אלמר בנסון

אלמר אוסטין בנסון (באנגלית: Elmer Austin Benson; 22 בספטמבר 1895 – 13 במרץ 1985) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי ממינסוטה. בשנת 1935, בנסון מונה כחבר הסנאט של ארצות הברית לאחר מותו של תומאס שול. הוא כיהן כמושל מינסוטה ה-24, וניצח את הרפובליקני מרטין נלסון ניצחון מוחץ בבחירות לתפקיד המושל ב-1936. הוא איבד את תפקיד המושל שנתיים לאחר מכן, כשהפסיד לרפובליקני הרולד סטסן בבחירות לתפקיד המושל ב-1938.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
בנסון נולד ב-22 בספטמבר 1895 באפלטון שבמינסוטה, ולמד משפטים ב-William Mitchell College of Law (אז המכללה למשפטים של סיינט פול) ושירת שנה בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא לא התעסק יותר בעריכת דין לאחר שחזר משירות פעיל, ובחר במקום זאת להמשיך בקריירה בנקאית ועסקית.

 בעל בריתו של אולסון 
בנסון היה בן ברית קרוב של המושל פלויד אולסון, חבר נוסף במפלגת האיכרים-הפועלים של מינסוטה, שעזר לתכנן את עלייתו הפוליטית של בנסון. אולסון מינה את בנסון לנציב המדינה לביטחונות לפני שבחר בו להחליף את תומאס שול בסנאט של ארצות הברית לאחר מותו של שול בדצמבר 1935. בנסון כיהן בקונגרס ה-74, עד 3 בנובמבר 1936.

 מושל מינסוטה 
לאחר מותו בטרם עת של אולסון מסרטן ב-1936 וכהונתו לבינתיים של סגן המושל יילמאר פיטרסן, בנסון מילא את החלל ונבחר למושל מינסוטה ה-24 בפער הגדול ביותר בתולדות המדינה. הוא כיהן כמושל מינסוטה מ-4 בינואר 1937 עד 2 בינואר 1939. תבוסתו בהפרש שיא ב-1938 נתפסת כתחילת סופה של מפלגת האיכרים-הפועלים של מינסוטה ככוח פוליטי עצמאי וככישלון לפוליטיקה הפרוגרסיבית במינסוטה. ב-1940, הוא התמודד לסנאט של ארצות הברית נגד הנריק שיפסטד, סנאטור מכהן שערק מהמפלגה הפרוגרסיבית למפלגה הרפובליקנית. בנסון זכה במקום השני, עם 25% מהקולות, במרוץ שכלל גם דמוקרטי, בעוד שיפסטד נבחר מחדש. ב-1942 רץ לסנאט בפעם האחרונה, אך הפסיד לרפובליקני ג'וזף בול במרוץ רב-מועמדים.

 מפלגת DFL 
בנסון היה גם הדמות המרכזית שעמדה מאחורי הקרע במפלגת ה-DFL (מפלגת הדמוקרטים–האיכרים–הפועלים) במינסוטה בין 1946 ל-1948. ה-DFL הוקמה ב-1944 מאיחוד המפלגה הדמוקרטית של מינסוטה ומפלגת האיכרים-הפועלים של מינסוטה. בנסון ותומכיו השתלטו באופן פעיל על ועדת המפלגה הראשית ב-1946, אך הודחו מהוועדה על ידי תומכיו של יוברט האמפרי (שהיה אז ראש עיריית מיניאפוליס) ב-1948. השפעתו של האמפרי ותומכיו במפלגה צמחה באופן משמעותי בין 1946 ל-1948, בשל הפופולריות הרבה שזכה לה האמפרי ומאמציו דרך ה-ADA, שיתוף הפעולה עם קואופרטיבים חקלאיים במדינה, ותמיכה מהזרוע הלאומית של ה-CIO. קבוצת תומכיו של האמפרי, שכללה את כוכבי המפלגה לעתיד כמו ארתור נפטלין, אורוויל פרימן ו-וולטר מונדייל, השתלטה על המפלגה בוועידת המפלגה בפברואר 1948, והדיחה את תומכי בנסון. הקמפיין המוצלח של האמפרי לסנאט סימן ניצחון חשוב לקבוצתו בתוך המפלגה הצעירה ותחילת תבוסת מועמדי בנסון במערכת הבחירות המקדימות של ה-DFL. הקרע של 1948 הוביל בסופו של דבר את בנסון ותומכיו לעזוב את המפלגה.

 מותו 
לפני שבריאותו הרופפת גרמה לפרישתו מהזירה הציבורית, בנסון הפך לדמות מרכזית במפלגה הפרוגרסיבית קצרת הימים, וניהל את מסע הבחירות לנשיאות של מועמדה, הנרי וולאס, בבחירות 1948. בנסון נפטר ב-13 במרץ 1985 במיניאפוליס, מינסוטה, ונטמן בבית הקברות אפלטון בעיר הולדתו, אפלטון, מינסוטה.

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מינסוטה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממינסוטה
קטגוריה:מושלי מינסוטה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1895
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985