פאני איטון

פאני איטון (באנגלית: Fanny Eaton; 23 ביוני 1835 – 4 במרץ 1924) הייתה דוגמנית אמנותית ועובדת משק בית ילידת ג'מייקה. היא התפרסמה בעיקר כדוגמנית עבור האחווה הפרה-רפאליטית באנגליה בין השנים 1859–1867. הופעת הבכורה שלה באמנות הייתה בציורו של סיימון סולומון "אם משה", אשר הוצג באקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1860. דיוקנה הונצח ביצירותיהם של אמנים דגולים בני התקופה, ביניהם דנטה גבריאל רוזטי, ג'ון אוורט מיליי, ג'ואנה מרי בויס ורבקה סולומון.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייה 
250px|ממוזער|שמאל|הציור אם משה של סיימון סולומון, בו שימשה איטון דוגמנית לראשונה
איטון נולדה בשם פאני אנטוויסל או אנטוויסטל ב-23 ביוני 1835 בסנט אנדרו, ג'מייקה, עשרה חודשים בלבד לאחר חקיקת חוק ביטול העבדות ב-1 באוגוסט 1834 ברחבי האימפריה הבריטית. משערים שאמה, מטילדה פוסטר, אישה ממוצא אפריקאי, נולדה לעבדות באחוזת אלים בכנסיית סנט אליזבת, רכוש של משפחת פוסטר או פורסטר. אף אב לא צוין ברישומי הלידה של איטון, מה שמרמז שייתכן שהיא נחשבה כבת לא לגיטימית. מותו של חייל בריטי בשם ג'יימס אנטוויסל, בן עשרים, בכנסיית סנט קתרין הסמוכה (קבורה בעיר ספרדית ב-4 ביולי 1835), אחד-עשר ימים לאחר לידתה של פאני, נתפס כמרמז לכך שחייל זה היה אולי אביה של איטון.

במהלך שנות הארבעים של המאה ה-19 היגרו איטון ואמה לאנגליה. תיעוד משנת 1851 מצביע על מגוריהן בלונדון, ברחוב סטיבנס פלייס 9, ברובע סנט פנקרס, שם עבדה איטון כמשרתת. בשנת 1857 נישאה לג'יימס איטון, בעלים ונהג של מרכבת סוסים, יליד שורדיץ' (17 בפברואר 1838). בני הזוג הביאו לעולם עשרה ילדים בין השנים 1858–1879.

 דוגמנות 
ימין|ממוזער| פאני איטון, ב"פנינת המחיר הגדול " של ג'ון אוורט מיליי (פירוט) 1860, המוזיאון הבריטי|217x217 פיקסלים

 עבודה מוקדמת באקדמיה המלכותית לאמנויות 

בתקופת חייה כאם צעירה ורעיה החלה איטון את פעילותה כדוגמנית. היא הועסקה בבית הספר לציור של האקדמיה המלכותית לאמנויות, שם השתכרה חמישה שילינג לעבודת דוגמנות, כאשר בשיא פעילותה תועדו עד שלושה מפגשים עם אמנים ביום. במקביל, שימשה כדוגמנית עבור האחווה הפרה-רפאליטית ואמנים נוספים בני התקופה.

תווי פניה הייחודיים אפשרו לאמנים לייצג מגוון זהויות אתניות ודמויות. התיעוד האמנותי המוקדם ביותר של איטון כולל רישום צבעוני מאת וולטר פרייר סטוקס וסדרת רישומי דיוקן מאת סיימון סולומון משנת 1859. רישומים אלה שימשו כהכנה ליצירתו "אם משה", השמורה כיום באוסף מוזיאון האמנות של דלאוור. בסדרה זו הונצחה איטון כדמויות המקראיות "יוכבד ומרים" היצירה המושלמת הוצגה בתערוכת האקדמיה המלכותית בשנת 1860.

 מוזה לאחווה הפרה-רפאליטית 
סיימון סולומון, בן למשפחת אמנים מוערכת, היה מראשוני מנציחיה. אחותו, רבקה סולומון, אשר התמחתה אצל ג'ון אוורט מיליי, ציירה אף היא את איטון, ויש המשערים כי היא זו שיצרה את הקשר בין איטון לאמני האחווה הפרה-רפאליטית. בשנת 1865 הזמין דנטה גבריאל רוזטי את איטון לדגמן עבור דמות שושבינה ביצירתו "האהובה" משיר השירים. רוזטי יצר לפחות רישום דיוקן נוסף אחד (משוער משנת 1865), השמור כיום במרכז אייריס וב. ג'רלד קנטור לאמנויות חזותיות באוניברסיטת סטנפורד.

איטון שימשה כדוגמנית גם לאמנים נוספים בחוג של ציירי משפחת סולומון, ביניהם ויליאם בלייק ריצ'מונד ואלברט ג'וזף מור. יצירתו של ריצ'מונד "העבד" (1886), השמורה באוסף טייט, זוהתה לאחרונה כיצירה נוספת בה שימשה איטון כדוגמנית. דיוקנה מופיע גם ברישום פחם שחור מאת רוזטי, השמור כיום במרכז קנטור לאמנויות באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה.

ביצירה "יפתח" (1867) מאת ג'ון אוורט מיליי מופיעה איטון בחלקו העליון-ימני של הבד. שנה זו נחשבת לנקודת הסיום של פעילותה כדוגמנית אמנותית, אם כי הסיבות להפסקת עבודתה בתחום אינן ידועות.ממוזער| דנטה גבריאל רוזטי, "האהובה" (פאני איטון, מאחור, שנייה מימין), 1862, טייט בריטניה|185x185 פיקסלים

 שנותיה המאוחרות 
עד שנת 1881 התאלמנה איטון ועבדה לפרנסתה כתופרת. בשלהי חייה עבדה כטבחית במשק בית באי וייט, בשירות סוחר היין ג'ון הול ורעייתו פאני. בשנת 1911 תועדה כמתגוררת בהאמרסמית' עם בתה ג'וליה, חתנה תומאס פאוול ונכדיה באדן וקוני פאוול. פאני אנטוויסל איטון נפטרה באקטון ב-4 במרץ 1924, בגיל 88. היא נטמנה בבית הקברות מרגרווין רוד בהאמרסמית'.
 מורשת 
התערוכה "ויקטוריאנים שחורים: אנשים שחורים באמנות הבריטית 1800–1900", אשר נפתחה במנצ'סטר בשנת 2005, הייתה הראשונה שהתמקדה בייצוג אנשים שחורים באמנות הבריטית הוויקטוריאנית. הציורים המרשימים בהם הונצחה איטון, ובפרט "אם סיסרא" מאת אלברט ג'וזף מור ו"האהובה" מאת רוזטי, זכו למקום מרכזי בתערוכה. מבקרי אמנות הביעו אי-נוחות מאופן ייצוגה של איטון, בייחוד בציורו של רוזטי, בטענה כי היא מוצגת כאובייקט ולא כסובייקט. נמתחה ביקורת על האופי האנגלוצנטרי של יצירתו של רוזטי, המבוססת על שיר השירים, שכן הדמות המרכזית מתוארת כלבנה בעוד שבמקור המקראי היא מתוארת כ"שחורה ונאווה".

מעניין לציין כי מבקר בן התקופה הוויקטוריאנית כתב בשנת 1867 כי "אדם שחור הוא ציורי במיוחד, וצבעו ניתן לניצול מוצלח ביצירת אמנות". הביקורת העכשווית על התערוכה משקפת מודעות גוברת לניצול שאפיין את התקופה הוויקטוריאנית.
250px|ממוזער|שמאל|אם סיסרא נשקפה מן החלון, ציור מעשה ידי אלברט ג'וזף מור
מורשתה של איטון מורכבת ורבת-פנים. חרף מעמדה כדמות מפתח באמנות הוויקטוריאנית, דעותיה האישיות ותפיסת עולמה נותרו עלומות. המחקר אודותיה החל רק בשלהי המאה העשרים, וחשף תיעודים חזותיים חדשים של האישה ילידת ג'מייקה. עם זאת, לא נותרו מכתבים או תיעוד כתוב, ואין עדויות בנות זמנה לדעותיה או לשיחותיה. ההנחה הרווחת בביוגרפיות כי פנייתה לדוגמנות נבעה מצורכי פרנסה, הגם שסבירה, נותרת בגדר השערה בלבד.

תערוכת "אחיות פרה-רפאליטיות" שהתקיימה בגלריית הדיוקנאות הלאומית בלונדון בשנת 2019 היוותה ציון דרך נוסף בהערכת מורשתה של איטון. התערוכה הציגה אותה כמי שנמנעה מתפקיד כפול של אהובה בזכות היותה נשואה, תוך שמירה על הצלחה מסוימת כדוגמנית.  נכון לשנת 2020, איטון זוכה להכרה בשל מעמדה כמוזה אמנותית וכאישה הצבעונית הבולטת ביותר בחברה הוויקטוריאנית הבריטית. ממוזער| מחקר של אישה צעירה (בערך 1865) דנטה גבריאל רוזטי (מרכז קנטור לאמנויות חזותיות באוניברסיטת סטנפורד)|228x228 פיקסלים

 גלריה 

 הכרה מאוחרת והנצחה 
 בשנת 2018, במסגרת ציון מאה שנה להענקת זכות הבחירה לנשים, כלל העיתון "דה וויס" את איטון ברשימה של שמונה נשים שחורות שתרמו להתפתחות בריטניה, לצד קת'לין וראסמה, אוליב מוריס, קוני מארק, דיאן אבוט, ליליאן באדר, מרגרט באסבי ומרי סיקול.Sinclair, Leah (6 February 2018), "Suffrage 100: The Black Women Who Changed British History" , The Voice. בין החודשים אוקטובר 2019 לינואר 2020 נכללה איטון בין שתים עשרה הנשים שהוצגו בתערוכת "אחיות פרה-רפאליטיות" בגלריה הלאומית לדיוקנאות בלונדון. ב-26 באפריל 2020 שודר סרטון קצר על תולדותיה במסגרת התוכנית "Get Animated! Introducing BBC Arts" בהנחיית מבקר הקולנוע של BBC Radio 1, עלי פלאמב. הסרטון הוצג גם באתר BBC New Creatives."Fanny Eaton: The Forgotten Pre-Raphaelite Model", New Creatives, BBC, April 2020. לרגל חודש ההיסטוריה השחורה באוקטובר 2020, כלל המגזין "פרימה" את איטון ברשימה של שש נשים בריטיות שחורות "ששינו את העולם", יחד עם מרגרט באסבי, קלודיה ג'ונס, מרי פרינס, ליליאן באדר ואוליב מוריס. ב-15 באוקטובר 2020 ביצעה המשוררת מאז הדג'הוג שיר אודות איטון כחלק ממקטע השירה של חודש ההיסטוריה השחורה בתוכנית הילדים "בלו פיטר" של ה-BBC. ב-18 בנובמבר 2020 הונצחה איטון ב"דודל" של גוגל.
ממוזער| פאני איטון בתור מורגן לה פיי (1862), פרדריק סנדיס, מוזיאון ויקטוריה ואלברט

 קישורים חיצוניים 

הערות שוליים

קטגוריה:נשים בתקופה הוויקטוריאנית
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1835
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1835
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1924
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1924