יהדות אספהאן

ראשית היישוב היהודי באספהאן
לפי מסורת בעל פה, שהשתמרה בקרב יהודי אספהאהן, מתייחסים בני הקהילה לגולי ממלכת יהודה, שהובאו לאזור על ידי נבוכדנצאר מלך בבל לאחר חורבן ירושלים בשנת 586 לפנה"ס.

מסורת זו מופיעה גם בכתביהם של מלומדים ערביים מימי הביניים. הגאוגרף יאקות אל-חמאווי כתב: 
המקורות הערביים מדגישים כי גולי יהודה מצאו את אדמתה ואת מימיה של אספהאן דומים לאלו של ירושלים ולכן התיישבו בה.

בימי השושלת הסאסאנית
ההיסטוריון והכרוניקן הארמני, משה מחורן, מספר כי שאפור השני, מלך האימפריה הסאסאנית במאה הרביעית לספירה, העביר יהודים מארמניה לאספהאן. מקור אחר מציין כי המלך יזדגרד הראשון, שהיה נשוי לשושנדוחט, בתו של ראש הגולה הושיב יהודים בערים אספהאן, שושן ושושתר.

בראשית המאה החמישית ישבו באספהאן יהודים שעסקו באריגה ובצורפות, ותוצרתם התפשטה עד לביזנטיון ואירופה.

המלך פירוז הראשון נהג באכזריות רבה כלפי היהודים. הוא גזר עליהם גזירות שמד, הוציא להורג את חכמי התורה, אסר את קיומם של בתי הכנסת וביצע טבח ביהודי אספהאן, שבמהלכו נרצחו מחצית מבני הקהילה וילדיהם נמכרו לעבדות כשהתבטלו הגזירות, בימי המלך קבאד, שבו היהודים לאספהאן וחזרו למלאכותיהם.

בימי הכיבוש המוסלמי
הערבים כבשו את אספהאן בשנת 642 לספירה והיהודים קיבלו בברכה את פני הכובשים החדשים. אבן אל-פקיה, גאוגרף מוסלמי מהמאה ה-10, כותב כי בשום מקום לא ראה כל כך הרבה יהודים וכל הרבה אוֹרגים כמו ב'יהודיה', היא אספהאן.

בימי התפר שבין שלטון בית אומיה לשלטון בית עבאס הופיע יהודי, חייט במקצועו, בשם יצחק בן יעקב עובדיה אבו עיסי המכונה אבו עיסא אל אספהאני, שהציג עצמו כמשיח וגייס אלפי לוחמים יהודים להילחם בצבא הערבי. סופו שהובס ונהרג. הרמב"ם באיגרת תימן מזכיר את כל הפרשה:

הנוסע היהודי בנימין מטודלה ביקר במהלך מסעו באספהאן. הוא מצא בה קהילה יהודית המונה 15,000 נפש. מטודלה כתב כי שמו של הרב הראשי באספהאן היה שר שלום, הוא קיבל את מינויו מטעם ראש הגולה בבבל והיה אחראי על כל הקהילות היהודיות בפרס.

בימי הפלישה המונגולית 
בשנת 1387 נכנעה אספהאן לכובש המונגולי טימור לנג. הכובש האכזרי ביצע טבח בתושבי העיר ופגע קשות בקהילה היהודית באספהאן. האגדה היהודית מספרת כי טימור לנג רכב על סוסו ליד בית כנסת ביום הכיפורים, הסוס נבהל מקריאות המתפללים והפיל את רוכבו מעליו. מחמת הנפילה נפצע טימור ברגלו, פציעה ממנה סבל כל ימי חייו. כאות נקמה ציווה להחרים את בית הכנסת ולהפכו למסגד. הוא מסגד 'וליאת הארון' הקיים עד היום הזה באספהאן.

בימי השושלת הספווית
במהלך שלטונו של עבאס שאה הראשון שגשגו יהודי פרס ברחבי ממלכת פרס, ועודדו להתיישב באספהאן, שהפכה לבירה החדשה, ואף נקראתה "ירושלים הקטנה" ו"יהודיה". לקראת סוף שלטונו היחס ליהודים נעשה קשה יותר. אנשי דת שיעים שכנעו את השאה לדרוש מהיהודים לענוד טלאי מיוחד על בגדיהם ועל כיסויי ראש מלעיגים. בשנת 1656 הורה עבאס שאה השני על גירוש כל היהודים מאספהאן בגלל האמונה שרווחה בדבר "טומאתם". רבים נאלצו להתאסלם. לאור הפסד האוצר הממשלתי את תשלום מס הגוגולת ושמועות שהמומרים המשיכו לעסוק בסתר ביהדות, בשנת 1661 התאפשר ליהודים לחזור לדתם הישנה, בעודם נאלצים לחזור לענוד את הטלאי המיוחד על בגדיהם.

בימי השושלת האפשארית
בשנת 1736 הדיח נאדיר שאה את אחרון מלכי השושלת הספווית. הוא לא היה שיעי והיה מתון יותר מקודמיו ביחסו כלפי היהודים. בהוראתו תרגם באבא בן נוראל חאקם את החומש ואת ספר התהילים מעברית לפרסית. זאת במקביל לתרגום סימולטני של הקוראן והברית החדשה לפרסית על ידי כמרים אירופאים ואנשי דת מוסלמים ועל פי בקשתו להשוואת כתבי הקודש לתרגומים עתיקים יותר.

לפי עדויות שבעל-פה, כשיצא נאדיר שאה למלחמה על הודו (1740) לקח עמו צורף יהודי בשם אקא בכצ' והוא אף העביר יהודים מהעיר קזוין למשהד, על מנת שישמרו על התכשיטים היקרים שצבר במהלך פלישתו להודו. אוסף זה כלל את יהלום קוהינור האגדי וכס הטווס.

כיום
לאור דיכוי מתמשך של משטר האייתולות; רבים מיהודי איראן ובפרט יהודי אצפהאן וטהראן, שנותרו באיראן מפגינים בגלוי תמיכה במדיניות המשטר, בין אם פנימית או חיצונית. וזה בא לידי ביטוי בקריאות התנגדות לציונות ותמיכה בפלסטינים.

אישים בולטים מקרב יהדות אספהאן

ראו גם
 יהדות איראן
 יהדות ספרד
 אספהאן
 אספהאן (פרובינציה)
 מערת שרח בת אשר
 איראן
 אסלאם שיעי
 אנטישמיות מוסלמית
 אנטישמיות נוצרית

הערות שוליים

אספהאן
קטגוריה:אספהאן