ויליאם סמית' (פוליטיקאי מקרוליינה הדרומית)

ויליאם סמית' (באנגלית: William Smith; 1762 בערך – 26 ביוני 1840) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת קרוליינה הדרומית. הוא כיהן בשתי קדנציות כחבר הסנאט של ארצות הברית, הראשונה מ-1816 עד 1823 והשנייה מ-1826 עד 1831. במהלך חייו היה סמית' אחד המנהיגים הפוליטיים הבולטים במדינת קרוליינה הדרומית. סמית' היה ביריבות עזה עם ג'ון קלהון, ויצא נגד דעותיו הלאומניות של קלהון, ולעומת זאת תמך בזכויות המדינות.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו וקריירה 
סמית' נולד בערך ב-1762 בפרובינציית קרוליינה הצפונית או במחוז יורק שבפרובינציית קרוליינה הדרומית. לא הרבה ידוע על חייו בצעירותו מלבד השכלתו. הוא למד לראשונה בבית ספר בשם בולוק'ס קריק, שם התיידד עם חבריו לכיתה אנדרו ג'קסון וויליאם קרופורד. לאחר מכן, הוא למד במכללת הר ציון בווינסבורו שבקרוליינה הדרומית, שהייתה המכינה הראשונה באזור. פעם הצהיר בפני חבר שהצהיר שאפשר לתאר אותו באותה תקופה כ"פרוע, פזיז, מתון, גס רוח ורועש, אך עם זאת נחוש". בפני אותו חבר גם ייחס את כל הצלחתו להבטחה שהבטיח פעם לאשתו, מרגרט דאף, לוותר על אלכוהול. 

קריירת עריכת הדין של סמית' החלה ב-6 בינואר 1784 כאשר התקבל ללשכת עורכי הדין. בתיק בולט אחד, מרשו שהואשם בהריגת סוס לא התייצב בפני בית המשפט. סמית' לא ראה את האיש במשך מספר שנים עד שנתקל בו באולם בית הנבחרים. האיש, המוכר לסמית' בשם המשפחה "אלצ'ינור", נקרא כעת בשם ג'ון אלכסנדר והיה חבר בית הנבחרים מטעם אוהיו. סמית' דאג שהנציג אלכסנדר ישלם לו עבור שירותיו הקודמים. 

 קריירה פוליטית 
סמית' הפך לחבר בסנאט של קרוליינה הדרומית בתחילת המאה ה-19 והתקדם במהלך כהונתו לנשיא הסנאט. בשנת 1808 הוא הפך לשופט. כמשפטן נחשב "רודני אך הוגן". בשנת 1816, נבחר סמית'  לסנאט של ארצות הברית, לאחר שניצח את צ'ארלס ד. פרינגל בבחירות על המושב. זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד, פתח סמית' בסכסוך פוליטי עם ג'ון קלהון שנמשך לאורך כל הקריירה הפוליטית שלו בקרוליינה הדרומית. 

הסכסוך בין קלהון לסמית' נגרם בשל הפילוסופיות הפוליטיות השונות שלהם, כאשר סמית' הצטרף לסנאט, קלהון עדיין היה לאומן שהאמין בשיפורי תשתית פנימיים וב"בנייה רחבה" של החוקה, שני מושגים שסמית דחה. בתגובה לפופולריות הגוברת של קלהון, סמית' הקים קואליציה של בעלי ברית לזכויות המדינות שכללו את תומאס קופר, סטיבן דיקייטר מילר, ג'וזיה ג'. אוונס ודייוויד רוג'רסון ויליאמס. הלאומנים של קרוליינה הדרומית בראשות קלהון "העדיפו כמה כבישים לאומיים בגלל צורך צבאי לאומי", והתנערו מהקצאות מקומיות בקנה מידה קטן. אבל, לדעת סיעת סמית', אפילו כבישים לשימוש צבאי לכאורה ישמשו במקום זאת כדי לחזק את הכלכלה של מדינות אחרות. הרעיון הזה שקרוליינה הדרומית בתחרות עם האומה על שגשוג כלכלי היה נפוץ באותה תקופה בקרב האליטה של קרוליינה הדרומית.

כחבר במעמד בעלי המטעים, סמית' החזיק בכמה מטעים ולפחות ב-71 עבדים. סמית' היה אחד מתושבי הדרום הראשונים שטען, בזמן פשרת מיזורי ב-1820, שהעבדות האמריקאית היא "דבר חיובי", בטענה שהעבדים היו "כל כך מבויתים, או טופלו כל כך בחביבות על ידי אדוניהם, ומצבם כל כך משופר" שמעטים היו מביעים חוסר שביעות רצון ממצבם. ב-1828, שבעה אלקטורים מג'ורג'יה בחרו בו לסגן הנשיא, במקום קלהון, המועמד הדמוקרטי. הוא גם היה מועמד לסגן הנשיא בבחירות 1836: וירג'יניה סירבה לקבל את ריצ'רד ג'ונסון כמועמד הדמוקרטי לסגן הנשיא, והצביעה בעד הצמד של מרטין ואן ביורן וויליאם סמית', מה שגרם שלג'ונסון היה חסר קול אלקטורלי אחד לקבלת רוב הקולות; אולם הסנאט הכריע ובחר בג'ונסון.

ב-1832 הוא עבר ללואיזיאנה, לאחר שאיבד את הבסיס הפוליטי שלו בקרוליינה הדרומית. בשנת 1836, עבר להאנטסוויל שבאלבמה, ונבחר לבית הנבחרים של אלבמה מטעם מחוז מדיסון מ-1 באוגוסט 1836, כשהוא מחזיק במושב זה למשך שארית חייו.

ב-3 במרץ 1837, הנשיא היוצא אנדרו ג'קסון מינה את סמית' לבית המשפט העליון. חמישה ימים לאחר מכן, הסנאט החדש של הקונגרס ה-25 אישר את מינויו של סמית' בהצבעה של 23–18. עם זאת, סמית' דחה את המינוי ולא כיהן בתפקיד.

סמית' מת בהאנטסוויל שבאלבמה ב-26 ביוני 1840.

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:מועמדים לסגנות נשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1762
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1840