מחנה הריכוז ברגה

ברגה אן דר אלסטר (ברגה על נהר האלסטר, ובגרמנית: Berga an der Elster, ברגה על נהר האלסטר) היה תת-מחנה של מחנה הריכוז בוכנוואלד.  מחנה עבודת הכפייה ברגה שכן בפאתי הכפר שליבן (Shlieben), גרמניה. העובדים סופקו על ידי בוכנוואלד ומחנה השבויים סטלג IX-B בניגוד להוראות אמנת ז'נבה השלישית ואמנת האג. אסירים רבים מתו כתוצאה מתת-תזונה, מחלות (כולל מחלות ריאות עקב שאיפת אבק כתוצאה מעבודתם במנהרה עם חומרי נפץ) ומכות,  כולל 73 שבויי מלחמה אמריקאים.  

מחנה העבודה היה חלק מהתוכנית הסודית של גרמניה להשתמש בהידרוגנציה כדי להפוך ליגניט לדלק טנקים, מטוסים ומיכון צבאי אחר. המטרה הנוספת של המחנה הייתה השמדה באמצעות עבודה, ואסירים הועבדו למוות בתנאים לא אנושיים. חלקם גוועו מרעב. מטרה משנית זו של השמדה בוצעה עד תום המלחמה, כאשר האסירים הועברו בצעדת מוות בניסיון להקדים את מותם לפני שישחררו אותם כוחות בעלות הברית המתקדמים.Hitler's G.I. Death Camp (television documentary). National Geographic. 2012.

 שבויי מלחמה אמריקאים בברגה 
מחנה השבוי הגרמני סטלג IX-A שכן ליד זיגנהיין (Ziegenhain), גרמניה. ב-27 בינואר 1945 הורה מפקד המחנה לכל האסירים היהודים לצעוד מחוץ למסדר היומי. הקצין השבוי הבכיר במחנה, רב-סמל רודי אדמונדס, הורה לאנשיו לא לציית לפקודה ואמר לגרמנים: "כולנו יהודים כאן". על מעשיו אדמונדס הפך לחסיד אומות העולם, החייל האמריקאי הראשון שזכה לכבוד זה.  לאחר שהושארו עומדים במשך מספר שעות, 130 איש צעדו קדימה. עם זאת, הקומנדנט, מפקד המחנה הגרמני, התבקש לספק 350 איש לשילוח. כך נבחרו "עושי צרות" ידועים בין האסירים, ביניהם טוראי מחלקה ראשונה "הנס" קסטן, מנהיג המחנה הנבחר, וכן כל מי ש"נראה יהודי".

ב-8 בפברואר נלקחה הקבוצה ברכבת לברגה.  הגברים הועברו לעבודה, יחד עם אסירי מחנות הריכוז, בחפירת 17 מנהרות עבור מפעל תחמושת תת-קרקעי, חלקם שלושים מטר מתחת לאדמה. כתוצאה מהתנאים המחרידים, תת-התזונה והקור, כמו גם ההכאות, מתו 47 אסירים.  רשויות הצבא האמריקאי מעולם לא הכירו בתקרית.

ב-4 באפריל 300 האסירים האמריקאים שנותרו בחיים הוצעדו אל מחוץ למחנה לפני שהתקרבו כוחות ארצות הברית. לאחר צעדת מוות של שבועיים וחצי, הם שוחררו. במהלך צעדה זו מתו עוד 36 אמריקאים. 

במהלך תקיפה אווירית, בזמן שאורות המחנה כבו, נמלטו הנס קסטן, ג'ו ליטל וארנסט סינר. מאוחר יותר הם נעצרו והובלו למטה הגסטפו. לאחר אישור זהותם כשבויי מלחמה הם נלקחו לבוכנוואלד והוכנסו לתאי מעצר. הם שוחררו כששוחרר מחנה בוכנוואלד.Kasten, J.C.F. "Hans" (2012). "Personal Narrative: Johann Carl Friedrich Kasten IV". Library of Congress : Veterans History Project. Retrieved 20 May 2012.

המפקד של ברגה היה ווילי האק (Hack). הסמל ארווין מץ היה אחראי לפרטי העבודה ולהרבה מהתנאים הבלתי אנושיים. הוא פקד לקחת את השבויים בצעדת המוות. כאשר כוחות בעלות הברית סגרו על הגרמנים הנסוגים, נטש מץ את תפקידו וניסה להימלט באופניים. הוא נלכד ימים לאחר שהאסירים שוחררו על ידי כוחות אמריקאים, ונידון למוות על הריגת שבוי אמריקאי, טוראי מורטון גולדשטיין (סוללה C/590 של ארטילריית השדה, הדיוויזיה ה-106), ב-14 במרץ 1945. עונשו הומתק ל-20 שנות מאסר אך הוא ריצה רק תשע שנים. האק נעצר בשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה ב-1947. הוא נמצא אשם ב-1948 בשותפותו לזוועות שהובילו למותם של מאות אנשים במחנה דורה-מיטלבאו ובמחנה ברגה, ונידון ל-8 שנות מאסר. לאחר משפט חוזר, הוחמר עונשו של האק. הוא נדון למוות ב-1951 והוצא להורג בדרזדן ב-1952.  

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:בוכנוואלד
קטגוריה:מחנות ריכוז בגרמניה
קטגוריה:עבודת כפייה במלחמת העולם השנייה