללים את Aero Vodochody עבור חלק הזנב של גוף המטוס, את BAE Systems עבור מערכת בקרת הטיסה הראשית fly-by-wire, את ELEB עבור מערכת הנסע, את OGMA, המעורבת בעיצוב וייצור גוף המטוס המרכזי, ופיתוח מערכת הנסע, לכנפיים אחוריות, גוף המטוס וחלק מהסטביליזטור עם CEiiA, עם Rockwell Collins עבור האוויוניקה, מערכת טיפול במטען ומערכת העמסה אווירית. International Aero Engines (IAE) מספקת את המנועים טורבופאן V2500-E5. השימוש בהם ב-C-390 הוא היישום הצבאי הראשון שלהם. Fábrica Argentina de Aviones מספקת את הקונוס זנב, דלת המטען ודלתות מערכת הנסע.

ב-25 אפריל 2023, בהכרזה משותפת של נשיא ברזיל לולה וראש ממשלת פורטוגל, קוסטה ציין כי ה-KC-390 יכול להיות מיוצר או מורכב בפורטוגל על ידי OGMA עבור לקוחות אירופיים, יחד עם ה-A-29N החדש.

 ניסויי טיסה 
ממוזער|הצגת אמבראר C-390 מילניום ב-21 באוקטובר 2014
הוחלט לבנות זוג אב-טיפוס על מנת להשתתף בתוכנית הניסויים. ב-21 באוקטובר 2014, אב-הטיפוס הראשון (PT-ZNF) יצא מהמפעל של חברת אמבראר, בגאביאו פישוטו, סאו פאולו. ב-3 בפברואר 2015, ביצע אב-הטיפוס הראשון את טיסת הבכורה שלו.

ביולי 2015, הודיעה החברה על דחייה של שנתיים בתוכנית ניסויי הטיסה, עקב ירידת ערך המטבע הברזילאי וצמצום בהוצאות הממשלה. עם זאת, טיסת ניסוי שנייה התבצעה ב-26 באוקטובר 2015 בגאביאו פישוטו. עד פברואר 2016, אב-הטיפוס הראשון רשם יותר מ-100 שעות טיסה. לאחר חידוש ניסויי הטיסה, ציפתה החברה לאשר את ה-C-390 במהלך 2017 ולהתחיל את המסירות ב-2018. שמונה החודשים שבין טיסות הניסוי שימשו לביצוע מבחני תנודות קרקעיים על מנת לאמת את הדגמים האווירודינמיים, וכן לניסוי מערכת טיסה ומערכת בקרת טיסה הידראולית. אמבראר דיווחה על זמינות טובה לביצוע ניסויים, והיו לעיתים טיסות כפולות ביום. המטוס נבדק עד גבולות המהירות, מספר מַך, וגובה, וכן מצבי המראה ונחיתה.

במרץ 2016, הושלם אב-הטיפוס השני (PT-ZNJ). הוא ביצע את טיסתו הראשונה באפריל 2016. עד אז, קבוצת טיל של ריצ'רד אבולאפיה העריכה את מחירה של ה-C-390 בסביבות 50–55 מיליון דולר, כלומר 15 מיליון דולר פחות מההרקלס המתחרה.
ממוזער|מבחן הסמכה לתדלוק אווירי
ב-17 באוקטובר 2017, אב-הטיפוס הראשון (PT-ZNF) ביצע ירידה לא מבוקרת מ-20,000 רגל ל-3,100 רגל בקצב של 4,500 רגל לדקה. בדצמבר 2017, כאשר שני אב-הטיפוס צברו יותר מ-1,500 שעות טיסה וניסוי מעבדה ב-40,000 שעות, הושגה יכולת תפעול ראשונית, בעוד שיכולת תפעול מלאה צפויה הייתה ב-2018. ב-5 במאי 2018, אב-הטיפוס הראשון (PT-ZNF) סטה מהמסלול במהלך מבחן קרקעי בגאביאו פישוטו, ברזיל. ה-C-390 הראשון שנבנה (השלישי מכלל המטוסים שנבנו כולל אב-הטיפוס) ביצע את טיסתו הראשונה ב-6 באוקטובר 2018.

ב-23 באוקטובר 2018, הוענקה ל-C-390 תעודת אישור אזרחית ברזילאית. עד לנקודה זו, המטוס צבר סך של 1,900 שעות טיסה במהלך ניסויים, בעוד שהמטוס הראשון להפקה היה אמור להימסר לחיל האוויר הברזילאי במחצית הראשונה של 2019 וצפוי היה להשיג אישור צבאי עד לסוף 2019. המטוס השלישי (PT-ZNG), שהיה מתוכנן במקור עבור המשלוח הראשון, הוסט במקום זאת לעבר מאמצי ההסמכה.

בפברואר 2021, אמבראר וחיל האוויר הברזילאי שלחו KC-390 אחד לארצות הברית כדי לעבור ניסויים בתנאי קור קיצוניים.

 יכולת מבצעית מלאה 
ברבעון הראשון של 2023, צי ה-C-390 של חיל האוויר הברזילאי צבר יותר מ-8,000 שעות טיסה, והשתתף בתערוכות תעופה וביצע משימות בכל היבשות, כולל אנטארקטיקה, שם מטוסי C-390 מהטייסת הפאטה (1st/1st GT) ביצעו שני משימות אספקה אווירית עבור בסיס קומנדנטה פרז הברזילאי. בסוף מרץ 2023, המטוס קיבל את תעודת ההסמכה הסופית, והשיג יכולת מבצעית מלאה (FOC).

 עיצוב 
האמבראר C-390 מילניום הוא מטוס תובלה בגודל בינוני. עיצובו מאפשר גמישות תפעולית, עם יכולת לשנות במהירות את הקונפיגורציה הפנימית והחיצונית של המטוס, בהתאם למשימות השונות, זאת בזכות התכנון המודולרי שיושם כבר משלב הרעיון עבור כלל מערכות המשימה.missions systems המטוס משלב טכנולוגיה מודרנית ותוכנת משימה שתורמת ליעילות הצוותים במהלך ביצוע משימות. תא הטייס כולל תצוגות עיליות (HUD) כחלק ממערכת ראייה משופרת המבוססת על ארבע מצלמות, ומערכות אוויוניקה מדגם Pro Line Fusion מתוצרת רוקוול קולינס.

המטוס מסוגל לתדלק מטוסים אחרים באוויר באמצעות שני מכלי תדלוק מהכנפיים בשיטת "פרוב ודראג" מתוצרת חברת Cobham. קצב העברת הדלק מגיע עד ל-400 גלון (1,514 ליטר) לדקה, מתוך קיבולת דלק כוללת של כ-19.05 טונות, בגבהים שבין 2,000 ל-32,000 רגל ומהירויות של 120–300 קשר. המטוס מונע על ידי זוג מנועי טורבו-מניפה מדגם IAE V2500-E5, המורכבים לפני הכנפיים הגבוהות. לכנפיים זווית שלילית (אניהדרלית), מדפי חרטום (slats) ואמצעי ייצוב לייצור עילוי גבוה (high-lift devices) היכולים לסטות עד 40 מעלות.

מערכת הנסע מצוידת בצמיגים בלחץ נמוך – שניים בלחץ 85 psi בכן החרטום וארבעה על כל צד של כן הנסע הראשי בלחץ 105 psi, מה שמאפשר תפעול משדות לא סלולים או מסלולים פגועים. מהירות השיוט של המטוס היא מאך 0.8, שלפי דברי אמבראר מאפשרת העברת מטענים במהירות גבוהה יותר מכל מטוס אחר בשוק המטוסים הטקטיים הבינוניים. האמבראר C-390 מסוגל לגלוש בצורה מבוקרת בקצב של 9,000 רגל לדקה במהירות מרבית של 300 קשר (IAS), על ידי שילוב של פתיחת מדפי חרטום, דחף סרק ופתיחת ספוילרים עד 40 מעלות. כאשר מדפי הכנף פתוחים במלואם (40°), מהירות ההזדקרות של המטוס היא כ-104 קשר (IAS).

 אוויוניקה 
ממוזער|תא הטייס של האמבראר C-390 בעת הכנה להמראה
המטוס מצויד במערכת בקרת טיסה דיגיטלית מלאה מסוג בקרת טיסה מסוג חיווט, בשילוב ידיות שליטה צדיות אקטיביות, מה שמפחית את עומס העבודה על הצוות לעומת מערכות מסורתיות, ומאפשר לעמוד בעומסי כוח G של עד 3g. מערכת אוטות'רוטל מותקנת במטוס. מערכות הניווט, שסופקו ברובן על ידי קבוצת תאלס, כוללות מערכת ניווט אינרציאלית (INS), GPS, ומשדר מערכת למניעת התנגשות באוויר (TCAS). המטוס מצויד גם במכ"ם טקטי מסוג SELEX גאלילאו, התומך במצבים כמו מעקב אחרי מטרות קרקעיות, SAR, ISAR, ו־SART, בין היתר. לצורכי הגנה עצמית מותקנת בדרך כלל מערכת הגנה אקטיבית מבוססת אינפרה־אדום מתוצרת אלביט מערכות. המטוס מצויד במערכת תחזוקה משולבת שמנטרת באופן רציף את מצב המטוס ותת־המערכות השונות.

 תא מטען 
תא המטען של האמבראר C-390 מילניום באורך 18.5 מטר, רוחב של 3.45 מטר וגובה של 2.95 מטר, ונגיש בעיקר דרך רמפה אחורית גדולה המובנית בזנב המטוס. ניתן להעמיס עליו מטען במשקל של עד 26 טון. מבנה זה מאפשר הובלה של שני נגמ"שים מסוג M113, רכב קרבי משוריין מסוג Boxer או VBTP-MR Guarani ברזילאי, מסוק סיקורסקי, 74 אלונקות H-60 עם ציוד תומך חיים, עד 80 חיילים או 66 צנחנים עם ציוד מלא. ניתן להצניח מהאוויר מטען במשקל של עד 19 טון. המטוס מצויד במערכת טעינה והשלכת ציוד אווירית מתוצרת חברת DRS Defense Solutions. תא המטען כולל שירותים נגישים לנכים, מטבחון, שליטה אוטומטית בטמפרטורה ואמצעים להפחתת רעש ורעידות. חברת אמבראר הצהירה כי הושקעה תשומת לב רבה בנוחות הנוסעים.

 גרסאות 
 גרסת C-390: גרסת הבסיס.
 גרסת KC-390: גרסת תדלוק אווירי של C-390.
 גרסת C-390 IVR – גרסת לוחמה נגד צוללות וסיור ימי שהוכרזה בדצמבר 2024 ונמצאת בשלבי מחקר לפיתוח משותף של אמבראר וחיל האוויר הברזילאי, במטרה להחליף את צי מטוסי הסיור המזדקנים מדגם לוקהיד P-3 אוריון של ברזיל.

 משתמשים 
שמאל|ממוזער|משתמשים נוכחיים ועתידיים של אמבראר C-390 מילניום, נכון לדצמבר 2024

 משתמשים נוכחיים 
  חיל האוויר הברזילאי – 19 מטוסי C-390 הוזמנו, 7 נמסרו.
  חיל האוויר הפורטוגלי – 5 מטוסי C-390 הוזמנו ב-2019 להחליף את מטוסי הרקולס C-130. המטוס הראשון נמסר ב-16 באוקטובר 2022, בבסיס חיל האוויר 11 הפורטוגלי בז'ה, ונכנס לשירות מבצעי באוקטובר 2023. המטוס השני נמסר ביוני 2024.
  חיל האוויר ההונגרי – 2 מטוסי C-390 הוזמנו ב-2020, מטוס אחד נמסר בספטמבר 2024. מטוסים אלה יופעלו על ידי טייסת הובלה "תב" בבסיס חיל האוויר ההונגרי קצ'קמט.

 משתמשים עתידיים 
  חיל האוויר האוסטרי – 4 מטוסי C-390 הוזמנו ב-2023 כדי להחליף את מטוסי הרקולס C-130K הישנים, עם צפי להתחלת מסירות ב-2026.
  חיל האוויר הצ'כי – 2 מטוסי C-390 נבחרו באוקטובר 2023 לצורכי תדלוק אווירי ותובלה. החוזה נחתם ב-25 באוקטובר 2024.
  חיל האוויר המלכותי ההולנדי – 5 מטוסים הוזמנו ב-2022 כדי להחליף את מטוסי הרקולס C-130H, עם צפי להתחלת מסירות ב-2026.
  חיל האוויר הסלובקי - המטוס נבחר בדצמבר 2024. המשא ומתן לרכישת שלושה מטוסים התחיל.
  חיל האוויר של הרפובליקה של קוריאה – 3 מטוסי C-390 הוזמנו ב-2023, צפויים להימסר עד 2026.
  חיל האוויר השוודי – נבחר בנובמבר 2024, עוד לא נחתם חוזה לכמות מטוסים וזמן אספקה.

 מפרט אמבראר C-390 מילניום 
ממוזער|הטווח המבצעי המשוער עם משקלי עומס שונים
מפרט המטוס:

 מאפיינים כלליים 
 צוות: שלושה (שני טייסים ומנהל מטען)
 קיבולת: 26,000 ק"ג / 80 חיילים / 74 מיטות ו-8 מטפלים / 66 צנחנים / 6 משטחי 463L ו-36 חיילים
 אורך: 35.2 מטר
 רוחב: 35.05 מטר
 גובה: 11.84 מטר
 משקל המראה מרבי: 87,000 ק"ג
 קיבולת דלק: 23 טון, 35 טון עם 3 מכלי דלק נוספים
 אורך × גובה × רוחב תא מטען: 60.6 רגל × 9.8 רגל × 11.3 רגל
 הנעה: 2 מנועי IAE V2500-E5

 ביצועים 
 מהירות מקסימלית: 988 קמ"ש
 מהירות שיוט: 870 קמ"ש
 מהירות סחיטה: 103 קשר
 טווח:
 ריק – 6,240 ק"מ, טווח 8,460 ק"מ עם 3 מכלי דלק נוספים
 עם 14,000 ק"ג מטען – 5,820 ק"מ
 עם 19,000 ק"ג מטען – 3,220 ק"מ
 עם 23,000 ק"ג מטען – 2,820 ק"מ
 עם 26,000 ק"ג מטען – 2,000 ק"מ
 גובה מקסימלי: 11,000 מטר (36,000 רגל)

 חימוש 
 מסווג

 אוויוניקה 
 Rockwell Collins Pro Line Fusion

 מערכות וציוד 
 RWR / צ'אפ ודליקים (מערכות הגנה עצמית)
 DIRCM - מערכות נגד קרינה אינפרא אדום מונחות (מערכות הגנה עצמית)
 מערכת תדלוק תוך כדי טיסה
 מערכת HUD כפולה
 תאורת תא שמתאימה למערכות ראיית לילה
 CCDP - מערכת חישוב מדויק לנקודת ירידה, מערכת חישוב אוטומטית ומדויקת של נקודת ירידה
 CDS – מערכת העברת מכלים
 LVAD – מערכת משלוח ירידה בקצב נמוך
 EEPGS – מערכת גנרטור כוח חשמלי חירום (סוג RAT או Ram Air Turbine)

 השוואת גדלים ביחס למטוסי תובלה צבאיים אחרים 
מרכז|ממוזער|השוואת גדלים בין מטוסי תובלה צבאיים (מלמעלה למטה): טרנסאל C-160, לוקהיד מרטין C-130J סופר הרקולס, C-130J-30, אמבראר C-390 מילניום, איירבוס A400M ובואינג C-17 גלובמאסטר III

 ראו גם 
 מטוס תובלה צבאי
 תובלה אווירית
 מטוס מטען

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:מטוסי תובלה
קטגוריה:תובלה צבאית
קטגוריה:תובלה צבאית אווירית
קטגוריה:מטוסי אמבראר