פיטר טרני

פיטר טרני (באנגלית: Peter Turney; 22 בספטמבר 1827 – 19 באוקטובר 1903) היה פוליטיקאי, חייל ומשפטן אמריקאי, ששימש כמושל טנסי ה-26 בין השנים 1893–1897. הוא גם היה שופט של בית המשפט העליון של טנסי בין השנים 1870–1893, וכיהן כשופט בית המשפט העליון בין השנים 1886–1893. במהלך מלחמת האזרחים, טרני היה קולונל של רגימנט טנסי הראשון, אחת מיחידות טנסי הראשונות שהצטרפו לצבא הקונפדרציה.

כמושל, טרני סיים את שיטת השכירות השנויה במחלוקת של המדינה וחוקק צעדים נוספים לרפורמה בכלא. הקדנציה השנייה שלו נפגעה בבחירות למושל ב-1894, שבהן זכה רק לאחר שבית המחוקקים בשליטה הדמוקרטית של המדינה פסל אלפי קולות ליריבו, הנרי קליי אוונס.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
טרני נולד בג'ספר, טנסי, והיה בנם של הופקינס ל. טרני ותרזה פרנסיס. אביו היה פוליטיקאי בולט שנבחר לסנאט של ארצות הברית ב-1845 בעזרת אנדרו ג'ונסון בראשות "השלוש עשרה האלמותיים". זמן קצר לאחר לידתו של פיטר, בני הזוג טרני עברו לווינצ'סטר, טנסי. הוא למד בבתי ספר ציבוריים במחוז פרנקלין ובבית ספר פרטי בנאשוויל, ולאחר מכן למד משפטים, בתחילה עם אביו, ולאחר מכן (לאחר שאביו נבחר לסנאט) עם השופט וו. א. ונייבל. לאחר קבלתו ללשכת עורכי הדין בשנת 1848, הוא החל לעסוק בכך בווינצ'סטר.

טרני, דמוקרט דרומי חזק, פעל למען ג'ון ברקינרידג' בבחירות לנשיאות של 1860, וקרא לפרישה מיידית לאחר ניצחונו של אברהם לינקולן. בפברואר 1861, הוא היה המועמד בעד הפרישה של מחוזו לוועידת מדינה שבה טנסי שקלה את סוגיית הפרישה (יריבו התומך באיחוד היה המושל לעתיד אלברט ס. מרקס). כאשר מצביעי טנסי דחו את האמנה הזו ושמרו על קשרי המדינה עם האיחוד, טרני עמד בראש תנועה שקראה למחוז פרנקלין להתנתק מטנסי ולהצטרף לאלבמה.

בשבועיים שלאחר הקרב על פורט סאמטר באפריל 1861, כשהתחושות בטנסי השתנו לטובת םאישה, הקים טרני את רגימנט הרגלים הראשון של טנסי (הנקרא לפעמים "הראשון של טרני" כדי להבדיל בינו לבין רגימנט דומה). מכיוון שטנסי טרם פרשה רשמית, טרני פעל בעיקר בסתר עד תחילת מאי, אז יישרה המדינה קו צבאי עם הקונפדרציה.

יחידתו של טרני הגיעה לווירג'יניה ב-8 במאי, ובסופו של דבר צורפה לארמיית צפון וירג'יניה. היחידה השתתפה בקרב בול ראן הראשון ביולי 1861, ובילתה את החודשים הבאים בפטרול באזור נהר הפוטומק. בשנת 1862, היחידה השתתפה במערכת שננדואה, בקרבות שבעת הימים ובמערכת חצי האי. בקרב פרדריקסברג בדצמבר 1862 נורה טרני בפיו, ולא חזר ללחימה פעילה. בזמן שהתאושש, יחידתו נלחמה בקרב גטיסברג, וצעדה עם האגף השמאלי של מתקפת פיקט.Sandy Keathley, 1st Tennessee Volunteer Infantry Descendants Association , 7 August 2012. Retrieved: 17 November 2012. טרני קיבל פיקוד אדמיניסטרטיבי בפלורידה ב-1864, ונשאר שם עד סוף המלחמה.

 בית המשפט העליון של טנסי 
בעקבות יישום החוקה של טנסי משנת 1870, נבחר טרני לבית המשפט העליון של טנסי. הוא נבחר מחדש ב-1878 וב-1886, והועלה לתפקיד שופט ראשי לאחר מסע הבחירות האחרון. למרות שבילה 23 שנים בבית המשפט, טרני הוציא מעט חוות דעת, ואלו שכתב תוארו על ידי חוקרי משפט כקצרים ומבלבלים.

באוקטובר 1891, בית המשפט בראשות טרני הכריע בשני מקרים הקשורים להתקוממות הקשורה לעבודה במחוז אנדרסון, טנסי, הידועה בשם מלחמת הפחם. חברת כריית הפחם של טנסי (TCMC) ניסתה להחליף את הכורים השובתים באסירים שהושכרו מהמדינה, והכורים הגיבו בחסימת מלאי של החברה והרחקת המורשעים. המושל ג'ון פ. ביוקנן שלח את משמר המדינה לאזור, וניהל משא ומתן על הפסקת אש לא קלה עם הכורים בזמן שהמדינה שקלה לסיים את מערכת החכירה של המורשעים.

במקרה הראשון, State v. Jenkins, המדינה תבעה את נשיא TCMC ב. א. ג'נקינס על איומים לסגור את אחד מהמכרות של החברה אם הכורים לא יפטרו את שוקל המחאה שלהם (ששקל את הפחם שעליו קיבלו הכורים תשלום). המדינה טענה שהדבר מפר חוק מדינה שהעניק לכורים את הזכות לשקול בדיקה עצמאי. טרני פסק נגד המדינה, בטענה כי בעוד שהחוק מנע מבעלי מכרות לירות ישירות בשוקלי בדיקה, הוא לא מנע מבעלי מכרות לסגור מכרות אם הכורים יסרבו לדרישותיהם לפטר שוקלים.

במקרה השני, המדינה נגד ג'ק, מורשע, ויליאם וורן (בעזרת הכורים השובתים), הגיש כתב תביעה שקורא תיגר על סמכותה של TCMC להחזיק אותו בשבי, בטענה שהשוכר הראשי של המורשעים במדינה, Tennessee Coal, Iron and Railway Company (TCI), הפרה את החוזה שלה עם המדינה על ידי שכירת משנה ל-TCMC. בית משפט קמא פסק לטובת וורן, והורה להחזירו למשמורת ישירה של המדינה. עם זאת, טרני פסל את בית המשפט הזוטר, בטענה שהמחסן של TCMC הוא בעצם "כלא מסונף" של המדינה, וכי מורשע בכלא במדינה אינו יכול להגיש בקשה להביאס קורפוס.

 מושל טנסי 
ב-1892 ביקש טרני את מועמדות המפלגה הדמוקרטית לתפקיד המושל, בתקווה להחליף את המושל המכהן ביוקנן. הוא זכה במהירות לתמיכת סיעות הדמוקרטים הבורבונים והפרו-עסקים של המפלגה, שתוסכלו מהטיפול של ביוקנן במלחמת הפחם. ביוקנן, חסר תמיכה לזכות במינוי, פרש מהמפלגה כדי להתמודד כעצמאי, וטרני המשיך במינוי המפלגה. בבחירות הכלליות, טרני נבחר למושל עם 127,247 קולות מול 100,629 קולות עבור המועמד הרפובליקני, ג'ורג' וינסטד, 31,515 עבור ביוקנן, ו-5,427 עבור מועמד חוק היובש אדוארד ה. איסט.

למרות שטרני הוציא פסיקות טובות לשיטת החכירה של מורשעים כשופט ראשי, עם הפיכתו למושל, הוא חתם במהירות על חקיקה (אפריל 1893) שסיימה למעשה את הפרקטיקה השנויה במחלוקת. החקיקה קראה לבניית בית כלא ממלכתי ולרכישת פחם ואדמות חקלאיות בהן יעבדו אסירים. זה איפשר למדינה לעמוד בעלויות אחזקת בתי הסוהר תוך מניעת תחרות של עובדים מורשעים עם כוח אדם בשוק החופשי.

בעוד טרני פתר את סוגיית חוזה החכירה, המפלגה הדמוקרטית הותקפה על תגובתה הבלתי יעילה לפאניקה של 1893. במרוץ לתפקיד המושל ב-1894, הרפובליקנים מינו את הנרי קליי אוונס, חבר קונגרס לשעבר שהודח מתפקידו בגלל תמיכה בחוק הלודג'. על אף שטרני צייר את אוונס כאופורטוניסט צפוני המנצל את הדרומיים, אוונס ניהל קמפיין אפקטיבי, והתוצאה הראשונית ביום הבחירות הצביעה על כך שאוונס זכה עם 105,104 קולות מול 104,356 עבור טורני, ו-23,088 עבור מועמד המפלגה הפופוליסטית א. ג'. מימס. עם זאת, בית המחוקקים הנשלט על ידי הדמוקרטים הכריז על הונאת בחירות, ושלל למעלה מ-23,000 קולות, מה שאיפשר לטרני לנצח בבחירות ב-2,000 קולות.

טרני מעולם לא התאושש מהנפילה מהבחירות ה"גנובות" של 1894. במהלך כהונתו השנייה החל לארגן את חגיגות המאה למדינה, אך מאמציו לא היו מספקים, והחגיגות נדחו עד לקיץ 1897, לאחר שעזב את תפקידו.

 אחרית חייו ומורשת 
טרני לא ביקש להיבחר מחדש ב-1896, ולא ביקש שוב תפקיד ציבורי לאחר מכן. הוא מת בווינצ'סטר, טנסי, ב-1903, ונקבר בבית הקברות של העיר וינצ'סטר.

בית הכלא הממלכתי שאושר במהלך ניהולו של טרני, Brushy Mountain State Penitentiary, פעל בין השנים 1896 ל-2009. הפחם והאדמות החקלאיות שנרכשו כחלק ממתחם הכלא הם כעת חלק מהפארק הלאומי פרוזן הד. כמחווה למאמצי הרפורמה בכלא של טרני, נקרא לכבודו מרכז טורני לעבריינים צעירים (כיום המתחם התעשייתי של מרכז טרני), שנפתח ב-1971 במחוז היקמן.

אחיו של טרני, ג'ו, השתמש בקשרים הפוליטיים שלו כדי לנהל כנופיית שרשרת לרווח כספי, והיווה השראה לשיר בלוז מפורסם, "ג'ו טרנר", שבתורו שימש השראה למחזה של אוגוסט וילסון, Come and Gone של ג'ו טרנר.

 משפחתו 
טרני התחתן עם אשתו הראשונה, קסנדרה גארנר, בשנת 1851. נולדו להם שלושה ילדים. לאחר שאשתו הראשונה מתה ב-1857, הוא התחתן עם אשתו השנייה, האנה גרהאם, ב-1858. נולדו להם תשעה ילדים.
לקריאה נוספת
 Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1491-1492

 קישורים חיצוניים 

 פיטר טרני באתר אגודת המושלים הלאומית 
 פיטר טרני באתר The Political Graveyard 


 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי טנסי
קטגוריה:מושלי טנסי
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1827
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1903