רוטיגוטין

רוטיגוטין (באנגלית Rotigotine) היא אגוניסט של הקולטן לדופמין, ומשתייכת לקבוצת התרופות שאינן נגזרות ארגולין (Non-Ergoline). התרופה מיועדת לטיפול במחלת פרקינסון ובתסמונת הרגליים חסרות המנוחה (Restless Legs Syndrome).
בדומה לאגוניסטים אחרים לדופמין, לרוטיגוטין השפעות נוגדות דיכאון. התרופה זמינה בצורת מדבקה טרנסדרמלית לשימוש יומי, עם אספקה איטית וקבועה של התרופה למשך 24 שעות. התרופה משווקת, בין היתר, תחת השם המסחרי נויפרו (Neupro).

שימוש רפואי
התרופה רוטיגוטין משמשת לטיפול בשני מצבים עיקריים:

מחלת פרקינסון (Parkinson’s Disease). התרופה מיועדת לשפר את התסמינים המוטוריים והלא-מוטוריים של המחלה, כמו רעד, נוקשות ותנועות איטיות, בכך שהיא מחקה את פעילות הדופמין במוח.
תסמונת הרגליים חסרות המנוחה (Restless Legs Syndrome). התרופה מפחיתה את התחושות הלא נעימות והדחף להזיז את הרגליים, שמאפיינים את התסמונת.

רוטיגוטין מסופקת בצורת מדבקה טרנסדרמלית שמספקת שחרור קבוע של התרופה לאורך 24 שעות.

תופעות לוואי
תופעות לוואי כלליות של רוטיגוטין עשויות לכלול עצירות, דיסקינזיה, בחילות, הקאות, סחרחורת, עייפות, נדודי שינה, נמנום, בלבול והזיות. סיבוכים חמורים יותר יכולים לכלול פסיכוזה והפרעות בשליטה על דחפים כמו היפר-מיניות, והימורים פתולוגיים. תגובות עור שליליות קלות באתר היישום של המדבקה עשויות להתרחש גם כן.

חולי פרקינסון או RLS עשויים לחוות מצב נפשי חדש או מחמיר ושינויים התנהגותיים; אלה עשויים לכלול התחלה פתאומית של שינה תוך כדי עיסוק בפעילויות יומיומיות, לשקול הפחתת מינון או הפסקת הטיפול אם המטופל מפתח התנהגות כפייתית.

עילפון דווחה בחולים המשתמשים באגוניסטים של דופמין, ומסיבה זו יש להזהיר את החולים על אפשרות של עילפון; מכיוון שהמחקרים עבור תרופה זו לא כללו חולים עם מחלת לב וכלי דם רלוונטית קלינית, יש לשאול חולים עם מחלת לב וכלי דם חמורה לגבי תסמינים של סינקופה וטרום סינקופה.

עליות בלחץ הדם הסיסטולי (לפחות 20 מ"מ כספית או יותר) ובלחץ הדם הדיאסטולי (לפחות 10 מ"מ כספית או יותר) שדווחו בכל החולים (למשל, מחלת פרקינסון בשלב מוקדם ומתקדם ותסמונת רגליים חסרות מנוחה) הנוטלים מקסימום מינון מומלץ; עליות אלו בלחץ הדם הסיסטולי והדיאסטולי הנצפות בעת שכיבה, עמידה ושינוי משכיבה לעמידה; יש לשקול עלייה בלחץ הדם ובקצב הלב בעת טיפול בחולים עם מחלות לב וכלי דם.

נצפו עליות תלויות מינון במשקל ובאצירת נוזלים; חולים שנטלו מינון מקסימלי מומלץ למחלת פרקינסון בשלב מוקדם דיווחו שיש להם שכיחות גבוהה יותר של עלייה משמעותית במשקל; עלייה זו במשקל הייתה קשורה לעיתים קרובות להתפתחות בצקת היקפית בחולים עם מחלת פרקינסון, מה שמרמז על כך שהטיפול עלול לגרום לאגירת נוזלים בחלק מחולי פרקינסון; מעקב אחר עלייה במשקל ואגירת נוזלים בעת טיפול בחולים עם מחלות נלוות כגון אי ספיקת לב או אי ספיקת כליות.

עלול להעצים תופעות לוואי דופמינרגיות של לבודופה ולגרום או להחמיר דיסקינזיה.

התגובות באתר היישום הן תכופות וקשורות למינון; אם מטופל מדווח על תגובה מתמשכת באתר היישום (של יותר מכמה ימים), מדווח על עלייה בחומרה, או מדווח על תגובת עור המתפשטת מחוץ לאתר היישום, יש לערוך הערכה של הסיכון והיתרונות עבור המטופל הבודד; אם נצפתה תגובה כללית של העור הקשורה לשימוש בתרופה זו, יש להפסיק את הטיפול.

הגדלה היא החמרה של תסמיני RLS במהלך הטיפול, המובילה לעלייה בחומרת התסמינים הכוללת או זמן מוקדם יותר של הופעת התסמינים בכל יום בהשוואה לפני התחלת הטיפול; שימוש בתרופות דופמינרגיות, עלול לגרום להגדלה; ריבאונד, החמרה של תסמיני RLS, נחשבת להשפעת סוף המינון, הקשורה למחצית החיים של התרופה הטיפולית; דיווחים בספרות שפורסמה מצביעים על הפסקה או נטישה של תרופות דופמינרגיות עלולות לגרום לריבאונד.

הסר את המדבקה לפני MRI כדי למנוע כוויות בעור; שכבת הגיבוי של התיקון מכילה אלומיניום.

חום עשוי להגביר את הספיגה; הימנע מחשיפה למקורות חום חיצוניים (למשל, רפידות חימום, שמיכות חשמליות, סאונה, אמבטיות חמות, מיטות מים מחוממות ואור שמש ישיר ממושך).

סיבוך פיברוטי שדווח (לדוגמה, פיברוזיס רטרופריטוניאלי, תפליט פלאורלי, פריקרדיטיס, הסתננות ריאתיות, תפליט פלאורלי, עיבוי פלאורלי, פריקרדיטיס וסתמי לב); בעוד שסיבוכים עשויים להיפתר כאשר התרופה מופסקת, פתרון מלא לא תמיד מתרחש.

דווח על קישור לרקמות בפיגמנטים של מלנין.

הזיות/התנהגות פסיכוטית ודיסקינזיה עלולות להתרחש.

מעקב אחר מלנומה; סיכון מוגבר שדווח עבור חולים המקבלים טיפול.

מנגנון פעולה
רוטיגוטין פועל כאגוניסט לא-סלקטיבי לקולטני דופמין D1, D2, D3 ובמידה פחותה גם ל-D4 ול-D5, כאשר האפיניות הגבוהה ביותר היא לקולטן D3. בהשוואת אפיניות, לרוטיגוטין יש סלקטיביות גבוהה פי 10 ל-D3 על פני D2, D4 ו-D5, ופי 100 על פני D1. במחקרים פונקציונליים רוטיגוטין מתנהג כאגוניסט מלא של קולטני D1, D2 ו-D3 בעוצמות דומות (EC50).

רוטיגוטין מסוגל להפעיל גם קולטנים מסוג D1-like וגם D2-like, בדומה לאפומורפין (המראה יעילות גבוהה בטיפול בפרקינסון אך בעל פרמקוקינטיקה פחות מיטבית) ולפרגוליד, אך בניגוד לפרמיפקסול ורופינירול.

 פרמקולוגיה
ספיגה (פרמקולוגיה)
 רוטיגוטין נספג דרך מדבקה טרנסדרמלית לשימוש יומי, המספקת שחרור מתמשך של התרופה לאורך 24 שעות.
 הזמינות הביולוגית תלויה בשטח הפנים של המדבקה ובמיקום ההדבקה על הגוף.

פיזור
 התרופה נקשרת לחלבוני פלזמה בשיעור של כ-92%.
 חודרת למחסום הדם-מוח, מה שמאפשר השפעה ישירה על מערכת העצבים המרכזית.

מטבוליזם
 עובר מטבוליזם בכבד, בעיקר על ידי גלוקורונידציה וסולפטציה.
 לא מעורב במידה משמעותית במערכת האנזימים CYP450, מה שמפחית סיכון לאינטראקציות תרופתיות.

הפרשה
 מסולק בעיקר דרך השתן (כ-71%) בצורת מטבוליטים.
 כ-23% מופרשים בצואה.

זמן חצי-חיים
 זמן מחצית החיים של רוטיגוטין הוא כ-5–7 שעות, אך השחרור המתמשך מהמדבקה מאפשר רמות יציבות של התרופה בפלזמה לאורך כל היום.

פרמטרים נוספים
 תחילת פעולה: תוך שעות ספורות לאחר הדבקת המדבקה.
 שיא פעולה: תוך 15–18 שעות מהתחלת השימוש.
 משך פעולה: אפקט תרפויטי נשמר לאורך 24 שעות בזכות שחרור קבוע.

תגובות בין תרופתיות
מעכבי CYP: מעכבי CYP (Cytochrome P450) עשויים להשפיע על המטבוליזם של רוטיגוטין. לדוגמה, מעכבים של אנזימים כמו CYP1A2, CYP2C9, CYP3A4, יכולים להשפיע על רמות התרופה בדם. אם יש עיכוב של איזואנזים בודד, איזואנזימים אחרים יכולים להמשיך במטבוליזם של רוטיגוטין, ולכן אינטראקציות פרמקוקינטיות קליניות אינן סבירות.
אלכוהול: עשוי להגביר את תופעות הלוואי של רוטיגוטין, במיוחד את תופעת הישנוניות או דיכוי מערכת העצבים המרכזית. יש להימנע משימוש באלכוהול בזמן טיפול ברוטיגוטין.
תרופות להורדת לחץ דם: כגון חוסמי בטא, חוסמי תעלות סידן, עלולות להגביר את הסיכון ללחץ דם נמוך בעת השימוש ברוטיגוטין. יש לעקוב אחרי ערכי לחץ הדם ולהיות זהירים.
מעכבים של אורידין-דיפוספט-גלוקורונוזילטרנספראז (UGT): מכיוון שרוטיגוטין מתפנה במספר מסלולים, אינטראקציות עם תרופות שמעכבות את האנזימים UGT1A9 ו-UGT2B15 אינן סבירות, אך כדאי להתייעץ עם רופא לגבי השפעות נוספות.
תרופות אנטי-דופמינרגיות: תרופות אנטי-פסיכוטיות או תרופות אחרות שמפחיתות את פעילות הדופמין (כגון הלופרידול, ריספרידון, כלורפרומזין) עשויות להקטין את היעילות של רוטיגוטין או להחמיר את תופעות הלוואי של התרופה.
תרופות נוגדות קרישה: רוטיגוטין עשוי להשפיע על מנגנוני קרישת הדם. כאשר משתמשים בו יחד עם תרופות נוגדות קרישה (כגון וורפרין), יש לעקוב אחרי ערכי הקרישה, כיוון שיכולה להיות השפעה על זמן הקרישה.
תרופות להורדת סוכר בדם: רוטיגוטין עשוי להשפיע על רמות הסוכר בדם. במקרים של שימוש משולב עם תרופות להורדת סוכר (כגון אינסולין או תרופות אוראליות להורדת סוכר), יש לעקוב אחרי רמות הסוכר בדם.
תרופות למערכת העצבים המרכזית (CNS): שימוש משולב עם תרופות המשפיעות על מערכת העצבים המרכזית (כגון תרופות נוגדות דיכאון, תרופות נוגדות חרדה, תרופות נוגדות כאב) עשוי להחמיר את תופעות הלוואי של רוטיגוטין, כמו ישנוניות או סחרחורת.

בטיחות במהלך הריון והנקה
אין נתונים מספקים על נשים בהריון. במחקרים על בעלי חיים, נצפו השפעות שליליות על ההתפתחות (כגון, האטה בהבשלה של שלד, ירידה במשקל העובר, מוות של עובר או עוברות) עם מתן רוטיגוטין באופן תת-עורי.

לקריאה נוספת
https://www.neupro.com

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:תרופות