חמורו של משיח (ספר)

חמורו של משיח הוא ספר עיון שנכתב על ידי הסופר והעיתונאי ספי רכלבסקי ויצא לאור בשנת 1998 בהוצאת ידיעות אחרונות.

הספר הוא סיכומו של מחקר בן עשרות שנים שערך רכלבסקי בעולמה של היהדות, ומבוסס על טקסטים תורניים ואירועים היסטוריים. הספר מנתח את הסיבות לקיטוב בחברה הישראלית וטוען כי היהדות בישראל עברה מהפכה עד כי היהדות בת זמננו היא, למעשה, דת חדשה. לפי רכלבסקי, "הדת החדשה" בלעה כמעט כליל את היהדות המסורתית, את הציונות הדתית הישנה ואת העולם החרדי. הספר משרטט את התפתחותה ומאפייניה של יהדות זו, ואת הדמויות המובילות בה - מהרב קוק, דרך הרבי מלובביץ', הרב שך, הרב עובדיה יוסף, ועד הרבנים מרדכי אליהו, עוזי משולם, דב ליאור, ורבים אחרים.

הספר מכר מעל 120,000 עותקים והפך מיד עם צאתו לרב מכר.

בספטמבר 2023 יצאה לאור מהדורה חדשה של הספר. במהדורה זו חיבר רכלבסקי בין הניסיון לרפורמה המשפטית בישראל לבין מקורותיה המשיחיים. במאי 2024 יצא ספר נוסף של רכלבסקי, "ישראל או יהודה", הנחשב לספר המשך לספרו "חמורו של משיח".

רכלבסקי פועל שנים רבות כמבקר חריף של מגמות שהוא רואה כאנטי דמוקרטיות בישראל והתפרסם בעיקר בשל הספר "חמורו של משיח", ונטען לגביו שחזה חלק גדול מבעיות הליבה שאיתן ישראל מתמודדת כחצי יובל לאחר פרסומו.

 תוכן הספר 
פרק ראשון - רצח רבין
לאחר רצח רבין הממסד בישראל העדיף להתייחס לרצח כאילו הוא מעשה של איש מטורף אחד. למעשה היה ברור שהרבנים נתנו אישור ואף תמיכה למעשה הזה. בעיקר הרב דב ליאור. הרבנים קבעו לגבי רבין דין רודף. לפי דין זה יש למנוע מאדם לבצע את מעשהו המסוכן, להענישו ואפילו להרוג אותו בלא שיהיה צורך לקיים קודם משפט.

פרק שני - שאלת הציונות

בתחילה החרדים מאוד התנגדו לציונות. מבחינתם היה צריך להמתין לבוא המשיח. הציונות הדתית ובראשה הרב ריינס ראתה בציונות פתרון להגנה על העם היהודי. הם תמכו בתוכנית אוגנדה ולאחר שזו לא עלתה יפה תמכו בתוכנית של מדינה מינימלית לישראל. לכן אנשי המזרחי הסכימו לתוכנית החלוקה ולא שאפו לכיבוש שטחים נוספים למדינה. הרב קוק האב ראה בציונים "חמורו של משיח". חמור הוא חיה טמאה, נציגת עמלק והשטן. הציונים מייצרים אתחלתא דגאולה. אחרי שהם ישלימו את תפקידם המשיח יכניע את החמור החילוני, כלומר הדתיים ישתלטו על המדינה שהחילונים הקימו עבורם.

פרק שלישי - קיצור תולדות המשיחיות

יש השקפות שונות לגבי מי ומה הוא המשיח. לפי ההשקפה המצמצמת של הרמבם המשיח לא ישנה את המציאות. הוא יגרום ליהודים להתקבץ בישראל ויקים בה ריבונות יהודית. והרי בעצם זה מה שכבר קרה עם הקמת מדינת ישראל. עקב כך היו יהודים שחשבו שבן-גוריון הוא הוא המשיח.

פרק רביעי - הים הגואה – מבוא לניצחון הקבלה

במאה ה-19 היו ניסיונות להציג את היהדות באור רציונלי ולהתאים אותה לחשיבה של ההשכלה.

הניסיונות האלה כשלו מול כוח המשיכה של הקבלה. מלכתחילה העיסוק בקבלה היה נהוג בעיקר בעדות המזרח, בייחוד בעדת היהודים התימנים. בהמשך היא הלכה והשתרשה בקרב כל הזרמים הדתיים בתור הפרשנות העיקרית של היהדות.

פרק חמישי – טירה בצד הדרך

בן-גוריון נתן לדתיים שליטה ברבנות, בכשרות ובחינוך הדתי כדי שהם לא יפריעו לו בקיום המדיניות שלו. לחרדים הוא נתן את הפטור משירות צבאי מאותה סיבה.

כך שני הזרמים האלה קיבלו במתנה מהמדינה כוח והרבה כסף.

אחרי השואה חסרו מחנכים בבתי הספר של החינוך הציוני דתי ולכן הזרם הזה נאלץ להיעזר במחנכים חרדים. מחנכים אלה הטמיעו בתלמידיהם את האמונה בביאת המשיח והשאיפה לעולם הקבלה והמיסטיקה. אלה תפסו את מקום הלימודים ברוח הסוציאליזם וההומניזם שהיו מנת חלקו של דור ההורים, שארית מתקופת ההשכלה.

בעיקר אחרי מלחמת ששת הימים הנוער הדתי המשיחי הרגיש שהוא יכול לעלות על החלוצים החילונים בכך שהוא יגשים את ההתיישבות בשטחים הכבושים. נעלמה השקפת העולם הדתית המתונה של דור ההורים ובמקומה הופיעה השקפת עולם משיחית אצל דור הבנים.

פרק שישי - קפיטן קוק מפליג

לפי הקבלה אלוהים צימצם את עצמו כדי לאפשר לעולם החומרי להיווצר. באותו אופן לפי הרב קוק הדתיים צימצמו את עצמם כדי לאפשר לחילונים החוטאים להקים את המדינה. אחרי שהחילונים ימלאו את תפקידם מותר אפילו להרוג אותם.

אחרי מלחמת ששת הימים הנוער הדתי, שכבר היה משיחי כמעט כולו, לקח על עצמו את ישוב הארץ והרגיש שהוא לוקח מהתרבות החילונית הסוציאליסטית את התפקיד שלה, כיוון שהחילונים סיימו את תפקידם.

לתפיסה המשיחית יש שלושה עקרונות עיקריים:

 אחד: אנחנו בתקופת הגאולה השלישית ואין ממנה חזרה
 שתיים: הכי חשוב זה ישוב הארץ המובטחת וכל מטר נוסף חשוב וקדוש. אסור לוותר על אף מטר מהארץ הקדושה
 שלוש: השלטון חשוב רק במידה שבה הוא משרת את הרעיון המשיחי

לפי השקפת העולם הקוקיאנית לערבים אין שום זכות בשטחי ישראל. כל הערבים הם עמלק ומותר להרוג את כולם. כולל נשים וטף.

גוש אמונים קידם את הרעיונות המשיחיים האלה של רבניו. הרבנים האלה הם שהכשירו ואף קידשו את המחתרת היהודית והם אף תמכו בטבח מערת המכפלה שביצע ברוך גולדשטיין.

פרק שביעי - מעמד הגוי – האם יש לגוי נשמה

הגויים לא נחשבים בני אדם בעיני הרוב הגדול של הזרם המרכזי של היהדות בימינו. לפי דרך חשיבה זו רק הגברים הדתיים היהודים הם בני אדם. לפיכך הדיברות לא תרצח ולא תגנוב מתייחסות רק לגברים דתיים יהודים. אסור לרצוח יהודים ואסור לגנוב מיהודים. מותר לגרום את הדברים האלה לגויים. "הטוב שבגויים הרוג".

אסור שלגויים תהיה אדמה בישראל. אסור שיהיה להם רכוש. מותר להם להיות בארץ רק אם הם עבדים של יהודים. העובדה שישנם ערבים במדינה ועצם הימצאותם של גויים שיש להם נחלות בישראל וכן גם הכוונה לחתום על בריתות שלום עם הגויים כל אלה הן עבירות שמונעות את המשיח מלהגיע.

דרך חשיבה זו מקובלת על ידי הרוב המוחלט של הממסד הדתי בישראל והיא מוטבעת בחינוך הדתי ובכל דרך אפשרית.

פרק שמיני - דת משיח חב"ד

חב"ד היא תנועה משיחית חסידית. הרב האחרון שלהם מנחם מנדל שניאורסון נקרא הלוּבַּביצֶ׳ר. הוא האמין שהוא המשיח והוא החדיר את התודעה הזאת בלב הציבור. חב"ד היא תנועה שפתוחה לעולם המודרני ולטכנולוגיה ובכך היא מצליחה לחדור ללבבות של עשרות אלפי אנשים. החסידים של חב"ד מצווים לא להתגייס לצה"ל, אבל מבחינת החסידות הזאת הצבא מצוּוֶה לכבוש כל חלקת אדמה. בנוסף לכך, לפי עמדתם כל הארץ קדושה ואסור שיהיה ערבי אחד בארץ ישראל, כדי שהיא תהיה טהורה לקראת הגעתו של המשיח.

פרק תשיעי - החרדים בימות המשיח

הרב שך והרב קוק, שניהם האמינו שהחילונים הם חוטאים וערב רב, כלומר הם לא יהודים אלא מצריים ובני עמים נוספים שיצאו עם בני ישראל ממצרים ובהמשך חטאו והחטיאו את עם ישראל. שני הרבנים האלה הובילו את קהל המאמינים שלהם ואחר כך גם הובלו על ידיו לתמיכה בבנימין נתניהו, על אף שלא רק שהוא עצמו חילוני אלא שהוא חוטא באיסור עריות, כלומר מקיים יחסי מין אסורים, שזה נחשב חטא מאוד כבד. עם כל זאת הרבנים האלה וגם רבני חב"ד תמכו בנתניהו כדי שיוביל את ישראל באמצעות מה שהם קוראים גאולה בעבירה, כלומר עשיית מצווה שהתאפשרה אף כי העושה את המצווה הוא בעצם חוטא.

פרק עשירי - האישה וסתרי המין

האישה ברוב המוחלט של הכתבים הדתיים נחותה. היא לא ממש ברמת אדם ולמעשה נוצרה אך ורק לשימושו של הגבר. בצאנה וראנה - ספר דת בשפת יידיש שמיועד לנשים - כתוב כך:

הגבר הוא השולט באישה ועדיף שהוא לא ידבר איתה כי היא מבלבלת את דעתו. האישה צריכה לשבת בבית ולא לצאת החוצה אלא פעם או פעמיים בשבוע.

האישה מפתה את הגבר ואז זה גורם לו לשפוך זרע לשווא ומהזרע הזה צומחים שדים שגורמים נזקים בעולם.

אם האישה חושבת על גבר אחר תוך כדי שהיא מזדווגת עם מישהו הילד שיצא לה דומה לגבר שעליו היא חשבה.

ב. המהפכה המינית הריקוד החדש

לקראת סוף המאה ה-19 הייתה תחושה שמתחזק מעמדה של האישה במשפחה היהודית. בעוד היא מלכת הבית הגבר איבד את כוחו באופן סמלי, לאחר שהגויים נטלו ממנו את האדמה והחרב.

בישראל בסביבות שנות ה-70 התהפכה התמונה. הגברים התחילו להפעיל לחץ לכיוון של הקצנה דתית והחמרה ובהקשר זה הפכה בעיניהם האישה לשֵדה מפתה. 

החרדים נעזרו במגמת ההקצנה הזאת כדי לחזק את מעמדם. עדות המזרח, במסגרת השבת עטרה ליושנה, חיזקו את העיסוק בקבלה על השקפת העולם שלה. תלמידי הרב קוק ראו בהחמרות הדתיות הגשמה של העוצמה שלהם, כשהגבר החרדי הוא זה שכעת הביא לפרנסת הבית את הכסף שהמדינה נתנה ברוחב לב למי שלא היה מחויב לעבוד.

פרק אחד-עשר - לוציפר המלאך שמרד - תנועת ש"ס

הפרק עוסק בתנועת ש”ס, ברב החשוב של התנועה הרב עובדיה יוסף, במעורבות שלו בפוליטיקה בישראל וביחסים שלו עם הרב שך. לרב עובדיה הייתה נכונות לקבל על עצמו את העולם המעשי ואילו הרוב הגדול של חברי מפלגתו - שהיו כולם בני עדות המזרח - התחברו עם הרוח המשיחית. הרב עובדיה הוכתר למשיח על ידי חברי ש"ס, בניגוד לעמדתו.

פרק שנים-עשר - ימין ושמאל - סוד הסדר השמימי

הימין הוא הקדוש, השמאל הוא הטמא. הימין הוא הגבר היהודי, השמאל אלו הנשים, הגויים, החילונים והערב-רב. על השמאל מוטל דין רודף, ולכן מותר להרוג בו בלי צורך לקיים משפט. מכאן שמותר היה להרוג את יצחק רבין ומי שביצע את המעשה הוא יהודי קדוש.

כשיבוא המשיח הכל יתהפך.

פרק שלושה-עשר - החילוני

יהודי חילוני, אפיקורוס (כלומר חילוני מתוך הכרה), מינים - כולם גרועים מהגויים ויש להורגם. יוצא מן הכלל היה הרב קוק שאמר שיש לאפשר לחילונים לבנות את הארץ כיוון שהם משרתים את מטרות הדת.

לפי הממסד הדתי יש מלכתחילה לנהוג לפי הוראות הדת ואין לסטות מהן. אבל בדיעבד, כלומר אם אין אפשרות לכפות את ההוראות האלה יש לנהוג רק לפי מה שמתאפשר ולהתפשר. מכאן - כל עוד החילונים שלטו בעוצמה בישראל היה צורך להשלים עם החוקים של המדינה. עם הזמן נחלשו המפלגות החילוניות והתרופפו הכללים שלהן ומן הרגע שהתאפשר לדתיים להשליט את ערכיהם על החילונים הם מחויבים מבחינה דתית לעשות זאת.

דוגמה לכניעת החילונים שחיזקה את דרישות הדתיים: מהומות כביש בר-אילן.

פרק ארבעה-עשר- חוכמת ישראל

חכמת ישראל היא זרם יהודי גרמני מתחילת המאה ה-19 שעסק במחקר של היהדות ברוח ההשכלה. חוקריו נטו לעסוק במרכיבים הרציונליים של היהדות ולא במיסטיקה. בישראל, בהתעלמו מהצמיחה המשיחית, הזרם הזה איפשר את שגשוגה.

פרק חמישה-עשר - יצר הרע חוזר לארץ - המקובלים החדשים

הפרק עוסק בהשקפת העולם של המקובלים שנמצאים בישראל. ראשון המקובלים – אברהם יצחק הכהן קוק, שראה בניצחון ישראל במלחמת ששת הימים הוכחה לכך שכוחות היצר והגוף מקדמים את המשיח. ההסבר הקבלי שבחוץ לארץ הופנה כלפי הגוף והנפש מופנה עתה עם קום המדינה כלפי העולם החיצוני. תהליך זה ניקרא היפוך המעיל.

יצחק גינזבורג מישיבת עוד יוסף חי בהתנחלות יצהר מייצג את המקובלים החדשים. להלן כמה עקרונות שנובעים לדעת מקובלים מהשינוי שהקבלה עברה עם חזרת ישראל לארצו:

יצר הרע, שבחוץ לארץ התפרש כנטייה גופנית ונפשית של הצדיק היהודי להיכנע לפיתויים, בארץ הוא חיצוני, מגולם בעמלק. הערבים הם עמלק, כלומר הם יצר הרע. לכן צריך להשמיד אותם, כולם כולל כולם, מהפרת ועד הנילוס.

יש להרחיב את גבולות הארץ עד כמה שאפשר.

צריך לשמוח מאוד את שמחת הנקמה שהיא התעלות עליונה של הנפש. ולהיות מאוד אכזריים.

לפי יהודה עציון ראשית יש להרוס את המסגדים שעל הר הבית ולבנות במקומם את בית המקדש.

פרק שישה-עשר - החותם השביעי

בשנות ה-90 של המאה ה-20 גברה התחושה המשיחית וההתלהבות המשיחית בקרב כל הזרמים הדתיים. כל זרם מצא לעצמו משיח משלו.

למרות שהרבי מלובביץ' מת האמינו חסידיו שזהו החושך שלפני האור.

משיח אחר נחשב להיות עוזי משולם, רב תימני שהתפרסם במסגרת פרשת ילדי תימן.

עוד משיח היה לחסידות ברסלב.

הציפייה המשיחית התפשטה על עולם היהדות הדתית, שלאנשיו היה ברור שיש צורך להשליט בכוח את הדתיות על הערב-רב החילוני.

גם בתחום המין נקבע שהחטאים שהיו בעבר תלויים בגוף הגבר נגרמים עכשיו באשמת ההתנהגות הפרוצה של הנשים.

פרק שבעה עשר - תשנ"ו תהי שנת ניסים ונפלאות

לפי הפרשנות הדתית המקובלת אם רצח הצליח - סימן שהוא היה מוצדק. השנה שבה נרצח רבין לא הפכה להיות שנת חשבון נפש ומיצוי הדין מקרב המסיתים לרצח. שמעון פרס חשש מהזרמים הפוליטיים המשיחיים והשתדל לצמצם את ההאשמה עד כמה שאפשר. המדיניות הזאת גרמה לממסד הדתי להגביר את התחושה שהרצח היה מוצדק. תהליך זה חיזק מאוד את הימין הקיצוני.

ב"חמורו של משיח" עסק רכלבסקי בהרחבה בהתפתחות המחשבה המשיחית ובהשפעתה על המציאות הישראלית. הספר יצא לאור כשלוש שנים לאחר רצח ראש הממשלה יצחק רבין בידי איש מהימין הדתי, והתריע מפני נטיות משיחיות וגזעניות בציבור הדתי בישראל. הפרק הראשון של הספר מתחיל במילים:

בספר זה שירטט רכלבסקי לראשונה במפורש את המתווה החרד"לי (חרדי לאומי) של המיינסטרים הציוני-דתי ככזה המוליך אל מחוזות הקצנה שמתבטאת בפעילות עבריינית ואלימה. זאת כנראה הייתה גם הפעם הראשונה בה נמתח קו גם אל הזרמים החרדיים המרכזיים – אלה שפעם נחשבו בדלנים – שסומנו בספר כנוהים בהמוניהם אל עבר קרני השמש המשיחיסטיות. הספר מצביע על תהליכי ההקצנה שעברו ועוברים על החברה הדתית בישראל המודרנית ומחבר בין הרב שך והרב קוק, הרב דב ליאור וברוך גולדשטיין, רבני יש"ע ורבני מאה שערים.

רכלבסקי מבקר בספרו בחריפות גם את יחסה של היהדות כלפי נשים וגויים: "המציאות הזאת, שבה הגויים אינם אדם ואילו הנשים נחותות באופן קיצוני ודמם של החילונים מותר, היא המציאות הדתית בארץ. אלו אבני היסוד המהותיות ביותר של כל החינוך הדתי - מהחרדי ועד הממלכתי-דתי".

בספרו מציע רכלבסקי אסטרטגיה, "מתכון", לציבור הישראלי כיצד "להציל" את היהדות מלהיבלע בידי המשיחיות. בין היתר הוא מציע,

בספטמבר 2023, הוציא רכלבסקי מהדורה חדשה של הספר. במהדורה זו חיבר רכלבסקי בין הניסיון למהפכה המשפטית בישראל לבין מקורותיה המשיחיים והציג תוכנית לשינוי שבכוחו יוכלו ישראל והיהדות המתונה לחזור ולשגשג.

במאי 2024 יצא ספר נוסף של רכלבסקי, "ישראל או יהודה", במסגרת סדרת אופק בהוצאת תלם. הספר מנתח את השינויים הפוליטיים והחברתיים שהתחוללו בישראל בשנים האחרונות ונחשב לספר המשך לספרו "חמורו של משיח". טענתו המרכזית היא כי כוחות משיחיים וגזעניים הולכים ומתעצמים בישראל, משפיעים באופן הרסני על ניהול המלחמה ומציבים איום על הדמוקרטיה הישראלית.

 ביקורות ותגובות 
למרות שמיד עם צאתו הפך הספר לרב מכר, הוא גם עורר סערה, וזכה למתקפות הן מצד אקדמאים והן מצד רבנים.

בעיני אחרים הוא נחשב לספר נבואי שחזה חלק גדול מבעיות הליבה שאיתן ישראל מתמודדת היום. על פי פרופ' מיכאל הרסגור, "'חמורו של משיח' חשוב כמו 'מאמר תאולוגי מדיני' של שפינוזה."

נתן זך כתב כי: "ראוי שספר זה יימצא בכל בית בישראל שהזיקה ליהדות הומניסטית, חילונית, דמוקרטית ושוללת גזענות עוד לא כבתה בו" ומנחם בן כתב על הספר: "ספי רכלבסקי הוא נביא חילוני". העיתונאי אטילה שומפלבי כתב כי: "הספר 'חמורו של משיח' עיצב את התודעה הפוליטית שלי להרבה מאוד שנים. מה שהוא כתב אז מתגשם היום."

 הערות שוליים 

קטגוריה:ספרים בעברית