לורנס טייסון

לורנס דייוויס טייסון (באנגלית: Lawrence Davis Tyson; 4 ביולי 1861 – 24 באוגוסט 1929) היה בריגדיר גנרל, פוליטיקאי, עורך דין ויצרן טקסטיל אמריקאי, שפעל בעיקר מנוקסוויל, טנסי במהלך סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. במהלך מלחמת העולם הראשונה, טייסון פיקד על הבריגדה ה-59 של דיוויזיית הרגלים ה-30, ולאחר מכן כיהן כסנאטור דמוקרטי מטנסי משנת 1925 ועד מותו.

כבוגר ווסט פוינט, טייסון השתתף לראשונה בפעולה צבאית במהלך מלחמות האפאצ'י בשנות ה-1880. הוא עבר לנוקסוויל ב-1891 כדי ללמד מדעי הצבא באוניברסיטת טנסי, הפך לעורך דין וגם הנהיג את רגימנט הרגלים המתנדבים השישי של טנסי במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד. טייסון עזר בארגון מפעלי הכותנה של נוקסוויל בתחילת המאה ה-20 ושימש כנשיא תערוכת האפלצ'ים השנייה ב-1911. מ-1902 עד 1908, טייסון כיהן בבית הנבחרים של טנסי, והיה יושב ראש בית הנבחרים של טנסי מ-1903 עד 1905. במהלך מתקפת מאה הימים של מלחמת העולם הראשונה, הייתה הבריגדה ה-59, בהנהגתו של טייסון, לאחת מהבריגדות הראשונות של בעלות הברית שפרצו את קו הינדנבורג.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו והשכלה 
טייסון נולד ב-4 ביולי 1861 בחווה של הוריו, ריצ'רד לורנס טייסון ומרגרט טרנג', ליד גרינוויל במחוז פיט, קרוליינה הצפונית ליד נהר הטאר באזור טיידווטר. לאחר שסיים את לימודיו באקדמיית גרינוויל הפרטית, טייסון עבד בתחילה כפקיד בסולסברי.

בשנת 1878, הוא השיג את הציון הגבוה ביותר באזורו בבחינת כניסה תחרותית לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית (USMA) בווסט פוינט, ניו יורק, והתקבל בשנה שלאחר מכן. עם סיום לימודיו ב-1883, טייסון הוסמך כלוטננט משנה. כמה מחבריו לכיתה הפכו לגנרלים בקריירה שלהם, כמו צ'ארלס וו. קנדי, ג'ורג' ה. קמרון, הארי ק. הייל, ג'ורג' וו. ריד, ג'ון וו. הרד, איירה א. היינס, סמסון ל. פייסון, ויליאם סי לנגפיט, רוברט ד. וולש, עומר באנדי, צ'ארלס ג'י מורטון, טיירי ר. ריברס, ג'ון וו. רקמן, אייזק ליטל וקלרנס ר. אדוארדס. טייסון השתתף מאוחר יותר במלחמות האפאצ'י נגד פלג האפאצ'י בראשות ג'רונימו במערב.

 משפחתו 
ב-1886, טייסון התחתן עם בטי יומס מק'גי, בתו של ברון הרכבת העשיר של נוקסוויל, צ'ארלס מקלונג מק'גי (1828–1907). נולדו להם בן ובת. הבן, הטייס הצבאי צ'ארלס מק'גי טייסון, מת ב-11 באוקטובר 1918 (במהלך מלחמת העולם הראשונה) בצפון האוקיינוס האטלנטי בגיל 29. ביולי 2007, דרו גילפין פאוסט, פרופסור להיסטוריה, מנהלת מכללה ונינתו של לורנס ד. ובטי טייסון, הפכה לנשיאה ה-28 של אוניברסיטת הרווארד. סבתה מצד אביה הייתה איזבלה (טייסון) גילפין, בתם של לורנס ובטי. הוריה היו מק'גי טייסון וקתרין (מליק) גילפין, שנולדו למשפחה עשירה בניו ג'רזי. טייסון הוא גם סבא רבא של השחקן ג'ק גילפין וסבא רבא של בתו של ג'ק, השחקנית בטי גילפין.

 פרופסור ועורך דין 
בעזרת חותנו, טייסון מונה לפרופסור למדעי הצבא באוניברסיטת טנסי בשנת 1891.Lawrence D. Tyson: Philanthropist . Retrieved: February 3, 2011.

טייסון גם נרשם לבית הספר למשפטים של האוניברסיטה, שם סיים את לימודיו ב-1894. לאחר קבלתו ללשכת עורכי הדין בטנסי, הוא התפטר מהמינוי הצבאי שלו והחל לעסוק בעריכת דין. בשלב מסוים, טייסון עבד במשרד עורכי הדין של אדוארד טרי סנפורד (1865–1930), שופט בית המשפט העליון לעתיד.

 מלחמת ארצות הברית–ספרד ומיזמים עסקיים 
עם פרוץ מלחמת ארצות הברית–ספרד ב-1898, טייסון חזר לשירות צבאי פעיל. הוא מונה לקולונל על ידי הנשיא ויליאם מקינלי, וארגן ואימן את רגימנט הרגלים המתנדבים ה-6 בקיץ 1898. באוקטובר, הוא והיחידה שלו נשלחו לפוארטו ריקו, שם כבשו את אזור ארסיבו בחציו הצפוני של האי. עם סיום המלחמה בפברואר 1899, יחידתו של טייסון הוזמנה לסוואנה, ג'ורג'יה, שם הם הוצבו חודש לאחר מכן. טייסון נכנס ליחידות המילואים של המשמר הלאומי.

בחזרה לנוקסוויל, טייסון חזר לעיסוק במשפט פרטי. הוא ארגן את מפעלי הכותנה של נוקסוויל, שהפכו לאחת מחברות הטקסטיל הגדולות של נוקסוויל בתחילת המאה ה-20. בשנת 1907, הוא עמד בראש ועידה בנאשוויל, שקראה לרפורמה בפרקטיקות של עבודת ילדים ברחבי הדרום. בדצמבר 1910, כמה עשרות ילדים עדיין עבדו במפעל של נוקסוויל כותנה מילס, כפי שמוצג בתצלום של צלם הוועדה הלאומית לעבודת ילדים לואיס היין.

 פוליטיקה של טנסי 
הפריצה הראשונה של טייסון לפוליטיקה הגיעה ב-1902, כשנבחר לבית הנבחרים של טנסי. בשנת 1889, הדמוקרטים השיגו שליטה בבית המחוקקים של המדינה והעבירו במהירות ארבעה חוקים שאותן תיארו כ"רפורמה בבחירות", כולל מבחני אוריינות, סעיפי סבא ומסי סקר. אלה הביאו לשלילת הזכויות של רוב המצביעים האפרו-אמריקאים במדינה, כמו גם מצביעים לבנים עניים רבים. זה הפחית בחדות את הפוליטיקה התחרותית במדינה, מה שהוביל לדומיננטיות דמוקרטית.

מ-1903 עד 1905, טייסון כיהן כיושב ראש בית הנבחרים של המדינה. במקביל, הוא שירת כבריגדיר גנרל ומפקח כללי של המשמר הלאומי של טנסי, תפקיד שמילא בין השנים 1902 ל-1908. ב-1913, הוא התמודד על מושב הסנאט של ארצות הברית, וביקש את המועמדות הדמוקרטית מבית המחוקקים של המדינה, אולם הובס בבחירות. באותה שנה אושרר התיקון ה-17 לחוקת ארצות הברית, שקבע בחירה ישירה של סנאטורים אמריקאים, אשר בדרך כלל השפיע על הבחירות לסנאטורים אמריקאים החל מ-1914.

 מלחמת העולם הראשונה 
ימין|ממוזער| בריגדיר גנרל לורנס ד. טייסון, מפקד על הבריגדה ה-59, הדיוויזיה ה-30, בתמונה כאן עם קבוצת קציני מטה ליד פופרינג', שישה קילומטרים מאיפר, בלגיה, 1 בספטמבר 1918.
עם כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, באפריל 1917, טייסון ביקש לחזור לשירות צבאי פעיל, ומונה לבריגדיר גנרל על כל חיילי המשמר הלאומי של טנסי על ידי המושל טום ק. ריי. המינוי הזה אושר לאחר מכן על ידי הנשיא וודרו וילסון. טייסון מונה למפקד הבריגדה ה-59, שהייתה חלק מדיוויזיית "היקורי הישנה" ה-30, ועזר לאמן את החטיבה (שהורכבה מרגימנטים הרגלים ה-117 וה-118 ומגדוד המקלעים ה-114) במחנה סווייר ליד גרינוויל, קרוליינה הדרומית. טייסון פיקד זמנית על כל הדיוויזיה שלוש פעמים במהלך שירותו עם הדיוויזיה ה-30: מ-22 עד 28 בדצמבר 1917, מ-30 במרץ עד 7 באפריל 1918, ומ-12 עד 15 בינואר 1919. לאחר מספר חודשים נוספים של אימונים, החטיבה של טייסון, יחד עם שאר הדיוויזיה, יצאו לשירות מעבר לים בחזית המערבית במאי 1918, והיו בין החיילים האמריקאים הראשונים שנכנסו לבלגיה ביולי אותה שנה.
שמאל|ממוזער| מייג'ור גנרל ג'ורג' וו. ריד, מפקד הקורפוס השני, מייג'ור גנרל אדוארד מ. לואיס, מפקד הדיוויזיה ה-30, ובריגדיר גנרל לורנס טייסון, צופים במשחקי אגרוף של חיילי הקורפוס השני. בתמונה כאן ב־Corbie, סום, צרפת, 4 בנובמבר 1918.
בספטמבר 1918, הדיוויזיה ה-30, בפיקודו של מייג'ור גנרל אדוארד מ. לואיס תחת פיקוד חיל המשלוח הבריטי (BEF), קיבלה פקודה לעבור לאזור הסום בצפון צרפת, והוצבה מול הקטע המבוצר בכבדות של תעלת קמברה-סן קנטן של קו הינדנבורג. בבוקר ה-29 בספטמבר תקפה הדיוויזיה ה-30 ביצורים גרמניים לאורך קטע זה של הקו. צועדים בערפל צפוף, דחפו הכוחות לאורך  קטע של "גדרות תיל והגנת תעלות" לפני חציית התעלה ואבטחת השטח. לפי כמה דיווחים, הבריגדה ה-59 הייתה החטיבה הראשונה של מדינות ההסכמה שפרצה את קו הינדנבורג.

בשבועות שלאחר מכן, הבריגדה ה-59 כבשה את הכפרים פרמונט, ברנקור ובוזיני בצפון צרפת, ונלחמה בקרב האחרון שלה ב-20 באוקטובר. במהלך המלחמה נהרגו או נפצעו 1,879 מתוך 8,000 החיילים של הבריגדה ה-59. החטיבה קיבלה תשעה מדליות כבוד, המספר הרב ביותר מכל חטיבה בודדת של צבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם הראשונה, בעוד טייסון עצמו זכה במדליית השירות המצוין.

באוקטובר 1918, בנו של טייסון, צ'ארלס מק'גי טייסון (1889–1918), טייס בצי ארצות הברית, אבד מעל הים הצפוני בעת שחיפש אחר מוקשים. לאחר כניעתה של גרמניה, טייסון עזב את החזית כדי לעזור לחפש את בנו מול חופי סקוטלנד. הוא איתר את גופת בנו, ושלח אותה בחזרה לנוקסוויל לקבורה. טייסון עזב את השירות הפעיל בפעם האחרונה ב-1919.

 הקריירה בסנאט 
שמאל|ממוזער|210x210 פיקסלים| סנאטור טייסון, צולם במשרדו בדצמבר 1925
בשנת 1920, טייסון ניסה להשיג את המועמדות לסגן הנשיא בוועידה הלאומית הדמוקרטית אולם לא הצליח לקבל את המועמדות. בשנת 1923, הוא רכש עיתון, ה-Noxville Sentinel. כשזכה בבחירות לסנאט האמריקני בשנה שלאחר מכן, הוא מכר את העיתון לסקריפס-הווארד. בשנת 1926, סקריפס-הווארד מיזג את Sentinel עם Knoxville News כדי ליצור את Knoxville News Sentinel.

בתחילת שנות ה-20, גבר התסכול של המפלגה הדמוקרטית מהסנאטור ג'ון נייט שילדס, שהתנגד לחבר הלאומים של הנשיא וודרו וילסון, ועצר מספר מינויים פוליטיים של הזרוע המבצעת. כשהוא חש את הפגיעות של שילדס, טייסון התמודד נגדו וניצח את שילדס בפריימריז הדמוקרטי בסנאט ב-1924. הוא ניצח את המועמד הרפובליקני, יו ב. לינדזי, בבחירות הכלליות מאוחר יותר באותה שנה והושבע כסנאטור ב-4 במרץ 1925.

החקיקה העיקרית הראשונה של טייסון הייתה חוק טייסון-פיצג'רלד משנת 1925, שאישר פיצוי פדרלי לקצינים נכים במלחמת העולם הראשונה. לאחר שהנשיא קלווין קולידג' הטיל וטו על הצעת החוק, טייסון גייס מספיק אופוזיציה בסנאט כדי לעקוף את הווטו של הנשיא. בשנת 1926, טייסון העניק חסות לחקיקה המאשרת את הקמת הפארק הלאומי גרייט סמוקי מאונטיינז.

 מוות ומורשת 
טייסון מת, בגיל 68, ב-24 באוגוסט 1929 בסניטריום בסטרפורד, פנסילבניה, ונקבר בבית הקברות אולד גריי בנוקסוויל. האובליסק המסמן את חלקת משפחת טייסון הוא בין המונומנטים הגבוהים ביותר בבית הקברות. רבים מעבודותיו מוחזקות כעת על ידי הספרייה של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית.

בשנת 1927, לורנס ובטי טייסון תרמו את הקרקע עליה שוכן כיום טייסון פארק, כמו גם קרקע למנחת (במקור במערב נוקסוויל), לעיר נוקסוויל, וביקשו בתמורה שהעיר תקרא למנחת על שם בנם, צ'ארלס מק'גי טייסון. שדה התעופה מק'גי טייסון הועבר מאז למחוז בלאונט.

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי צלב השירות המצוין
קטגוריה:גנרלים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:גנרלים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מטנסי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1861
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1929