הספר הנשרף

הספר הנשרף הוא כינויו של ספר אבוד בן ארבעה חלקים שכתב רבי נחמן מברסלב ונשרף בהוראתו באביב שנת ה'תקס"ח (1808).

הספר הנשרף נחשב לספר קדוש וגבוה במיוחד בקרב חסידות ברסלב יחד עם "הספר הגנוז" שהיה ספר סודי אף יותר. לפי רבי נתן שטרנהרץ מברסלב תלמידו של רבי נחמן, הספר בתחילה נתכנה הספר השני, והספר הגנוז נקרא הספר השלישי. "הספר הראשון" הוא הספר ליקוטי מוהר"ן שנדפס בחיי הרבי, בשנת 1808.

 רקע 
בקרב החסידים מצויות מסורות על כתבי רבי נחמן שנשרפו או נגנזו בידיו או בהוראתו. רבי נחמן נהג לשרוף מדי פעם דברים שכתב לשימוש מאגיחיי מוהר"ן רמב או מיסטי,ראו שיחות הר"ן רה וקיימת עדות שלו על שריפת חלק מספר המידות, באות "רפואה", שבו לטענתו נכתבו תרופות לכל המחלות.חיי מוהר"ן חלק א אות עד גם ביום פטירתו של רבי נחמן מיהר משמשו לשרוף את כל כתביו שנמצאו בידיו.ראו ימי מוהרנ"ת א סה; חיי מוהר"ן קסט; שיחות הר"ן רה; וכן הרצאה של ד"ר אלכסנדרה מנדלבום קופייב, שריפת כתבים באתר יוטיוב, בתוך סדרת הרצאות על סוד הספר בחסידות ברסלב

 כתיבת הספר ושריפתו 
ממוזער|כתב ידו של רבי נתן שטרנהרץ, צילום מתוך האוטוגרף של ספרו ליקוטי תפילות
הספר הנשרף נכתב בשני עותקים: כתב ידו של רבי נחמן, שעליו יש עדות ראשונה משנת ה'תקס"ה (1805), וכתב יד (העתק) של תלמידו רבי נתן שטרנהרץ. חלק מההעתק של שטרנהרץ נכתב כבר בשנת ה'תקס"ו (1806) מתוך המקור,ימי מוהרנ"ת יא וחלקו הושלם בתחילת ה'תקס"ח במשך כמה שעות כאשר הרבי מקריא לצורך ההכתבה. שני כתבי היד נשמרו בידי רבי נחמן.

בקיץ ה'תקס"ו (1806) הטיל הרבי שליחות סודית על שניים מחסידיו, רבי יודל מדאשיב ורבי שמואל אייזיק. בשליחות זו (שלא נודעה אף לתלמידו רבי נתן), שני החסידים הצטוו לקחת את העותק ולצאת למסע בו יקריאו ממנו חלקים בעיירות אוקראינה. מטרת המסע בעיני הרבי הייתה החשת הגאולה.אברהם חזן, אנשי מוהר"ן, אות כה, בתוך: כוכבי אור, ירושלים תשכ"א השליחות נכשלה, ובאותו קיץ נפטר בנו בן השנתיים של הרבי, והרבי קישר בין מותו לבין הפעילות סביב הספר.

בתקופת שהייתו של רבי נחמן בלבוב עם תלמידו-משמשו רבי שמעון מקרמנצ'וג בחורף ה'תקס"ח, התלבט הרבי אם לשרוף את הספר, שכן תלה בו את סיבת מותם של אשתו הראשונה ובניו. בשלב מסוים מסר הרבי למשמשו את המפתחות לארונות שבהם שכנו שני כתבי היד על מנת שישרוף אותם, והתלמיד מיהר מלבוב לברסלב וביצע את הוראתו.

 תוכן הספר 
 המסורות בקרב החסידים 
הספר היה מחולק לארבעה חלקים. לדברי רבי נחמן, תוכן הספר לא יכול להיות מובן לאדם הרגיל, ורק מי שהוא גם צדיק וגם חכם שמכיר את שבע החכמות יבין אותו. זאת בניגוד ל"ספר הגנוז" שאין מי שיבין אותו כלל, ורק המשיח העתידי יוכל לפרש אותו. לאחר השריפה אמר הרבי שהספר לא ישוחזר עוד.חיי מוהר"ן קסט–קעז

בספר חיי מוהר"ן מובאת מסורת שבספר הנשרף היה ביאור על מעלת מצוות הכנסת אורחים והצעת המיטה עבור האורח.חיי מוהר"ן, אות תקעד

בכתב יד של הרב אלתר טפליקר מ-1898 ובו "השמטות מחיי מוהר"ן" נכתב כי חלק מאות פ"ח בחלקו השני של ליקוטי מוהר"ן (וכך גם שיחה ק"פ בשיחות הר"ן) מקורו בספר הנשרף. כך גם כתב הרב אליעזר שלמה שיק בספרו "פעולת הצדיק".אליעזר שלמה שיק, שו"ת ברסלב, תשובה לשאלה האם זה נכון שתורה פ"ג בליקוטי מוהר"ן תנינא היא חלק מ'הספר הנשרף'? ח' טבת ה'תשע"ד

מסורת בשם הרב לוי יצחק בנדר הוסיפה פרט מהספר שכלל שבח בדבר מעלת ראש חודש וסעודת ראש חודש. בנוסף לפי מסורת זו, גם הדרשה באות פ"ג בחלק השני של ליקוטי מוהר"ן נלקחה מתוך הספר הנשרף.חיים מנחם קרמר, באש ובמים, חלק ג, פרק טז, עמ' תקפ"ז
ממוזער|שער הספר ליקוטי מוהר"ן, ספר הדרשות של רבי נחמן, שהודפס באותה שנה שבה נשרף הספר הנשרף

 השערות החוקרים 
ההיסטוריון שמעון דובנוב שיער שהספר הכיל דברים חריפים נגד גדולי תנועת החסידות, והיה גרסה ראשונית של ספר ליקוטי מוהר"ן שהודפס בשנת ה'תקס"ח (1808). לטענתו, הספר ליקוטי מוהר"ן הוא גרסה מרוככת ומרוסנת של הספר הנשרף.שמעון דובנוב, תולדות החסידות, כרך ב, עמ' 304–305

יוסף וייס יצא חוצץ כנגד עמדת דובנוב וטען על בסיס המקורות הברסלביים שליקוטי מוהר"ן התקיים כבר בכתב יד במקביל לספר הנשרף, ועל כן לא ייתכן שהוא גרסה מאוחרת שלו. וייס עצמו שיער שבספר הנשרף נכלל חומר מדעי-פילוסופי או מדעי פופולרי. החומר התבסס על הידע שרכש רבי נחמן בספרות המדעית העברית עד זמנו, שכלל גם חיבורים בפילוסופיה של ימי הביניים.יוסף וייס, הספר הנשרף, עמ' 215–243

 צבי מרק 
החוקר צבי מרק ביצע ניתוח מדוקדק ומקיף יותר של המסורות על הספר בספרות הברסלבית, והעלה כי הספר הכיל חזיונות והתגלויות שחווה רבי נחמן, מבלי שעברו עיבוד דרשני כפי שנעשה בספר ליקוטי מוהר"ן. החזיונות עלו על הכתב בדומה לספרי חזיונות שהיו מוכרים אז, כגון ספר החזיונות של רבי חיים ויטאל, או ספר מגיד מישרים המיוחס לרבי יוסף קארו.צבי מרק, שרידי אש; 'ליקוטי מוהר"ן' ו'הספר הנשרף', ירושלים תשע"א

לפי מרק, יש כמה דרשות בחלקו השני של ליקוטי מוהר"ן, שהודפס שנתיים לאחר שריפת הספר הנשרף, הקשורות לחומרים מתוכו. מעיון בדרשות ומקבילותיהן, יחד עם מסורות נוספות בקרב החסידים, עולה שהספר הכיל חומרים חזיוניים-נבואיים של רבי נחמן שצונזרו מתוך דרשותיו שהתפרסמו. לטענתו, שריפת הספר הגיעה על רקע שאיפתו של רבי נחמן להימנע מהחיכוכים שנוצרו מספר שנים קודם לכן עם צדיקי החסידות כגון דודו רבי ברוך ממז'יבוז', הסבא משפולי, רבי מרדכי מנסכיז ורבי צבי אריה מאליק. המכנה המשותף בין כל המחלוקות הללו עם רבי נחמן היה גילויי חזיונותיו שהוא עומד במרכזם.

 ראו גם 

 מגילת סתרים (ברסלב)
 כתבי יד אבודים בתולדות ישראל

 לקריאה נוספת 
 יוסף וייס, הספר הנשרף, בתוך: מחקרים בחסידות ברסלב, ירושלים תשל"ה, עמ' 215–243
 אהוד אור-לי, פרשת הספר הנשרף, בתוך: טויטע חסידים: חברה והנהגה בראשית דרכה של חסידות ברסלב, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אוקטובר 2017, עמ' 35–39

 קישורים חיצוניים 
 צבי מרק, שרידי אש; 'ליקוטי מוהר"ן' ו'הספר הנשרף', בתוך: מחקרי ירושלים במחשבת ישראל - כרך כג, חלק ב, ירושלים תשע"א


 הערות שוליים 

קטגוריה:יצירות אבודות
קטגוריה:חסידות ברסלב
קטגוריה:כתבי רבי נחמן מברסלב