סרט הייפרלינק

סרט הייפרלינק (אנגלית: Hyperlink cinema) הוא סוגה קולנועית המאופיינת במבנים נרטיביים מורכבים, או מרוביי קווי עלילה עם דמויות רבות תחת נושא מאחד אחד.

 היסטוריה 
המונח נטבע על ידי הסופרת אליסה קוורט, בביקורת שעסקה בסרט Happy Endings עבור כתב העת Film Comment בשנת 2005. מבקר הקולנוע רוג'ר אברט הפך את המונח לפופולרי כשסקר את הסרט סוריאנה ב-2005. הסרטים בסוגה אינם היפרמדיה ואין בהם היפר-קישורים ממשיים, והשימוש במונח נועד לציין ליניאריות מרובה במובן מטפורי.

קוורט מחשיבה כיתובים הפועלים כהערות שוליים ומסך מפוצל כמרכיבי סרט הייפרלינק ומציינת את השפעת ה-World Wide Web וריבוי משימות. משחק עם הזמן וההיסטוריה האישית של הדמויות, טוויסטים בעלילה, קווי עלילה שזורים בין מספר דמויות, קפיצה בין ההתחלה לסוף (פלשבק והבזק פלשפורוורד) גם הם אלמנטים של הסוגה. אברט תיאר סרטי הייפרלינק כסרטים שבהם הדמויות או הפעילות נעות בסיפורים נפרדים, אך הקשר או ההשפעה בין אותם סיפורים מתגלים אט אט בפני הקהל; למשל בסרטיו של הבמאי המקסיקני אלחנדרו גונזלס אינאריטו אהבה נושכת (2000), 21 גרם (2003) ובבל (2006).

קוורט גורסת שהבמאי רוברט אלטמן יצר את המבנה לסוגה והוכיח את התועלת שלו לשילוב סיפורים שלובים בסרטיו נאשוויל (1975) תמונות קצרות (1993).Ebert, Roger (2006). Roger Ebert's Movie Yearbook 2007. Andrews McMeel Publishing. p. 100.  עם זאת, קדמו לו סרטים, כולל קנצ'נז'ונגה של סאטיאג'יט ריי (1962), זיכרונות (סרט) של פדריקו פליני (1973),שהשתמשו במבנה נרטיבי המבוסס על מספר דמויות.

קוורט מציינת גם את סדרת הטלוויזיה 24 וסרטו של אלן רודולף ברוכים הבאים ללוס אנג'לס (1976) כאבות טיפוס.Quart, Alissa (July–August 2005). "Networked". Film Comment. 41 (4): 48–5. Archived from the original on February 3, 2014. Retrieved January 28, 2014. התרסקות (2004) היא דוגמה לז'אנר, כמו גם טראפיק של סטיבן סודרברג (2000), עיר האלוהים של פרננדו מאיירלס (2002), סוריאנה של סטיבן גאגן (2005) ותשע נשמות של רודריגו גרסיה (2005).
 ניתוח 
ניתן להשוות את הנרטיב ומבנה הסיפור של הקולנוע ההיפר-קישור לניתוח המרחבי של מדעי החברה. כפי שתוארו על ידי אדוארד סויה וקוסטיס האדג'ימיכליס. ניתוח מרחבי בוחן את "החוויה האופקית" של חיי האדם, הממד המרחבי של התנהגות אינדיבידואלית ויחסים חברתיים, בניגוד ל"חוויה אנכית" של היסטוריה, מסורת וביוגרפיה". המבקר האנגלי ג'ון ברגר מציין עבור הרומן כי "כמעט לא ניתן עוד לספר סיפור ישר המתפתח ברצף בזמן" שכן "אנחנו מודעים מדי למה שחוצה ללא הרף את קו הסיפור לרוחב".

ניתוח אקדמי של קולנוע היפר-קישור הופיע בכתב העת Critical Studies in Media Communication', והתייחס לסרטים כאל Global Network Films. המחקר גרס כי הסרטים הם נרטיבים ברשת הממפים את חברת הרשת ואת הקשרים החדשים שחווים אזרחים בעידן הגלובליזציה.

אלברטו טוסקאנו וג'ף קינקל טענו שקולנוע היפרלינק מהווה צורה עכשווית של לז'אנר הסיפורת מהמאה ה-18 וה-19, "Novel of circulation", שנכתבה מנקודת מבט דמיונית של חפצים כשהם נעים בין בעלים וסביבות חברתיות. בסרטים אלה, הם טוענים, "הקישור הנרטיבי הוא היחס של הדמויות לתוצר הבחירה של הסרט, בין אם זה רובים, קוקאין, שמן או נסיכת הנילוס".

 דוגמאות 
 סרטים 
 תמונות קצרות (1993)
 ספרות זולה (1994)
 מגנוליה (סרט) (1999)
 טראפיק (2000)
 עג'מי (סרט) (2009)
 ענן אטלס (2012)
 הצמה (סרט) (2023)

 משחקי וידאו 
 Until Dawn (2015)
 Detroit: Become Human (2018)

 במאים הקשורים לסרטיי הייפרלינק 
 פול תומאס אנדרסון
 סטיאג'יט ריי
 אלחנדרו גונסלס איניאריטו
 קוונטין טרנטינו
 גארי מרשל
 רוברט אלטמן
 האחיות וצ'אוסקי
 סטיבן סודרברג
 ריצ'רד לינקלייטר
 ריצ'רד קרטיס
 פול האגיס

 ראו גם 
 סרט אנתולוגיה
 עלילה לא ליניארית
 אנסמבל (משחק)

 הערות שוליים 

קטגוריה:היסטוריה של הקולנוע
קטגוריה:סוגות בקולנוע
*