תקשורת בעלי חיים

תקשורת בקרב בעלי חיים היא העברת מידע מבעל חיים או מקבוצה של בעלי חיים לבעל חיים אחד או יותר המשפיעה על ההתנהגות הנוכחית או העתידית של הנמענים. מידע עשוי להישלח בכוונה, כמו בתצוגת חיזור, או שלא בכוונה, כמו בהעברת ריח מהטורף לטרף עם קיירומונים . מידע עשוי להיות מועבר ל"קהל" של מספר קולטים. תקשורת בעלי חיים היא תחום מחקר שצומח במהירות בדיסציפלינות שונות, כולל התנהגות בעלי חיים, סוציולוגיה, נוירולוגיה וקוגניציה של בעלי חיים. המחקרים בתחום גורמים לכך שהיבטים רבים של התנהגות בעלי חיים מובנים בדרכים חדשות – כגון שימוש בשם סימבולי, ביטוי רגשי, למידה, התנהגות מינית  ועוד.

כאשר המידע מהשולח גורם לשינוי התנהגותו של בעל החיים הקולט, המידע מכונה "אות". תאוריית האיתות חוזה שכדי שאות יישמר באוכלוסייה, הן המוען והן הנמען צריכים בדרך כלל להפיק תועלת מסוימת מהאינטראקציה. הפקת אותות על ידי מוענים והתפיסה והתגובה הבאה של הנמענים נחשבות כמתפתחות במקביל באמצעות קו-אבולוציה. אותות כרוכים לעיתים קרובות במנגנונים מרובים, הן חזותיים והן שמיעתיים, וכדי שאות יובן, ההתנהגות המתואמת של המוען והנמען דורשת לימוד קפדני.

תקשורת בין בעלי חיים, קיימת במגוון רחב של בעלי חיים – הדוגמאות המוכרות ביותר הן תקשורת של יונקים וציפורים, אולם קבוצות נוספות המקיימות תקשורת כוללות יונקים ימיים, יונקים ימיים, דגים, זוחלים, חרקים, חסרי חוליות ועוד. דוגמאות לתקשורת בקרב בעלי חיים רחוקים מהאדם כוללות תקשורת בין תמנונים על ידי שינוי צבע עורם, לשם חיזור, הגנה או הבעת מצבי רוח, ושחרור חומרים כימיקליים בין אלמוגים כדי לתזמן שחרור של תאי זרע וביציות. בקרב מספר מינים מורכבים קיימת שפת בעלי חיים, שהיא מתוכחמת יותר וקרובה יותר לשפה אנושית.

קיום תקשורת בטבע אינו ייחודי רק לבעלי חיים היא קיימת אף ביצורים אחרים הנחשבים לרוב פשוטים יותר כמו אמבות, חיידקים, צמחים ופטריות.

דוגמאות
קיימות דוגמאות רבות לתקשורת בקרב בעלי חיים:

 רכיכות 
ממוזער|250px|טקסט=דיונון מציג דפוס פסים שחורים ולבנים דמוי זברה, להצגת אגרסיביות|דיונון מציג דפוס פסים שחורים ולבנים דמוי זברה, להצגת אגרסיביות
 דיונוני שונית קריביים מתקשרים באמצעות מגוון שינויים בצבע, בצורה ובמרקם. קלמארי מסוגלים לבצע שינויים מהירים בצבע ובדפוס העור באמצעות שליטה במערכת העצבים של הכרומטפורים. דיונונים משתמשים בצבע, בדפוסים והבהובים לא רק לצורכי הסוואה וכדי להיראות גדולים יותר מול גורם מאיים, אלא גם כדי לתקשר זה עם זה בטקסי חיזור שונים. דיונוני שונית קריביים יכולים לשלוח הודעה אחת באמצעות דפוסי צבע לדיונון מימינם, בעודם שולחים הודעה אחרת לדיונון משמאלם.Byrne, R.A., U. Griebel, J.B. Wood & J.A. Mather 2003.   Berliner Geowissenschaftliche Abhandlungen 3: 29–35.

 חרקים 
שמאל|ממוזער|250px|"ריקוד הדבורה" – הזווית מהשמש מציינת כיוון; משך זמן שאורך החלק המתפתל בריקוד מסמל את המרחק
 ריקוד דבורים: משמש להעברת הכיוון והמרחק של מקור המזון במינים רבים של דבורים. בשנת 2023, ג'יימס סי נייה, דיקן חבר ופרופסור לביולוגיה באוניברסיטת קליפורניה, סן דייגו, ביצע ניסוי כדי לקבוע אם הריקודים של הדבורים הם כישורים מולדים או שהם מתפתחים באמצעות צפייה בדבורים מבוגרות בכוורת. קבוצת המחקר קבעה שמיומנות הריקוד הייתה מולדת במידה מסוימת, אך העקביות והדיוק של הריקוד היו מיומנות שנלמדו מדבורים מבוגרות יותר. למרות שהכוורת הניסויית שהכילה רק דבורים בנות אותו גיל פיתחה דיוק, זוויות וכיווניות משוכללת יותר עם הזמן, היכולת לתקשר מרחוק מעולם לא הגיעה לרמה של כוורות הביקורת.

 דגים 
דגים מתקשרים על ידי העברת אותות אקוסטיים (צלילים) זה לזה. תקשורת כזו מבוצעת לרוב בהקשר של האכלה, תוקפנות או חיזור. הצלילים הנפלטים משתנים בהתאם למין ולגירוי המעורבים. דגים יכולים להפיק קולות צרצור (צליל סטרידולטורי) על ידי הזזת רכיבים של מערכת השלד, או צלילים שאינם צרצור על ידי מניפולציה של איברים מיוחדים, כמו שלפוחית שחייה. מחקרים על הנושא מתבצעים באמצעים שונים, לדוגמה  סרטוני רנטגן במהירות גבוהה ומיקרוסקופיה אלקטרונית סורקת של מנגנון הלסת והלוע.
 דגי פיל של מים מתוקים נצפו כבעלי שפה משלהם.
 דגי טטרה מקסיקנית נצפו כשהם מתקשרים בעזרת סדרה של קליקים, וכן כבעלי מבטאים אזוריים.

 עופות 
 שירי ציפורים: ציפורי שיר יכולות להיות רהוטות במיוחד. תוכים אפורים ומקאו ידועים ביכולתם לחקות את השפה האנושית. נראה כי לפחות במקרה אחד, זה של אלכס, קיימת יכולת לענות על מספר שאלות פשוטות לגבי אובייקטים שהוצגו בפניו, כמו תשובה למשוואות מתמטיות פשוטות וזיהוי צבעים. תוכים, יונקי דבש וציפורי שיר מציגים דפוסי למידה ווקאלית. עורבים נחקרו ביחס ליכולתם להבין רקורסיה.

 יונקים 
 פילי יער אפריקניים: פרויקט ההאזנה לפילים של אוניברסיטת קורנל החל בשנת 1999, כשקייטי פיין החלה ללמוד את קריאותיהם של פילי יער אפריקאים בפארק הלאומי דזנגה ברפובליקה המרכז אפריקאית. אנדריאה טורקאלו המשיכה בעבודה של פיין בפארק הלאומי דזנגה. במשך כמעט 20 שנה, טורקאלו השתמשה בספקטרוגרמה כדי לתעד את הקולות שהפילים משמיעים. לאחר תצפית ומחקר מקיפים, היא הצליחה לזהות פילים לפי קולם. החוקרים מקווים לתרגם את הקולות הללו למילון פילים, אך סביר להניח שהעבודה תימשך עוד שנים רבות. מכיוון שקריאות פילים נעשות לעיתים קרובות בתדרים נמוכים מאוד, הספקטרוגרמה נועדה לזהות תדרים נמוכים מאלה שבני אדם יכולים לשמוע, מה שמאפשר לטורקלו להבין טוב יותר את הקולות שמשמיעים הפילים. המחקר של קורנל על פילי יער אפריקניים ערער את התפיסה שבני אדם טובים בהרבה בשימוש בשפה מאשר בעלי חיים, ושלבעלי חיים יש רק מידע מצומצם שביכולתם להעביר לאחרים. כפי שהסבירה טורקאלו, "רבות מהשיחות שלהם דומות במובנים מסוימים לדיבור אנושי".
 עטלפים משופמים: מכיוון שבעלי חיים אלה מבלים את רוב חייהם בחושך, הם מסתמכים במידה רבה על מערכת השמיעה שלהם כדי לתקשר, כולל באמצעות הד ושימוש בקריאות כדי לאתר זה את זה. מחקרים הראו שעטלפים משופמים משתמשים במגוון רחב של קריאות כדי לתקשר זה עם זה. קריאות אלה כוללות 33 צלילים שונים, או "הברות", שהעטלפים משתמשים בהם לחוד או משלבים בדרכים שונות ליצירת הברות מורכבות.
 כלבי ערבה: קון סלובודצ'יקוף חקר תקשורת של כלבי ערבה וגילה שהם משתמשים בקריאות אזעקה שונות המובילות להתנהגויות בריחה ממינים שונים של טורפים. הקריאות משדרות מידע סמנטי, אשר הודגם כאשר השמעות של קריאות אזעקה בהיעדר טורפים הובילו להתנהגות בריחה המתאימה לסוגי הטורפים הקשורים לקריאות. קריאות האזעקה מכילות גם מידע תיאורי על הגודל הכללי, הצבע והמהירות של הטורף.

 יונקים ימיים 
 דולפינים: דולפינים יכולים לשמוע זה את זה במרחק של עד 6 קילומטרים מתחת למים. חוקרים צפו באמא דולפין המתקשרת בהצלחה עם תינוקה באמצעות טלפון. נראה ששני הדולפינים ידעו עם מי הם מדברים ועל מה הם מדברים. לא רק שדולפינים מתקשרים באמצעות רמזים לא מילוליים, נראה שהם גם מפטפטים ומגיבים לקולות של דולפינים אחרים.
ממוזער| ספקטרוגרמה של קולות של לוויתן גבן. הפרטים מוצגים במשך 24 השניות הראשונות של הקלטת "שיר" ששר הלוויתן הגבן באורך 37 שניות. שירי הלווייתנים ו"קליקים" של ההדהוד נראים כפסים אופקיים ומחיקות אנכיות בהתאמה.
 לווייתנים: שתי קבוצות של לווייתנים, לווייתן הגבן ותת-מין של לווייתן כחול המצוי באוקיינוס ההודי, ידועות כמפיקות צלילים חוזרים בתדרים משתנים, הידועים בשם שירי לווייתן. לווייתנים זכרים מבצעים קולות אלה רק בעונת ההזדווגות, ולכן יש להניח שמטרת השירים היא לסייע לברירה מינית. גבנונים משמיעים גם צליל הנקרא קריאת האכלה, שאורכו חמש עד עשר שניות בתדירות כמעט קבועה. גבנון ניזון בדרך כלל בשיתוף פעולה על ידי התאספות בקבוצות, שחיה מתחת ללהקות דגים וזינוק למעלה דרך הדגים ומחוץ למים יחד. לפני הזינוקים הללו, לווייתנים משמיעים את קריאת ההאכלה שלהם. אימהות של לווייתנים גם משמיעות קולות הרגעה לתינוקות שלהן.
 אריות ים: מאז 1971, רונלד ג'יי שוסטרמן ושותפיו למחקר חקרו את היכולת הקוגניטיבית של אריות ים. הם גילו שאריות ים מסוגלים לזהות יחסים בין גירויים על סמך פונקציות דומות או קשרים עם חבריהם, ולא רק על סמך המאפיינים הנפוצים של הגירויים. התופעה נקראת סיווג שקילות. יכולת זו לזהות שקילות עשויה להיות שלב מקדים להתפתחות שפה. מחקר נערך כעת במעבדת הקוגניציה והחושים של Pinniped כדי לקבוע כיצד אריות ים יוצרים יחסי שקילות אלה. אריות ים הוכחו גם כמבינים תחביר ופקודות פשוטים כאשר מלמדים אותם שפת סימנים מלאכותית הדומה לזו שמשתמשים בה עם קופי אדם.http://www.pinnipedlab.org/  The Pinniped Cognition & Sensory Systems Laboratory אריות ים גם הצליחו ללמוד להשתמש במספר יחסים תחביריים בין הסימנים שלימדו אותם, כגון כיצד יש לסדר את הסימנים זה ביחס לזה. עם זאת, אריות הים כמעט ולא השתמשו בסימנים באופן סמנטי או לוגי. בטבע, משערים כי אריות ים משתמשים במיומנויות חשיבה הקשורות ליחסי שקילות על מנת לקבל החלטות חשובות שיכולות להשפיע על הישרדותם, למשל זיהוי חברים וקרובי משפחה או הימנעות מאויבים וטורפים. אריות ים משתמשים בתנוחות יציבה שונות ובמגוון של נביחות, ציוצים, נקישות, גניחות, נהמות וחריקות כדי לתקשר. טרם הוכח אם אריות ים משתמשים בהד כאמצעי תקשורת.

ההשפעות של למידה על איתות שמיעתי בבעלי חיים אלה מעניינות את החוקרים. מספר חוקרים הצביעו על כך שנראה שלחלק מהיונקים הימיים יש יכולת לשנות הן את ההקשר והן את המאפיינים המבניים של הקולות שלהם כתוצאה מניסיון. ג'ניק וסלייטר הצהירו שלמידה יכולה לשנות קוליות באחת משתי דרכים: על ידי השפעה על ההקשר שבו נעשה שימוש בקריאה מסוימת, או על ידי שינוי המבנה האקוסטי של השיחה עצמה. זכרים של אריות ים קליפורניים יכולים ללמוד לעכב את נביחותיהם בנוכחות כל זכר דומיננטי, אך משמיעים קול רגיל כאשר זכרים דומיננטיים נעדרים. סוגי הקריאות השונים של כלבי ים אפורים יכולים להיות מותנים ונשלטים באופן סלקטיבי על ידי רמזים שונים, ושימוש בחיזוק באמצעות מזון יכול גם לשנות את הפקת הקול. כלב ים זכר בשבי בשם הובר הדגים מקרה של חיקוי קולי, אך מאז לא דווח על תצפיות דומות.

במחקר משנת 1992, רוברט גיסינר ושוסטרמן ערכו ניסויים שבהם ניסו ללמד תחביר נקבת אריה ים קליפורנית בשם רוקי. את רוקי לימדו מילים בליווי סימנים, ולאחר מכן היא התבקשה לבצע משימות שונות בהתאם לסדר המילים לאחר צפייה בהוראה בעזרת סימן. נמצא שרוקי הייתה מסוגלת לקבוע יחסים בין סימנים למילים, וליצור תחביר בסיסי. מחקר משנת 1993 של שוסטרמן ודייוויד קסטאק מצא שאריה ים קליפורני היה מסוגל להבין מושגים מופשטים כמו סימטריה, זהות והתקה. הדבר מצביע על כך שיחסי שקילות יכולים להיות מובנים גם ללא שפה.

הקולות המיוחדים של אריות הים מופקים מעל ומתחת למים. כדי לסמן טריטוריה, אריות ים "נובחים", כאשר זכרים שאינם זכרי אלפא עושים יותר רעש מאשר זכרי אלפא. למרות שגם נקבות נובחות, הן עושות זאת בתדירות נמוכה יותר ולרוב בקשר להולדת גורים או לטיפול בגורים. נקבות מייצרות קול צווח כיווני מאוד, קריאת משיכה לגורים, שעוזרת לאימהות ולגורים לאתר זה את זה. כפי שצוין ב-Behavior Behavior, אורח החיים האמפיבי שלהם גרם להם להזדקק לתקשורת אקוסטית לארגון חברתי כשהם נמצאים על היבשה.

אריות ים יכולים לשמוע תדרים בין 100 הרץ ו-40,000 הרץ, וקול מ-100 עד 10,000 הרץ.

תקשורת בין מינים
תקשורת קיימת לא רק בקרב מין מסוים של בעלי חיים אלה גם בין מינים שונים. לדוגמה, ציפור שנרדפת על ידי ציפור טרף משמיעה קול המאותת לטורף כי הטרף זיהה אותו, ולכן הסיכוי לתפוס את הטרף יורד באופן משמעותי. הדבר עשוי להניע את הציפור הטורפת לוותר על המשך הציד, ולכן נחשב לסוג של תקשורת. דוגמה אחרת של תקשורת בין מינים היא איתות על כך שהחיה האחרת היא עירנית וחזקה, ומוכנה לתקוף בחזרה אם בעל החיים מהמין השני ימשיך להתקרב. לדוגמה, מחוות איום של נטרפים ביחס לתוקף מתקרב כשהם אינם מסוגלים לברוח, או מחוות איום של טורף קטן שמאוים על ידי טורף גדול יותר. מטרת מחוות אלה היא למנוע מצבים של קרב מיותר, שכן אם הצד התוקף ייפגע במהלך התקיפה, הדבר עלול לסכן אותו. סוג דומה של איתות הוא "אני רעיל" המשמש איתות לטורפים שעליהם להימנע מטריפת בעל החיים. בדרך כלל הדבר מתבצע בכך שבעל החיים (חרקים, קרפדות) מסמן את עצמו בצבעים בוהקים וזרחניים.

חלק מסוגי תקשורת אלה כרוכים בהונאה. לדוגמה, חרקים וקרפדות שאינם רעילים מאמצים צבעי גוף הדומים למינים רעילים. באופן דומה, חלק מהנחשים הלא ארסיים מאמצים מראה של נחש ארסי. דוגמה נוספת היא חרקים או ציפורים המציגים חלקי גוף המדמים דמות של נחש, או מציגים על גופם דפוסים הדומים לעיני טורפים, כך שבעל חיים אחר הרואה חלק גוף זה יירתע בבהלה. דרך אחרת של תקשורת שקרית היא דפוסי הפעולה של הקוקייה, המטילה ביצה בקן של ציפור אחרת כדי שזו תשקוד על מאמצי דגירה והאכלה של גוזל הקוקייה. הקוקייה מטילה ביצים הדומות לביצי המין שאותו היא מנצלת. הונאה אחרת שעופות מבצעים לפעמים היא התחזות לעוף פצוע. עופות המקננים על הקרקע מזהים לפעמים טורף מתקרב, הם מעופפים למרחק מסוים, מסבים את תשומת הלב של הטורף אליהם, מעמידים פנים שהכנף שלהם נפגעה, וכן מבצעים יעפים קצרים באופן שירחיק את הטורף מהקן.

תקשורת בין מינים אינה מוגבלת רק לעולם בעלי החיים. צמחים מאותתים לבעלי חיים אחרים כמו חרקים, וציפורים מאותתות באמצעות פרחים ליצירת קשר סימביוטי – בעל החיים מקבל צוף ואילו הצמח מקבל שירותי האבקה יקרי ערך. לפעמים גם בנושא זה יש הונאה כאשר הצמח מערים על חרקים לחשוב שהוא סוג של חרק אחר (דבורנית). סוג נוסף של תקשורת של צמחים היא פירות המאותתים באמצעות צבעם לבעלי חיים מסוגים שונים כי הפרי בשל לאכילה. הדבר נועד לבסס קשר סימביוטי שבו בעל החיים מקבל מזון בעל ערך קלורי רב, ואילו הצמח מקבל שינוע והפצה של הזרעים שנמצאים בפרי.

תקשורת בין בעלי חיים אחרים לאדם
סוג של תקשורת בין מינים שהיא בעלת חשיבות לאדם היא תקשורת בין בעלי חיים אחרים לבין האדם. האדם מתקשר עם מיני חיות מבויתות זה אלפי שנים – הדבר כולל מתן הוראות לכלבים ולסוסים, וכן הקשבה לבקשות או אזהרות של בעלי חיים. לדוגמה, תגובה של בני אדם לנביחות של כלבי שמירה או אווזי שמירה המתריעים על התקרבות של גורם מאיים. במהלך המאה ה-20, במקביל לחקר תקשורת בקרב בעלי חיים, החלו גם לערוך מחקרים שניסו לשפר את יכולות התקשורת של בני אדם עם מינים אחרים, כדי להבין עד כמה קרובה יכולה להיות התקשורת של מינים אחדים לשפה אנושית – ניסויים בשפת בעלי חיים.

דוגמאות לכך כוללות:
 ניסיונות תקשורת עם דולפינים – החוקר ג'ון לילי ניסה ללמד דולפינים לתקשר עם בני אדם.
 ניסיונות תקשורת בין בני אדם לבין שימפנזים וגורילות באמצעות שפת סימנים ולוח מקשים שבו מקש עם סמל מסוים משמעותו מילה מסוימת.
 ניסיונות תקשורת עם תוכים מסוגים שונים.
 כלבי הבית. כלבים מגיבים לפקודות של מאלפים אנושיים ומשמשים למגוון משימות כמו חילוץ והצלה, הנחיית עיוורים, איתור פצצות ועוד. בשנים האחרונות החלו לערוך מחקרים על כלבים שהשתמשו במכשירי תקשורת בין-מינים (AIC), כגון לוחות קול כדי לבטא בקשות פשוטות מהמטפלים שלהם (לוח קול הוא משטח עם כפתורים המשמיעים מילה כשלוחצים עליהם כמו "כאב", "החוצה", "רגל"). השימוש במכשירי AIC על ידי מאות בעלי חיות מחמד ברחבי העולם מאפשר לחקור אם בני אדם יכולים לבצע תקשורת עם כלבי בית שאומנו על ידי בעליהם. מאמר מדעי שפורסם בסוף שנת 2024 בירחון PLOS ONE בדק את יכולתם של כלבי מחמד לזהות ולהגיב כראוי באמצעות לוחות קול למילים הקשורות למזון, לסביבת החוץ ולמשחק. מחקר אחד נערך על ידי חוקרים, והשני על ידי אזרחים שפעלו באותו הליך. המחקר גם בדק אם התנהגויות אלו תלויות בזהות האדם המציג את המילה (אדם לא מוכר או בעל הכלב) ובאופן הצגת המילה (דיבור או הפקה על ידי לחיצת כפתור). המחקר מצא כי כלבים יצרו "התנהגויות מתאימות מבחינה הקשרית" למילים הקשורות למשחק ומילים הקשורות לחוץ, ללא קשר לזהות האדם המייצר אותן ולאופן שבו הן הופקו. לפיכך הסיקו החוקרים כי ניתן ללמד כלבי בית לשייך מילים שהוקלטו על לחצני לוח הקול לייצוגים שלהן בעולם האמיתי, וכי הכלבים מגיבים כראוי למילים אלו גם כשהן מוצגות בהיעדר רמזים אחרים, כגון שפת גוף של בני אדם.

 ראו גם 
 תקשורת בין בני אדם לבעלי חיים
 תקשורת בעלי חיים ימיים
 ניסויים בלשניים בקופי אדם
 אבולוציה של השפה

קישורים חיצוניים

 תקשורת בעלי חיים, אנציקלופדיה אאוריקה לילדים.
 ד"ר רמי אריאלי, פרק 6: תקשורת בטבע – עולם בעלי החיים והצמחים, מתוך אתר "מערכות מתקשרות". מכון ויצמן למדע, המחלקה להוראת המדעים. 1999-2003, ככלי עזר מתוקשב להוראת המדעים בחטיבת הביניים
 תקשורת בטבע, פורטל עובדי ההוראה, משרד החינוך
הערות שוליים

*
קטגוריה:אינטליגנציה בבעלי חיים