Emilia Pérez (Original Motion Picture Soundtrack)

Emilia Pérez (Original Motion Picture Soundtrack) הוא אלבום הפסקול של הסרט "אמיליה פרז". הוא יצא לאור ב-1 בנובמבר 2024 תחת הוצאת חברות ההפקה של הסרט וחברת סוני מיוזיק.

 רקע 
הסרט "אמיליה פרז" בבימויו של ז'אק אודיאר מספר את סיפורו של ברון סמים מקסיקני, מניטס דל מונטה, שמחליט לפרוש ולעבור ניתוח לשינוי מגדר כדי להפוך לדמות הראשית בסיפור. בסרט מככבים זואי סלדנה בתפקיד ריטה, סלינה גומז בתפקיד ג'סי, וקרלה סופיה גסקון בתפקיד מניטס דל מונטה/אמיליה פרז. הסרט מתאר את מערכות היחסים בין הדמויות, במיוחד בין מניטס לעורכת הדין ריטה, ובינה לבין אשתה ג'סי.

המוזיקה בסרט, שנכתבה על ידי קלמנט דוקול וקמיל, קשורה באופן הדוק לעלילה ומביאה לידי ביטוי רגשות והתפתחות הדמויות. הסרט מתרחש בעיקר במקסיקו סיטי, אך צולם באולפנים בפריז, מתוך כוונה לשלב בין ריאליזם לבין סצנות מוזיקליות שמנתקות את הצופה מהמציאות ומעבירות מסרים עמוקים דרך תנועה, מוזיקה ותפאורה. הוא לא כמשלב מוזיקה מסורתית מקסיקנית, אלא כזה שמשקף את הסיפור ואת ההקשר התרבותי דרך השפה והמוזיקה. שירי הסרט הוקלטו מראש באולפן, אך חלקם שולבו עם הופעות חיות של השחקנים במהלך הצילומים.

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן בחודש מאי 2024 והוקרן גם בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו.

 תהליך היצירה 
תהליך כתיבת המוזיקה החל עוד לפני סיום כתיבת התסריט, כאשר אודיאר העביר למלחינים מסמך בן 20 עמודים בלבד, ונמשך לאורך תהליך הצילום ואף לאחר מכן. השירים נכתבו בשפה הספרדית בעזרתם של יועצים לשוניים כמו קרלה אבילס ואיגנסיו צ'אבז, על מנת לשמר דיוק תרבותי ושפה עשירה. תהליך כתיבת המוזיקה לווה בדיונים מתמשכים בין הבמאי למלחינים כדי להתאים את השירים לנרטיב, לדמויות ולרגשות שמועברים בכל סצנה.

השירים בסרט נכתבו על ידי קלמנט דוקול וקמיל, כשהשיר הראשון שנכתב היה "Para", המוגדר כהמנון לצדק חברתי. בסך הכל, המלחינים כתבו 16 שירים מקוריים עבור הסרט, לצד פסקול המבוסס על צלילים קוליים.

 הרכב 
עלילת הסרט מוצגת באמצעות קטעים מוזיקליים מגוונים המשלבים רוק, פופ, ראפ, בלדות, קריוקי וסגנונות שונים וכל השירים מבוצעים בספרדית. המוזיקה בסרט אינה מוגדרת בז'אנר ספציפי אלא מתפתחת בהתאם לשינויי הדמויות והעלילה.

 שירים 
השיר "Subiendo (Part 1)" מאת קמיל, קלמנט דוקול ומקהלה מקסיקנית מופיע בתחילת הסרט ומשמש כנעימת רקע במעברי סצנות ונופים. השיר "El Alegato" בביצוע זואי סלדנה מופיע כקטע מוזיקלי ראשון בסרט, בו ריטה שרה על מקרה משפטי שהיא עובדת עליו, המדגיש את חשיבות מערכת המשפט עבור הדמות. "Todo y Nada" בביצוע סלדנה מתרחש בסצנה בה ריטה מקבלת שיחת טלפון מסתורית מברון הסמים מניטס בזמן שהיא מתלבטת על כיוון חייה. "El Encuentro" בביצוע קרלה סופיה גסקון הוא שיר קצר בסגנון ראפ בו מניטס מבטא את הצעתו לריטה עם אזהרה שאין דרך חזרה. "La Vaginoplastia" בביצוע סלדנה מתארת את החקירה שלה בתאילנד לגבי ההליכים הרפואיים הדרושים לשינוי המגדרי של מניטס.

"Lady" הוא דואט של סלדנה ומארק איווניר בו ריטה משכנעת את הדוקטור לקחת על עצמו את ניתוחי השינוי של מניטס, תוך דיון על השפעת השינוי הפנימי על החברה. "Deseo" בביצוע קמיל וגסקון מבטא את כמיהתו של מניטס להפוך לאישה ונחשב לשיר פרידה מהחיים הישנים ומהמשפחה שלו. השיר "Swing Supreme" של רובי ויליאמס משנת 2013 מופיע כשהעלילה מתקדמת ארבע שנים קדימה וריטה פוגשת שוב את אמיליה בלונדון. השיר "Por Casualidad" מבוצע על ידי קמיל, גסקון וסלדנה. הוא מושמע לאחר כ-45 דקות, כשאמיליה מסבירה לריטה שהמפגש ביניהן אינו מקרי, וכי היא רוצה שריטה תעזור לה להתאחד עם ילדיה במקסיקו.

השיר "Bienvenida" מבוצע על ידי סלינה גומז ומופיע לאחר כ-52 דקות. ג'סי, דמותה של גומז, שרה ורוקדת בחדר החדש שלה בבית של אמיליה במקסיקו. היא מביעה את חוסר שביעות רצונה מחייה במקסיקו ואת תחושת הכליאה בחיי הפאר שסביבה. השיר "Mis Siete Hermanas y Yo" מבוצע על ידי סיומארה אהומדה קיטו ומושמע לאחר כ-56 דקות, בסצנה שבה אישה מחלקת פליירים על בנה הנעדר. זה מעורר השראה באמיליה להקדיש את חייה למציאת נעדרים בעזרת ריטה. השיר "Papá" מבוצע על ידי חואן פבלו מונטהרוביו וגסקון, מושמע לאחר כשעה. בנו של אמיליה שר על געגועיו לאביו מניטס, ומציין שאמיליה מזכירה לו את אביו, בעיקר דרך הריח שלה. השיר "Para" מבוצע על ידי איצה טרן, איבן רואיז דה ולאסקו ומקהלה מקסיקנית. הוא מושמע לאחר שעה ושבע דקות, כשהמון אנשים מתנדבים לעזור בקרן של אמיליה, La Lucecita, שמוקדשת למציאת נעדרים. השיר "Amor a Primera Vista" מבוצע על ידי בלינדה, לאלו ולוס אנחלס אזולס. הוא מושמע לאחר שעה ועשר דקות, ומציג את גוסטבו, אהובה של ג'סי, שנראה נוסע ברכב כשהשניים נראים מאוהבים מאוד.

בסצנה מרכזית, הדמות ריטה (זואי סלדנה) מבצעת שיר בשם "El Mal" שמשלב ראפ ורוק, כאשר סלדנה תרמה רבות לעיצוב השיר בסגנונה הייחודי. השיר, שמבוצע בסצנת אירוע גיוס כספים, עבר שישה שינויים עד שהגיע לגרסתו הסופית ועוסק בגינוי צביעותם של פוליטיקאים ומנהיגים מושחתים. אודיאר שילב נאום של אמיליה בתוך הסצנה של השיר "El Mal" כדי להעצים את המסר. השיר "El Amor" מבוצע על ידי קמיל, קארלה סופיה גסקון ואדריאנה פאז. הוא מושמע לאחר שעה ו-27 דקות, כשהאמיליה מתארת את האתגרים של חיים כפולים, בין תחושת החופש הפנימי לבין ההסתרה החיצונית.

סלינה גומז מבצעת את השיר "Mi Camino", שבו הדמות שלה (ג'סי) עוברת תהליך של התפתחות אישית והעצמה. השיר נכתב בהשראת חוויותיה האישיות של גומז, ובפרט החוויות המתוארות בסרט "Selena Gomez: My Mind & Me", והוא מדגיש את העצמאות והאהבה העצמית של הדמות ג'סי. המלחינים התאימו את השיר למנעד הקולי של גומז, שהתעקשה לבצע אותו בסולם גבוה יותר למרות קולה הנמוך.

השיר "Perdóname" מבוצע על ידי קמיל וקארלה סופיה גסקון. הוא מושמע לקראת סיום הסרט, כאשר אמיליה מתוודה בפני ג'סי במהלך קרב יריות על כך שהיא הייתה בעבר בעלה, מניטס, מה שמשנה את עולמה של ג'סי לחלוטין. השיר "Las Damas que Pasan" מבוצע על ידי אדריאנה פאז ומקהלה מקסיקנית. הוא מושמע בסוף הסרט, כאשר המונים צועדים ברחובות לזכרה של אמיליה, שהפכה לדמות קדושה ונערצת לאחר מותה.

 הוצאה 
לפני צאת הפסקול הרשמי, יצא לאור מיני-אלבום הכולל חמישה שירים מקוריים שהולחנו על ידי קלמנט דוקול וקמיל ונכתבו בשיתוף פעולה עם ז'אק אודיאר. השירים בפסקול הם: "El Alegato", "Para", "Papa", "El Mal" ו-"Las Damas que Pasan".

הפסקול המלא של הסרט שוחרר ב-1 בנובמבר 2024 על ידי Sony Masterworks וכולל שירים מקוריים בביצוע השחקנים זואי סלדנה, קרלה סופיה גסקון, סלינה גומז, מארק איווניר, אדריאנה פאז ואחרים, לצד פסקול שנכתב על ידי קלמנט דוקול וקמיל.

 רשימת רצועות 

 ביקורות והכרה 
המלחינים קיבלו את פרס הפסקול בפסטיבל קאן, וכן זכו להכרה נוספת בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.

 תגובות המבקרים 
בביקורת שפורסמה ב, נכתב כי הפסקול של הסרט משמש ככלי נרטיבי משמעותי ותורם לאווירה הכוללת של הסרט וכי שיר הניתוח "La Vaginoplastia" הוא דוגמה בולטת ליצירתיות הפסקול, המשלב מילים טכניות של ניתוחים עם מנגינה קליטה ותנועות מצלמה תיאטרליות, מה שמוסיף למימד הוויזואלי והרגשי של הסצנה. בפרט צוין כי הביצועים של זואי סלדנה וקרלה סופיה גסקון משולבים היטב בשירים, מה שמחזק את הדמויות ומעשיר את עומקן. אך עם זאת, נכתב כי לעיתים הפסקול מרגיש עמוס יתר על המידה, מה שעלול להקשות על הצופה לעקוב אחר המתרחש ולהתמקד בנרטיב וכי השימוש הרב בז'אנרים מוזיקליים שונים יכול להיות מבלבל לחלק מהצופים ולא תמיד מצליח לייצר אחידות מוזיקלית לאורך הסרט. יש ביקורת על כך שהשירים, אף שהם מרשימים, לעיתים חורגים ממבנה הסיפור ונותנים תחושה של הפסקה מהעלילה.

בביקורת שפורסמה באמפייר, הפסקול זכה לשבחים על מקוריותו, וצוין כי השילוב של שירים בתוך הסיפור הופך את הסרט לנדיר בנוף הקולנועי, במיוחד בז'אנר המוזיקלי. עם זאת, נכתב כי חלק מהשירים מתמקדים יתר על המידה בהיבטים פיזיים של הדמויות (כמו בניתוחים), באופן שנתפס כ"מסורבל ולא מתחשב", בפרט, שיר שבו דמות הרופא שר על איברים אינטימיים נתפס כלא רגיש ועורר תחושת אי נוחות.

בביקורת של אתר "Vulture", צוין כי הפסקול משקף את סגנון הסרט ומשתלב אורגנית בתוך העלילה במקום להיות אלמנט חיצוני שמוסיף "מתיקות" בלבד וכי יש לו איכות חזקה שמתאימה לקצב ולרוח הסרט, עם מנגינות שמרגישות כאילו הן נולדו מתוך המיליה הקולנועי של הסרט. בנוסף נכתב כי הביצועים של השחקנים לשירים, במיוחד של גסקון, מצליחים להחיות את המוזיקה ולהדגיש את השינויים הרגשיים והזהותיים של הדמויות. עם זאת, יש ביקורת על כך שהמוזיקה, אף שהיא נועזת, עלולה להיתפס כ"כבדה" או מוגזמת לחלק מהצופים, במיוחד כשמדובר בשירים עם מילים טכניות כמו "לרינגופלסטי" ו"ננו-פלסטי" וכי חלק מהביצועים המוזיקליים, כגון סצנת הטעינה של רובים בליווי שיר, עשויים להיראות לא מותאמים להקשר התרבותי או הפוליטי של הנושאים שהם מתארים.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אלבומים בספרדית
קטגוריה:פסקולי סרטים
קטגוריה:אלבומי חברת סוני מיוזיק אנטרטיינמנט