משה פרנקפורט

הרב משה פרנקפורט (ה'תל"ב 1672 – כ"ו באב ה'תקכ"ב 15 באוגוסט 1762; במקור Moses Frankfurter, "משה פרנקפורטר", וכן Moses Ben Simon, "משה בן שמעון") היה מדפיס, מחבר ספרים, מתרגם ודיין בקהילת אמסטרדם.

ספריו זכו לתפוצה רחבה ובית הדפוס שהקים וניהל הצטיין באיכותו יוצאת הדופן.

 ביוגרפיה 
משה פרנקפורט נולד לרבי שמעון באמסטרדם בשנת תל"בכך נכתב במבוא לספרו "שבע פתילות" הוצאת "אורות חיים" י-ם תשנ"ה, וכן באנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל בעריכת מרדכי מרגלית עמ' 1144, לעומת זאת, בספר "חוט המשולש" (של הרב שלמה סופר מברגסאס, הוצאה חדשה י-ם תש"ע עמ' ח' הערה ד', וכן בספרים שלקחו ממנו כגון שרשי מנהג אשכנז חלק ה' עמ' 501 וסיני כרך ח' עמ' רצט.) נולד בשנת תכ"ב 1662 ונפטר בן מאה. עם זאת, מידע זה סותר את האמור במצבתו, שם נכתב במפורש כי נפטר בהיותו בן תשעים.. הקהילה האשכנזית באמסטרדם הייתה אז בתחילת דרכה. האשכנזים הופרדו מהפורטוגזים בשנת שצ"ו ומינו רב משלהם בשנת ת'. הקהילה הורכבה מפליטי גרמניה, ליטא ופולין ובגלל המגוון האתני היו בה סכסוכים רבים שהחמורים שבהם נפטרו על ידי הקהילה הפורטוגזית שהייתה גדולה ומאורגנת.

בשנת ת"ע פרצו ויכוחים בנוגע לסדרי המנהגים והנוסחים בבית הכנסת ונוצרו שני פלגים עוינים. נוספו לכך פיטורי רבי שמעון שמש, ידידו של רבי משה פרנקפורט מה שהחמיר את המצביהודה ברילמן, ארץ מגורי אביו, ירושלים תשמ"ח, עמודים:11-12.. בתוך זה הוא הסתכסך עם כמה בעלי בתים שמררו את חייו, ובהקדמתו לספר "זה ינחמנו" הוא מספר שאותם בעלי בתים "פריצי רשעי עמנו, חמסו גזלו הפשיטו בגדי החמודות מעלי עד כי ערום הציגוני מכל". אחרי מות אביו החליף אותו כדיין וכראש החברא קדישא.

בשנת ת"צ נפטר הרב אברהם ברלין ונתעוררה מחלוקת על מינוי רב חדש. בתצ"ג נבחר אב"ד אך המינוי בוטל מפני חילוקי דעות בין אהרן גוקס פולקמי שהצר את צעדיו של החכם צבי באמסטרדם וגרם לו לעזוב. לבין רבי משה פרנקפורט ורבי יוסף בן עקיבא בר. בשנת תצ"ה הרשויות התערבו בסכסוך לאחר התייעצות עם הקהילה הפורטוגזית ונבחר לאב"ד רבי אלעזר רוקח מברודי. אהרן גוקס נסע להביא אותו ורבי משה פרנקפורט עם רבי יוסף בן עקיבא בר יצאו לאמסיפורט לקבל את פניו.

החיד"א כתב עליו בשם הגדולים:

תלמידו הידוע הוא ההיסטוריון הרב מנחם מן אמלנדר בעל "שארית ישראל" עליו ראה בערכו באנציקלופדיה ישראלית אשכול.. נפטר בכ"ז באב תקכ"ביהודה ברילמן, ארץ מגורי אביו עמ' 24.. יש שסבורים כי בסוף חייו נדד לפרנקפורט ונפטר שםכך באנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל בעריכת מרדכי מרגלית וכן במבוא לספרו שבע פתילות., אך משום שנקבר במוידרברג כמו רוב חברי הקהילה באמסטרדםיהודה ברילמן, ארץ מגורי אביו עמ' 24. הקבורה במוידרברג הייתה זכות של כל חבר קהילה באמסטרדם. שם עמ' 16., סביר להניח כי הוא נפטר באמסטרדםגם החיד"א לא הזכיר את המעבר לפרנקפורט, והשמועה כי ראה ע' נפש מיוצאי חלציו יותר הגיונית אם נשאר בסוך ימיו באזור שבו הקים את משפחתו..

 חיבוריו 
בשנת ת"ס פרסם את ספרו "נפש יהודה"על שם אחיו שנפטר ערירי., פירוש על ספר המוסר "מנורת המאור" של רבי יצחק אבוהב. הפירוש התפשט בכל רחבי אירופה ונדפס בעשרות מהדורות.

בשנת תס"א תרגם רבי משה את מנורת המאור ליידיש, מה שגרם לספר להיות נגיש ופופולרי יותר מכל שאר ספרי המוסר. ובשנת תפ"א קיצר את הספר וקראו בשם "שבע פתילות", על משקל שבעת הפתילות שהיו שבמנורה על שמה קרוי הספר המקורי.

בשנת תע"ב פרסם את פירושו למכילתא "זה ינחמנו", ביאור למדני המשווה את המכילתא - בפלפולים - עם דעת הגמרא והראשונים. הספר קיבל את הסכמת הרב הספרדי של הקהילה, שלמה אאיליון אך לא את הסכמת הרב האשכנזי, החכם צבי, על אף שהיחסים ביניהם היו תקינים, ורבי משה אף נתן בעצמו הסכמה לספר עץ אבות של היעב"ץ בה הוא משבחו בעובדת היותו בן החכ"צמה שמלמד על הערכה כלפי החכם צבי, ולכן לא סביר שהיה ביניהם סכסוך..

בין השנים תפ"ד - תפ"ז הדפיס את התנ"ך במהדורת "מקראות גדולות" בשם "קהלת משה" עם פירוש מעשה ידיו: "קומץ המנחה" על התורה, "מנחה קטנה" על נביאים ראשונים, "מנחה גדולה" על נביאים אחרונים ו"מנחת ערב" על כתובים. הספר חוט המשולשחוט המשולש החדש, י-ם תש"ע עמ' ח' הערה ד'. מציין שמפאת איכותם של המקראות גדולות ונדירותם מחירם יקר ביותר.

בשנת תק"י הדפיס את "טוב לכת" על שו"ע יורה דעה אבל במשך השנים החיבור השתלב בתוך ה"באר היטב" ונבלע בו. כמו כן הוא חיבר "באר היטב" על חושן משפט שאף זכה להמלצת החיד"א מפאת היותו טוב יותר מהרגילשם הגדולים בערכו..

בשנת תע"ד קיצר את "ספר החיים" שחיבר אביו והוציאו בשם "שער שמעון". כמו כן החיד"א מזכיר פירוש לספרי שהוא חיברשם הגדולים מערכת ספרים אות ס' סוף הערך על "ספרי"..

בשנים תע"ד - תפ"ב הדפיס ר' אריה ליב מפפד"ם, בנו של ר' יוסף שמואל מקראקא, את הש"ס במהדורת אמסטרדם-פפד"םמבוא לתלמוד בבלי מהדורת "עוז והדר" עמ' ד' בתוך תלמוד בבלי עוז והדר מסכת ברכות., ור' משה פרנקפורט היה המגיה של חלק מהמסכתות. לאחר שיצאו עליו רינונים שיש שיבושים בש"ס הוא התחייב להדפיס מחדש כל דף בש"ס שתימצא בו טעות גמורהרפאל נתן נטע רבינוביץ, מאמר על הדפסת התלמוד עמ' קז.. בית הדפוס שהקים באמסטרדם בשנת ת"ף התפרסם באיכותו ובדיוק הספרים המודפסים בו. אחד מהעובדים שם היה רבי אברהם חיים בן צבי הירש בראדטברד.

 קשריו המשפחתיים 
משפחתו של הרב משה פרנקפורט הייתה מן המשפחות המיוחסות בפרנקפורטעל הסתעפות המשפחה לענפיה השונים ראה סיני כרך ח' עמ' רצ"ט "משפחת סופרים". ונמנו עליה בין השאר מהרשש"ך, רבי נתן אדלר והחת"סלפי הספר חוט המשולש (החדש, ירושלים תש"ע, עמ' ח' הערה ד') החתם סופר נקרא גם על שמו.. אביו, רבי שמעון בן רבי ישראל, מגדולי גאוני פרנקפורטנתן צבי פרידמן, אוצר הרבנים, בני ברק, עמ' 412., היה תלמיד חכם וכתב את "ספר החיים" וספר "תנוי" על הטורים. הוא עבר מפרנקפורט לשווערין שבפולין גדול (כיום בגרמניה) ובשנת תט"ו ברח משם לאמסטרדםיהודה ברילמן, ארץ מגורי אביו, ירושלים תשמ"ח, עמוד 27, וכן בהקדמתו ל"שבע פתילות". שם התמנה לדיין וראש החברא קדישא.

החת"ס מזכירו פעמים רבות בשמות "דודי, "מורי זקני", "מר דודי זקני"לכל המקומות שהוא מוזכר בכתבי החתם סופר ראה שרשי מנהג אשכנז חלק ה' עמ' 501.. אמנם החת"ם סופר נולד כשנה אחרי פטירתו ולכן לא למד אצלו, אבל כנראה למד מספריו או משמועות בשמו, וכן הוא מיוחס אליו או לאחותו. המהרשש"ך מכנה אותו "גיסי", וכנראה אשתו של מהרשש"ך, הרבנית חנה שאותה הוא מזכיר בהקדמה לספרו היא אחות אשתו של רבי משה, זאת על פי ההסכמה של מהרשש"ך ל"ספר החיים" שם הוא מכנה את רבי שמעון "מחותני". בנוסף, רבי משה היה מחותן עם רבי יהודה אשכנזי מטיקטין, יליד פרנקפורט, ועם רבי שלמה זלמן כהן בן רבי נתן בן דיין הקהילה רבי שמעון כהן. כנראה רבי נתן אדלר נצר למשפחת כהן זו.

 ראו גם 
 יהדות אמסטרדם

 לקריאה נוספת 
 אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל בעריכת ד"ר מרדכי מרגליות בערך משה פרנקפורט עמ' 1144.
 יהודה ברילמן, ארץ מגורי אביו, ירושלים תשמ"ח במבוא. בפרט בעמוד 24.
 מבוא לספר שבע פתילות, הוצאת אורות חיים ירושלים תשנ"ה, מאת אברהם רבינוביץ.
 רפאל הלפרין, אטלס עץ חיים, חלק ז' עמ' 174.
 אנציקלופדיה ישראלית אשכול ב', בערך על ר' מנחם מן אמלנדר, עמ' 918.
 נתן צבי פרידמן, אוצר הרבנים, בני ברק, עמ' 313, 412.
 אבריאל בר-לבב, תפיסת המות בספר החיים לרבי שמעון פרנקפורט (חבור לשם קבלת תואר דוקטור), ירושלים תשנ"ג, עמ’ 257-259.
 אברהם יהודה גולדראט, "מיעוט דמות של ספרים", קובץ תגים, ה, ירושלים, תשל"ה, עמ' 24-10.

 קישורים חיצוניים 
 .
 .
 .
 .
 .
 .

 הערות שוליים 

2024 11
קטגוריה:מדפיסים עבריים
קטגוריה:פרשני המכילתא
קטגוריה:רבנים הולנדים
קטגוריה:אמסטרדם: אישים
קטגוריה:אמסטרדם: רבנים
קטגוריה:יהדות אמסטרדם
קטגוריה:ילידי 1672
קטגוריה:נפטרים ב-1762