אימפריאל כמיקל אינדסטריז

250px|ממוזער|שמאל|מרכז המחקר והפיתוח של ICI לשעבר במנצ'סטר 
אימפריאל כמיקל אינדסטריז (באנגלית: Imperial Chemical Industries או בקיצור ICI, בתרגום: "תעשיות כימיקלים אימפריאליות") היה תאגיד כימיקלים בריטי. הוא היה, במשך חלק ניכר מההיסטוריה שלה, היצרן הגדול ביותר של כימיקלים בבריטניה ואחד היצרנים הגדולים בעולם. המטה שלה היה ברחוב מילבנק בלונדון . ICI היה מרכיב של מדד FT 30 ומאוחר יותר מדד FTSE 100 בבורסה של לונדון. באוגוסט 2007, ענקית הכימיקלים ההולנדית "אקזו נובל" רכשה את ICI תמורת 16.3 מיליארד דולר.
היסטוריה
הקמה ופיתוח התאגיד
תאגיד ICI הוקם בשנת 1926 כתוצאה ממיזוג של ארבע מחברות הכימיקלים המובילות בבריטניה: "ברונר מונד", "נובל תעשיות חומרי נפץ", "חברת אלקלי המאוחדת" ו"תאגיד הצבעים הבריטי"; ועסק בייצור כימיקלים שונים, בהם: חומרי נפץ, דשנים, קוטלי חרקים, רכיבי צבע, מתכות אל ברזליות וצבעים. תחומים בהם התחרה עם תאגיד "דופונט" מארצות הברית ועם תאגיד "אי גה פארבן" מגרמניה. המשרד הראשי שלו הוקם ברחוב מילבנק בלונדון בשנת 1928. בשנתו הראשונה, מחזור המכירות היה 27 מיליון ליש"ט.

במהלך שנות ה-20 וה-30, התאגיד מילא תפקיד מפתח בפיתוח מוצרים כימיים חדשים, כולל: חומר הצבע "פתלוכיינין"  (1929), זכוכית אקרילית ששווקה תחת שם המותג "פרספקס" (1932), צבעי Dulux (1932, פותחו בשיתוף עם "דופונט"), פוליאתילן (1937), וסיבי פוליאתילן טרפתאלט ששווקו תחת שם המותג "טרילין" (1941). בשנת 1940, ICI הקימה את British Nylon Spinners כמיזם משותף שייצר סיבי ניילון. התאגיד החל במהרה לעסוק גם בייצור פלסטיק רכיבי מזון, פולימרים, רכיבים אלקטרוניים וחומרי טעם וריח.

ICI גם החזיק בבעלות של חברת אופנועי "Sunbeam" , שהיו חלק מ"נובל תעשיות", והמשיכה לייצר אופנועים עד 1937.

במהלך מלחמת העולם השנייה, החברה הבת של ICI Nobel ייצרה אמצעי לחימה למאמץ המלחמתי של בריטניה; החברה הרחבה יותר הייתה מעורבת גם בתוכנית הגרעין של הממלכה המאוחדת בשם הקוד Tube Alloys.
במחצית השנייה של המאה ה-20
לאורך שנות ה-40 וה-50 הרחיבה ICI מאוד את פעילותה במגזר התרופות ופיתחה מספר מוצרי מפתח בתחום, כולל: Paludrine (1940, תרופה נגד מלריה), Halothane (1951, חומר הרדמה בשאיפה), פרופופול (1977, חומר הרדמה תוך ורידי), Inderal (1965, חוסם בטא), טמוקסיפן (1978, תרופה נפוצה לסרטן השד), ו-PEEK (1979, חומר תרמופלסטי עם ביצועים גבוהים). ICI הקימה חברת בת ייעודית בתחום, "ICI Pharmaceuticals", בשנת 1957. במהלך שנות ה-50, ICI גם פיתחה חומר בשם "Crimplene", חוט פוליאסטר עבה ששימש לייצור בד באותו השם. הבד המתקבל הוא כבד ועמיד בפני קמטים, ושומר היטב על צורתו. באותה תקופה הייתה היצרנית הגדולה בעולם של סיבים סינתטיים.

במהלך שנות ה-60 וה-70 עסקה חטיבת הגנת הצומח של ICI בפיתוח חומרי הדברה חדשים, כולל: Paraquat (1962, קוטל עשבים), קוטלי החרקים Pirimiphos-methyl ב-1967 ו-Pirimicarb ב-1967. Brodifacoum (קוטל מכרסמים) פותח ב-1974; בסוף שנות ה-70, ICI הייתה מעורבת בפיתוח מוקדם של קוטלי חרקים סינתטיים של פירטרואידים כמו למבדה-ציהלוטרין. באותה תקופה גם פותח חומר הכיבוי BCF (BromoChlorodiFluoromethane) עבור שריפות בהן לא ניתן להשתמש במים כחומר כיבוי.

בשנת 1968 הוקמה חברת הבת בבעלות מלאה Cleveland Potash Ltd, שהקימה את מכרה האשלג Boulby Mine ברדקאר וקליבלנד, במחוז צפון יורקשייר. הפיר הראשון במקום נחפר ב-1968, והייצור המלא באתר החל בשנת 1976. ICI החזיקה במכרה במשותף עם תאגיד "אנגלו אמריקן". בשנת 2002 נמכרה הבעלות המלאה במכרה לידי כימיקלים לישראל.

בין השנים 1968 ל-1971, פיטר אלן היה יו"ר ICI, ובמהלכן נרכש קונצרן הטקסטיל "Viyella" שהיה יצרן של בדים וכן נוהל משא ומתן לרכישה או למיזוג עם תשלובת תעשיית חוטים סינתטיים "קררטולד", שהייתה החברה התעשייתית השמינית בגודלה באנגליה. המטרה הייתה ליצור אינטגרציה אנכית, כך ש-ICI תשלוט בכל תהליך היצור מיצור החוטים ועד לשיווק התוצרת המוגמרת. אך ממשלת בריטניה התנגדה למיזוג מתוך חשש ליצירת מונופול אנכי בתחום הטקסטיל.

בשנת 1971 רכשה החברה את Atlas Chemical Industries Inc, מתחרה אמריקאית גדולה. בשנת 1974 ICI הפכה ליצואנית הגדולה ביותר בבריטניה. בשנת 1977 הפכה "אימפריאל מתכות תעשייתיות" (Imperial Metal Industries) לחברה עצמאית נפרדת. בתחילת שנות ה-80 העסיקה החברה 130,000 עובדים בעשרות מפעלים ברחבי העולם. בשנת 1984 הייתה החברה הבריטית הראשונה שהציגה רווח של יותר ממיליארד ליש"ט.

פירוק התאגיד
בתחילת שנות ה-90 יושמה תוכנית לארגון מחדש ופיצול התאגיד, כתוצאה מהתחרות הגוברת והמורכבות הפנימית שגרמו להתנהלות כבדה והאטת החדשנות שלו.. ב-1991 מכרה ICI את פעילות החקלאות של חברות הבת BritAg ו-Scottish Agricultural Industries לתאגיד Norsk Hydro מנורווגיה. היא גם פיצלה את זרוע מוצרי נתרן הפחמתי שלה לחברת "ברונר מונד", שהחלה שוב לפעול כחברה עצמאית ובכך סיימה את הקשר איתה שהיה קיים מאז הקמת התאגיד. במקביל באותה שנה החל תאגיד "הנסון" בניסיון של השתלטות עוינת על ICI; בשלב זה, ICI נתפס על ידי משקיעים כתאגיד שנמצא בשקיעה ולכן הערכת השווי שלו הייתה נמוכה, מה שהפך אותה לפגיע יותר לניסיון השתלטות שכזה. "הנסון" רכשה 2.8% מהמניות כחלק מניסיון ההשתלטות העוין שלו, שצוות ההנהלה של ICI בחר להתנגד לו. הצעת ההשתלטות הפכה למחלוקת חריפה ושנויה במחלוקת, בין היתר מכיוון שזו הייתה ההשתלטות הגדולה ביותר בהיסטוריה הבריטית באותה נקודה. באוקטובר 1991, תאגיד "הנסון" בחר שלא להמשיך בעסקה.

ב-1992 מכרה ICI את עסקי הניילון שלה ל"דופונט". במהלך 1993, ICI מיזגה את עסקי הביוכימיה והתרופות שלה, כולל: אגרוכימיקלים, זרעים ומוצרים ביולוגיים, שהועברו כולם לחברה חדשה ועצמאית בשם "זניקה" לאחר מכן התמזגה חברה זו עם חברת "אסטרה" משוודיה והחלה לפעול כאסטרהזניקה.

ב-1994 מונה צ'ארלס מילר סמית' למנכ"ל ICI, אחת הפעמים הבודדות שבהן מונה אדם חיצוני להוביל את התאגיד, מילר-סמית' שימש בעבר דירקטור ב"יוניליוור". זמן קצר לאחר מכן, החברה רכשה מספר עסקים של "יוניליוור" בניסיון להתרחק מהתלות ההיסטורית שלה בכימיקלים גנריים בתפזורת. במהלך 1995, ICI רכשה את חברות הצבע האמריקאיות Devoe Paints, Fuller-O'Brien Paints ו-Grow Group. בשנת 1997, ICI רכשה את National Starch & Chemical, Quest International Unichema ו-Crossfield, שהיו עסקי הכימיקלים המיוחדים של "יוניליוור" בתמורה ל-8 מיליארד דולר. צעד זה היה חלק מאסטרטגיה להתרחק מכימיקלים בתפזורת ולהתקדם במעלה שרשרת הערך, כדי להפוך לעסק בצמיחה גבוהה יותר וברווחיות גבוהה יותר. מאוחר יותר באותה שנה נרכשה Rutz & Huber, חברת צבעים שווייצריית ובשנת 1998 נרכשה Acheson Industries Inc, חברה שעסקה בייצור כימיקלים אלקטרוניים. צ'ארלס מילר סמית' הוחלף כמנכ"ל על ידי ברנדן אוניל, אך הוא הודח באפריל 2003 לאחר שהחברה דיווחה על הפסדים.

לאחר שנטלה על עצמה חוב של כ-4 מיליארד ליש"ט כדי לממן את הרכישות הללו, החברה נאלצה במהרה למכור את עסקי הכימיקלים שלה:
 מכירת עסקי הכימיקלים בתפזורת של חברה הבת האוסטרלית שלה, ICI Australia, תמורת מיליארד ליש"ט ב-1997, ואת עסקי הפוליאסטר שלה ל"דופונט" תמורת 3 מיליארד דולר גם ב-1997.
 בשנת 2000, מכירת עסקי הדיאיזוציאנט, החומרים המתקדמים והכימיקלים המיוחדים שלה ברחבי העולם (כולל מפעלים ברוזנבורג בהולנד, ודרום אפריקה, מלזיה וטייוואן), ואת Tioxide, חברת הבת שלה לייצור טיטניום דו-חמצני, ל-Huntsman Corporation תמורת 1.7 מיליארד ליש"ט. היא גם מכרה את אחרון עסקי הכימיקלים התעשייתיים שלה ל-Ineos תמורת 325 מיליון ליש"ט.
 בשנת 2002 מכרה הבעלות המלאה על מכרה בולבי לידי כימיקלים לישראל.
 בשנת 2006 מכרה החברה את Quest International, עסקי הטעמים והריחות שלה, לגיוודן, תמורת 1.2 מיליארד ליש"ט, ואת Uniqema, עסקי האולאוכימיה שלה, לקרודה אינטרנשיונל, תמורת 410 מיליון ליש"ט.
לאחר שמכר חלק ניכר מעסקי הסחורות הרווחיים שלו, ורבים מהעסקים החדשים שלא הצליח לשלב, התאגיד נותר בעיקר עם עסקי הצבעים של המותג "דולוקס", ומצא עצמו במהירות מושא להשתלטות על ידי תאגיד "אקזו נובל". הצעת הרכש הראשונה שלו נדחתה בטענה כי היא נמוכה מדי וגם הצעה שנייה, ביולי 2007. לאחר ש"אקזו נובל" הסכים שוב להעלות את הצעת הרכש, נמכר ICI באוגוסט 2007.
לאחר הפירוק
התאגיד ההיסטורי ICI חדל להתקיים, אך פעילויות שמקורן היו בתאגיד המשיכו לפעול ולשגשג. עסקי הביוכימיה והתרופות שבמסגרת ספין-אוף החלו לפעול תחת השם "זניקה", ובעקבות מיזוג הפכו לתאגיד התרופות "אסטרהזניקה", הם מהגדולים באירופה; עסקי הכימיקלים התעשייתיים שנרכשו על ידי חברת הכימיקלים "אינאוס" (INEOS) היוו בסיס לרכישות נוספות, שהפכו אותה לחברת הכימיקלים הרביעית בגודלה בעולם, ואת בעליה, ג'ים רטקליף, למיליארדר עם הון שהוערך בשנת 2023 בכ-29 מיליארד ליש"ט.

פעילות בישראל
ממוזער|ביתן תעשיות חימיות ממלכתיות ביריד המזרח, 1929
ICI החל לפעול בארץ ישראל זמן קצר לאחר שהוקם, ביוזמת אלפרד מונד, פעיל ציוני שהיה היושב הראש הראשון של התאגיד ובעליה של חברת "ברונר מונד", אחת מארבע החברות שמוזגו לצורך הקמתו. לצורך כך נוסדה חברת בת בשם "Imperial Chemical Industries (Levant) Ltd" (שבעברית קיבלה את השם "תעשיות חימיות ממלכתיות (לבנט) בע"מ") והוקם בניין משרדים בחיפה ליד נמל חיפה ותחנת הרכבת חיפה מזרח. כמנהל הפעילות בארץ ישראל מונה יחיאל ויצמן, אחיו הצעיר של חיים ויצמן. הסניף בישראל היה אחראי להפצה ומכירה של מוצרי החברה גם בשטחי המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון, אמירות עבר הירדן וממלכת עיראק. בין הסוכנים של מוצרי החברה היו בארץ ישראל היו:, אגודת בני בנימין בהרצליה, אגודת הפרדס ביפו, חיים אליעזר מילצ'ן (סבו של ארנון מילצ'ן) ברחובות והסביבה. בהמשך גם המשביר המרכזי. ביריד המזרח הוקם ביתן תעשיות חימיות ממלכתיות, שסיפק ייעוץ ומכירות של מוצרי החברה. הביתן זכה במדליית זהב כמציג מצטיין.

תחילה עסק הסניף המקומי בעיקר במכירת דשנים וחומרי הדברה לחקלאות, וגם התעניין בקבלת זיכיון לכריית אשלג בים המלח. אך הזיכיון נמסר לקבוצת משקיעים בראשות משה נובומייסקי, מאחר שהיה הראשון להגיש את הבקשה. בהמשך התאגיד הרחיב את סל המוצרים ששיווק בארץ ישראל, כולל: קוטלי חרקים, צבעים, חומרי פלסטיק וכימיקלים תעשייתיים.

אלפרד מונד נפטר ב-1930 ובנו הנרי מונד המשיך להיות מעורב בעסקי החברה כסגן יו"ר ובסניף בארץ ישראל.

התאגיד הלווה כספים לסוכנות היהודית לצורך פיתוח החקלאות במושבות ארץ ישראל. וגם מימן משרת עוזר הוראה לכימיה יישומית ותרם ציוד ל ובשנת 1929 תרמו הלורד אלפרד מונד ואחיו הכימאי רוברט מונד כסף להקמת קתדרת אקדמית במכון לזכר אביהם. אחר כך תרם התאגיד גם ל.

בשנת 1935 הוקמה ביוזמת ICI, נחום מן וחיים ויצמן "החברה הארצישראלית לפתוח תעשיות חימיות בע"מ", שמטרתה הייתה הקמת מפעל מלט "שמשון" בהר-טוב. מסיבות שונות התעכבה הקמת המפעל, והוא הוקם רק ב-1950 ללא מעורבות של ICI.

ב-1938 עבר מטה החברה מחיפה לתל אביב.

בינואר 1946 נשדדו 10 טונות של ניטראט־סודה (נטרטין) ממחסן החברה ברחוב סלמה ביפו. ניטראט־סודה משמש כדשן אך גם כבסיס לייצור חומר נפץ.

לאחר הקמת המדינה המשיך התאגיד לפעול בישראל, ושם חברת הבת שונה ל"תעשיות חימיות ממלכתיות (ישראל) בע״מ". התאגיד היה שותף להקמת מפעל דשנים וחומרים כימיים בחיפה, בשותפות עם מדינת ישראל, עם זאת במקביל פיטר כשליש מעובדיו.

בשנת 1957 עסקי ICI בעולם הערבי החלו להיפגע בעקבות החרם הערבי, בעקבות המשך פעילותו בישראל. למרות זאת המשיך לפעול בישראל. בשנת 1969 שקל התאגיד שקלה לרכוש את מפעלי רוגוזין לסיבים באשדוד, אך הגיע למסקנה כי המפעל קטן מידי עבור פעילותה.
250px|ממוזער|מרכז|בניין ICI בחיפה, זמו קצר לאחר שהושלמה בנייתו ב-1930
 250px|ממוזער|מרכז|בניין ICI בחיפה לאחר שנוספה לו קומה, בחזית אוטובוס בקו חיפה ביירות250px|ממוזער|מרכז|בניין ICI בחיפה נטוש בשנת 2019

לקריאה נוספת


קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:יצרני תרופות
קטגוריה:חברות בריטיות
קטגוריה:יצרני כימיקלים