הסכם חמאס–ישראל (ינואר 2025)

הסכם חמאס–ישראל נחתם בין ארגון הטרור חמאס למדינת ישראל בדוחה ב-17 בינואר 2025 במהלך מלחמת חרבות ברזל. הוסכם כי הלחימה ברצועת עזה תיפסק; חמאס ישחרר חטופים ישראלים שנחטפו לרצועת עזה במהלך טבח שבעה באוקטובר; ישראל תשחרר אסירים ביטחוניים פלסטינים, בהם מורשעים ברצח במסגרת פיגועי טרור, תכניס לרצועת עזה סיוע הומניטרי מוגבר, וצה"ל ייסוג מרוב שטח הרצועה. לעסקה זאת קדמה עסקת שחרור חטופים והפסקת אש שהתקיימה בנובמבר 2023.

משא ומתן להסכם התנהל בין הצדדים לאורך תקופה ממושכת במקביל למלחמת חרבות ברזל. הסכמה הושגה לבסוף ב-15 בינואר 2025 לאחר שהמשא ומתן הואץ בפרק זמן של חודשים אחדים. ההסכם נחתם בדוחה ב-17 בינואר, אושר על ידי ממשלת ישראל ב-18 בינואר ונכנס לתוקף ב-19 בינואר. השלב הראשון בביצוע העסקה, שבו שוחררו 30 חטופים חיים (כולל שניים שנחטפו לפני המלחמה), ושמונה חטופים מתים תוכנן להימשך 42 ימים שבמהלכם יידונו תנאי השלב השני שיחל בסיום השלב הראשון ככל שיגיעו להסכמות.

הפסקת האש הסתיימה ב-18 במרץ כשצה"ל פתח במבצע עוז וחרב.

 רקע 

בישראל כלואים אלפי אסירים ביטחוניים פלסטינים, רובם משוייכים על ידי השב"ס לארגוני הטרור הפלסטינים, והורשעו בעבירות שקשורות לפעולות אלימות נגד חיילים או אזרחים ישראלים – בהן רצח, ניסיון לרצח, "אימונים צבאיים", וגם שהורשעו בעבירות הסתה או "חברות בארגון לא מוכר". בינואר 2025, טרם החתימה על ההסכם, החזיקה ישראל במערכת הכליאה שלה ב-10,221 אסירים פלסטינים שמוגדרים אסירים ביטחוניים – 2,025 מהם הורשעו בדין ומרצים עונש מאסר שנגזר עליהם, 2,934 הם עצורים שטרם הורשעו בבית המשפט, 3,376 עצורים מינהליים הכלואים ללא משפט, ו-1,886 עצורים המוגדרים "לוחמים בלתי חוקיים".

בטבח שבעה באוקטובר 2023 חטפו מחבלים פלסטינים משטח ישראל לרצועת עזה כ-251 אנשים, בהם אזרחים, חיילים, תיירים ועובדים זרים. באותו יום הכריזה ממשלת ישראל על מלחמת חרבות ברזל, שאחת ממטרותיה המוצהרות הייתה השבת החטופים.

כחודש וחצי לאחר הטבח והחטיפה, בנובמבר 2023, נחתמה בין ישראל לחמאס עסקת שחרור חטופים ראשונה, במסגרתה שוחררו 80 ישראלים תמורת שחרור 240 אסירים פלסטינים. בנוסף לתנאי העסקה, שוחררו במאמצים דיפלומטיים בין-לאומיים ישראלי אחד בעל אזרחות רוסית, 23 אזרחים תאילנדים שעבדו בחקלאות באזור, ופיליפיני אחד שעבד בסיעוד, כולם נחטפו מישראל. לאחר העסקה הראשונה נותרו בידי חמאס 139 חטופים שנחטפו בשבעה באוקטובר.

במהלך חודשי המלחמה שקדמו להסכם השני, חילץ צה"ל שבעה חטופים בחיים בשלושה מבצעי חילוץ, הרג בשוגג שלושה חטופים וחילץ 35 גופות חטופים נוספים, שכ-15 מתוכם היו בחיים במהלך תקופת העסקה הראשונה ונרצחו לאחריה.

טרם כניסת העסקה השנייה לתוקף, החזיק חמאס ב-97 חטופים. 94 שנחטפו בשבעה באוקטובר, 34 מהם חטופים מתים לפי הודעות רשמיות בישראל. ו-3 חטופים שהיו בידיו לפני השבעה באוקטובר (חלל צה"ל שמקום קבורתו לא נודע הדר גולדין, ו-2 אזרחים שנכנסו לרצועת עזה אברה מנגיסטו והישאם א-סייד). כיממה טרם כניסת ההסכם לתוקף, במבצע של צה"ל ושב"כ, חולצה משטח רצועת עזה גופתו של אורון שאול, החלל הנוסף ממבצע צוק איתן יחד עם הדר גולדין, שגופתו נחטפה.

בנובמבר 2024 הזהיר אלוף (מיל') ניצן אלון את שרי הקבינט המדיני-ביטחוני מפני מצבם ההולך ומידרדר של החטופים.

 משא ומתן 
לאחר העסקה הראשונה חזרה ישראל לשולחן המשא ומתן לשחרור חטופים בלחץ ארצות הברית, בניסיון להגיע לעסקה לשחרור 40 חטופים בקטגוריית נשים, קשישים וחולים: 5 חיילות, 7 נשים, 15 גברים מבוגרים ו-13 צעירים פצועים וחולים. חמאס אמר שאינו יכול להתחייב ל-40 חטופים חיים בקטגוריה זאת, והציע 40 חטופים מקטגוריות שונות. העיתון "וול סטריט ג'ורנל" הביע חשש שרוב החטופים מתו מתקיפות צה"ל או ממחלות ופציעות, ושחלק מהם משמשים מגן אנושי לבכירי חמאס.

בחודש מאי 2024 התקרבו הצדדים לחתימה על מה שבתחילה פורסם כ"מתווה נתניהו" ומאוחר יותר כ"מתווה ביידן", אולם בסופו של דבר לא חתמו על ההסכם תוך חילופי האשמות הדדיות. היו מי שהאשימו את ישראל באי הגעה להסכם, ואילו ישראל הטילה את האשמה על חמאס, וארצות הברית תמכה בעמדתה. לפי הפרסומים היו חילוקי דעות בנוגע לסיום המלחמה – ישראל דרשה הפסקת אש זמנית שלאחריה צה"ל יוכל לחזור להילחם ברצועת עזה, ואילו חמאס דרש הפסקת אש קבועה ויציאת צה"ל מרצועת עזה.

בנובמבר 2024, במענה לעתירה לבג"ץ מטעם משפחות החטופים, הצהירה הממשלה שלא כל פרטי המתווים לעסקאות שבויים ונעדרים מובאים לדיון בפני הקבינט המדיני-ביטחוני, וכי בידי ראש הממשלה בנימין נתניהו יש סמכויות כמעט מוחלטות בנושא המשא ומתן על העסקה: הוא דן לבדו עם הצוות, נותן הוראות ומקבל עדכונים. הוא זה שמחליט מתי יעודכן הקבינט המדיני-ביטחוני ומה מספיק חשוב כדי שיובא לדיון ולהחלטתו.

אישור ההסכם בישראל
ממוזער|הכותרת בידיעות אחרונות בנוגע לאישור העסקה

ביום שישי, 17 בינואר 2025, דן הקבינט המדיני-ביטחוני בהסכם, והמליץ לממשלה לאשר את ההסכם. בהמשך לכך, עם כניסת השבת החלה ישיבת ממשלה לדיון בהסכם, הישיבה נמשכה יותר משבע שעות. בישיבה השתתפו גם ראש "המוסד" דוד ברנע, ראש השב"כ רונן בר, אלוף (מיל') ניצן אלון, הרמטכ"ל הרצי הלוי ומתאם השבויים והנעדרים תא"ל (מיל') גל הירש. בתום הישיבה אישרה הממשלה את ההסכם – 24 שרים הצביעו בעד ההסכם ושמונה התנגדו. השרים החרדים לא השתתפו בישיבה עקב שמירת השבת, אך כולם השאירו פתקי הצבעה בעד ההסכם. השרים שהתנגדו להסכם הם: בצלאל סמוטריץ', אורית סטרוק ואופיר סופר מ"הציונות הדתית", איתמר בן גביר, עמיחי אליהו ויצחק וסרלאוף מ"עוצמה יהודית", ועמיחי שיקלי ודודי אמסלם מ"הליכוד". השר שלמה קרעי מ"הליכוד" נמנע.

מועד ההגעה להסכם
ממוזער|נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן מציג בבית הלבן מתווה להסכם חטופים בין ישראל לחמאס, 31 במאי 2024|250x250 פיקסלים
בישראל ובעולם התקיים דיון בנוגע לעיתוי ההסכם ולגורמים שמנעו את מימושו מוקדם יותר. מזכיר הממשלה, יוסי פוקס, טען כי העסקה זהה להצעה שהונחה ב-27 במאי, אולם סורבה על ידי חמאס. עמדה דומה הביעו גם ברט מקגורק  שהוביל את המגעים, מזכיר המדינה של ארצות הברית אנתוני בלינקן ודובר המועצה לביטחון לאומי ג'ון קירבי, שהוסיף שהמשך הלחץ הצבאי שהפעילה ישראל ובידוד חמאס מאיראן וחזבאללה הם ששינו את עמדת חמאס. הרמטכ"ל, הרצי הלוי, אמר ביום כניסת ההסכם לתוקפו, שההסכם לא היה מושג בתנאים שבו, אילולא חמאס היה במצב קשה הודות ללחימת צה"ל.

הפרשן הצבאי עמוס הראל טען כי נתניהו הערים קשיים על קידום העסקה במשך חודשים, שבהם נהרגו כשמונה חטופים וכ-122 חיילי צה"ל. גם העיתונאי רונן ברגמן כתב כי נתניהו הוא שעיכב, ממניעים פוליטיים, את החתימה על ההסכם ממאי 2024, ושאיתמר בן גביר – שאמר שמנע את ההסכם – אישר את הדברים בקולו.

 התיווך הקטרי 
מסיום העסקה הראשונה, ישראל ביקשה ממצרים ומקטר להמשיך לשמש מתווכות בינה לבין חמאס. שיחות התיווך סבבו סביב נושא נסיגת צה"ל מרצועת עזה, קביעת תוכנית שיקום לרצועת עזה "ליום שאחרי" המלחמה, וכן סביב כמות וזהות החטופים שישוחררו בתמורה.

מידת מעורבותן של מצרים וקטר בשאלות אלו התעצמה בעקבות חיסולו של אסמאעיל הנייה, ראש הלשכה המדינית של חמאס. על החיסול הגיב ראש ממשלת קטר, מוחמד בן עבד א-רחמן אאל ת'אני, ברשת X: "ההתנקשויות הפוליטיות וההמשך של פגיעות באזרחים בעזה בזמן שהשיחות נמשכות, מובילות אותנו לשאול, איך יכולה תיווך להצליח כאשר צד אחד מתנקש במתווך מהצד השני?".

קטר נתפסה כגורם שמעוניין "להיות בסדר עם כולם". מצד אחד, היא נכנסה לתפקיד המתווכת כבר בתחילת המלחמה, ובעזרת חמ"ל ייעודי שהקימה, ניסתה להוביל את הצדדים לסיים את הלחימה ולשחרר את השבויים. מצד שני, קטר היא אחד מגורמי המימון הגדולים של חמאס, ומארחת את מנהיגיו.

במאי 2024 נפגשו משלחות מטעם ישראל וחמאס בקהיר, והחליפו האשמות הדדיות על חוסר רצינות בנוגע לעסקה. נציגי חמאס התעקשו שעסקה תהיה תלויה בהפסקת המלחמה. ישראל מצידה, לא הסכימה למצב שבו חמאס יישאר בשלטון ולעצירה מוחלטת של המלחמה (אלא רק לעצירה זמנית). בשיחת טלפון בין ראש ממשלת קטר, ושר המודיעין המצרי, עבאס כאמל, עדכן אותם אסמאעיל הנייה כי חמאס מקבל את ההצעה על השולחן, אך ישראל סירבה בטענה שהעסקה חורגת מהגבולות שהיא הציבה. לפי נציג המשלחת של חמאס, ח'ליל אל-חיה, העסקה תוכננה להיות בעלת 3 שלבים, כל שלב בן 42 יום, ובמהלכה ישוחררו חטופים ותושבי הרצועה יוכלו לחזור לבתיהם.

בנובמבר 2024 הודיעה קטר על פרישתה מתפקידה כמתווכת במשא ומתן. לדבריה, קטר פרשה עקב אי נכונות הצדדים להגיע להסכם אמיתי, מאחר שחמאס דחה כל הצעה שהוגשה בפניו. בעקבות פרישת קטר מהתיווך, היא דרשה מהנהגת חמאס לעזוב את דוחה (שכן מאז שנת 2012 קטר מארחת את הנהגת חמאס הגולה).

במקביל נערכו בחירות לנשיאות ארצות הברית, ודונלד טראמפ נבחר לנשיאה ה-47 של המדינה. טראמפ איים כי "יהיה גיהנום" אם החטופים לא ישוחררו עד השבעתו, שעתידה הייתה להיות שבועיים מאוחר יותר. ניתן להעריך שאכן ישראל, חמאס והמתווכות הושפעו מהלחץ, שכן ב-15 בינואר, חמישה ימים לפני השבעת טראמפ לנשיאות, ראש ממשלת קטר מוחמד אאל ת'אני הכריז באופן רשמי על הסכם הפסקת אש ועסקת חטופים בין ישראל לחמאס. לאחר אישור הכנסת, הפסקת האש נכנסה לתוקף ב-19 בינואר 2025.

לאחר השגת הסכם חזרה קטר להזרים דלק וסחורות באישור ישראל, כפי שנהגה לעשות לפני המלחמה. מצרים, קטר וארצות הברית הבטיחו לחמאס כי הן ילחצו להמשיך את העסקה ויקדמו את השלב השני והשלישי שלה לפני תום ששת השבועות של הפסקת האש. בנוסף, קטר ומצרים התחייבו לשלוח כוח שיסייע באכיפת השקט ומניעת הכנסת אמל"ח לרצועה. לפי חוקרים במכון למחקרי ביטחון לאומי, קטר עשויה למלא תפקיד באסטרטגיית "היום שאחרי" לרצועת עזה, וקשריה של קטר ברצועה ובפרט עם חמאס הם נכס עבור ישראל, וכלי שיוכל לשמש את האינטרסים הישראליים.

 תוכן ההסכם 
משרד ראש הממשלה סירב לפרסם את הנוסח המלא של ההסכם. לאמצעי התקשורת נמסרה החלטת הממשלה לאישור ההסכם, אך זו כוללת רק חלק מפרטי ההסכם. עתירה לבג"ץ, לפרסום ההסכם המלא, נדחתה בנימוק ש לחוק יסוד: הממשלה קובע שהחלטות הממשלה בנושאי ביטחון המדינה ויחסי חוץ שלה הן סודיות.

 שחרור החטופים והאסירים הביטחוניים 
ההסכם חולק לשלושה שלבים, כל שלב בן 42 יום. בשלב הראשון שוחררו אזרחים ישראלים, אזרחיות וחיילות. במקביל שוחררו 737 אסירים ביטחוניים ו-1,167 תושבי רצועת עזה שהוחזקו בבתי מעצר בישראל אך לא הוגדרו כאסירים ביטחוניים. הצדדים התחייבו להפסקת הלחימה ולהמשיך בדיונים בנוגע לשלב השני. ישראל התחייבה שכוחותיה ייסוגו ממרבית רצועת עזה, שהיא תאפשר שיקום תשתיות חיוניות ברצועה, את חזרתם של תושבי צפון הרצועה לבתיהם, ואת פתיחת מעברי הגבול. מכלל האסירים הביטחוניים ששוחררו – 200 מחבלים הם אסירי עולם שהורשעו ברצח. 47 הם מחבלים ששוחררו בעסקת שליט, חזרו לטרור, ונכלאו מחדש. בין האסירים הביטחוניים ששוחררו במסגרת ההסכם מספר מנהיגים בכירים בארגוני הטרור הפלסטינים.

בחלק מהשלב השני היו צפויים להשתחרר שאר החטופים הישראלים החיים, והשלב השלישי כלל חילופי גופות בין שני הצדדים.

היחס בין אסירים ביטחוניים פלסטינים לחטופים ישראלים בשלב הראשון בהסכם עומד על 30 פלסטינים תמורת כל אזרח ישראלי, ו-50 אסירים פלסטינים תמורת כל חיילת ישראלית. בסך הכול, עבור חמש החטופות האזרחיות ושני ילדי משפחת ביבס ישוחררו 210 קטינים ונשים פלסטינים; עבור חמש החיילות החטופות ישוחררו 150 אסירי עולם ו-100 אסירים נוספים; עבור תשעה חטופים חולים ופצועים ישוחררו 110 אסירי עולם; עבור 10 חטופים מבוגרים ישוחררו 30 אסירי עולם ו-270 אסירים נוספים; עבור אברה מנגיסטו והישאם א-סייד ישוחררו 60 אסירים ו-47 משוחררי עסקת שליט שנכלאו מחדש; כמו כן, ישוחררו 1,000 פלסטינים שנעצרו מ-8 באוקטובר ולא השתתפו בטבח.

הוסכם כי שחרור החטופים בשלב א' יעשה ב-7 פעימות שבועיות, שבכל אחת מהן ישוחררו 3–4 חטופים, מלבד הפעימה האחרונה שבה ישוחררו 14.

 הפסקת הלחימה ונסיגה ישראלית מהרצועה 
בהסכם נקבע שמיום ראשון, 19 בינואר 2025 תיכנס לתוקפה הפסקת אש למשך שישה שבועות, במהלכם ישוחררו החטופים ישראלים והאסירים הפלסטינים. במהלך תקופה זו צה"ל יסיג את כוחותיו בהדרגה ממרכז רצועת עזה ומציר נצרים, והאזרחים הפלסטינים יורשו לחזור לבתיהם בצפון הרצועה. ישראל התחייבה לאפשר את שיקום הרצועה מיידית עם תחילת שלב הראשון של העסקה, בתחילה על ידי הקמת ערי קרוואנים בצפון הרצועה לעקורים שישובו. בנוסף יוגדל משמעותית הסיוע ההומניטרי לרצועה. לפי ההסכם, ביום ה-16 לעסקת החטופים יתחיל המשא ומתן על שלב ב' שלה.

ההסכם כולל נספח בשם נספח ב' שמשרד ראש הממשלה סירב לפרסם, ובו תנאים נוספים הקשורים לשלבים הבאים בהסכם. ב-ynet פורסם שהנספח כולל הסכמה של ישראל לצמצם את כוחותיה בציר פילדלפי בשלב הראשון, והיא התחייבה לסגת ממנו עד היום ה-50, בלי תלות בהסכם לגבי שלב ב'. מלשכת ראש ממשלת ישראל יצאו הודעות סותרות שלפיהן לא תהיה נסיגה מהציר.

 מימוש ההסכם 
ממוזער|הפוסטר של עופר קלדרון ששוחרר ב-1 בפברואר 2025 במיצב כיסאות צהובים למען החטופים באור יהודה
ממוזער|הפוסטר של רומי גונן בכפר ורדים
ממוזער|העלה של דורון שטיינברכר במיצב למען שחרור החטופים ברחובות

מייד עם כניסת הפסקת האש לתוקף חזר חמאס לתפקד כסמכות השלטונית ברצועת עזה. בישראל נערך צה"ל למבצע קליטת החטופים שנקרא "מבצע כנפי דרור".

ב-19 בינואר שוחררו משבי החמאס שלוש אזרחיות שנחטפו ב-7 באוקטובר: רומי גונן, אשר נחטפה מרכבו של בן שמעוני בכביש 232, בעת שברחה מהטבח בפסטיבל נובה, אמילי תהילה דמארי ודורון שטיינברכר שנחטפו במהלך הטבח בכפר עזה. תמורתן, על פי תנאי העסקה, שחררה ישראל 90 אסירים ועצורים פלסטינים, מהם 62 נשים, בהן קטינה אחת, ו־28 גברים, בהם שמונה קטינים. בין המשוחררים מספר פלסטינים שהורשעו בניסיון לביצוע רצח, וגם חאלדה ג'ראר, חברת הפרלמנט הפלסטיני ודלאל סלימאן, אחותו של סאלח אל-עארורי, שהוחזקה במעצר על עבירות של הסתה, התקהלות או התאגדות, מגע עם ארגון עוין, ותמיכה בטרור.

ב-25 בינואר שוחררו ארבע תצפיתניות שנחטפו ממוצב נחל עוז: לירי אלבג, קרינה ארייב, דניאלה גלבוע ונעמה לוי. ישראל שחררה 200 אסירים ביטחוניים, בהם 121 מחבלים שנדונו למאסר עולם. ישראל טענה להפרת ההסכם שחייב שחרור אזרחיות לפני חיילות. לאחר שחרור התצפיתניות עכבה ישראל את פתיחת המעבר לצפון הרצועה עד להסדרת שחרור החטופה האזרחית ארבל יהוד. בעקבות כך נצפו המוני עזתים ממתינים בפאתי מסדרון נצרים. ישראל ביצעה ירי הרחקה במספר מקרים.

ב-26 בינואר הוסכם כי חמאס יבצע פעימה נוספת של שחרור חטופים באותו השבוע, שבה ישוחררו ארבל יהוד, אגם ברגר וחטוף נוסף, וישראל אפשרה מעבר של מאות אלפי פלסטינים מדרום הרצועה אל צפונה. חמאס הודיע לישראל שבנוסף לשלושת החטופים, ישחרר באותה פעימה גם חמישה חטופים אזרחי תאילנד (שאינם כלולים בעסקה עצמה וישראל לא נדרשת לשחרר תמורתם אסירים). שר החוץ של תאילנד מריס סאנגיאמפונגסה בא לישראל לפגוש אותם.

ב-30 בינואר שוחררו התצפיתנית אגם ברגר שנחטפה ממוצב נחל עוז, האזרחים ארבל יהוד וגדי מוזס שנחטפו מניר עוז, וחמישה אזרחים תאילנדים חטופים.
במהלך העברת האזרחים הישראלים לידי הצלב האדום בח'אן יונס הוקפו ארבל וגדי בהמון עזתי זועם, שקילל וניסה לפגוע בהם תוך שהוא דוחף את המחבלים שהקיפו אותם. ישראל התלוננה על "תמונות האימה" למתווכות ועכבה את שחרור האסירים הפלסטינים באותו היום.

ב-1 בפברואר שוחררו עופר קלדרון וירדן ביבס שנחטפו מניר עוז, וקית' סיגל שנחטף מכפר עזה (אשתו שנחטפה יחד איתו שוחררה בעסקה ב-2023). ישראל שחררה 183 אסירים ביטחוניים, בהם 18 מחבלים שנדונו למאסר עולם. בין המחבלים ששוחררו, 15 נקלטו בטורקיה לאחר שגורשו למצרים.

ב-8 בפברואר שוחררו אוהד בן עמי, אלי שרעבי ואור לוי. השלושה שוחררו מהשבי במצב של תת-תזונה. מצבם הקשה הוביל להשוואות לשואה בקרב רבים בישראל, כולל בקרב משפחות החטופים. לפני שחרורם, הוכרחו להשתתף במין טקס, בעודם מוקפים באנשי חמאס חמושים ורעולי פנים. במהלך הטקס הם אף חויבו לשאת דברים בעברית שהוכתבו להם על-ידי חוטפיהם, אלי שרעבי אולץ לומר כי הוא שמח להתאחד עם רעייתו ובנותיו, זאת לאחר שלא ידע כי הן נרצחו בטבח שבעה באוקטובר. המצב הקשה של המשוחררים הישראלים דווח בתקשורת העולמית, ועורר זעם בעיקר בישראל אך גם בקרב גורמים מתונים בעולם הערבי. ברשת CNN צוין כי רבים מהאסירים הפלסטינים ששוחררו היו גם הם כחושים ובמצב בריאותי רעוע. בתמורה לשחרור שלושת החטופים שחררה ישראל 183 אסירים ביטחוניים פלסטינים. בנוסף השלים צה"ל את נסיגתו מציר נצרים.

ב-10 בפברואר חמאס הודיע כי פעימת השחרור ביום שבת, 15 בפברואר, נדחית עד הודעה חדשה, בטענה כי ישראל הפרה חלק מתנאי ההסכם. מאוחר יותר חמאס פרסם הודעה נוספת, שבה כתב כי אם ישראל תעמוד בהתחייבויותיה, שחרור החטופים יוכל להימשך כמתוכנן. למחרת, ב-11 בפברואר, הודיע בנימין נתניהו על החלטת הקבינט שאם חמאס לא יחזיר את החטופים עד שבת בצהריים, הפסקת האש תיפסק וצה"ל יחזור ללחימה.

ב-15 בפברואר שוחררו שלושה אזרחים ישראלים: סשה טרופנוב, שגיא דקל-חן ויאיר הורן, ובתמורה שוחררו 369 אסירים ביטחוניים פלסטינים.

ב-20 בפברואר נמסרו לישראל גופותיהם של ארבעה (למראית עין) חטופים שנרצחו בשבי. שלוש מהן זוהו כחטופים מניר עוז: עודד ליפשיץ שנרצח בשבי הג'יהאד האסלאמי, והאחים אריאל וכפיר ביבס שנרצחו בשבי ארגון "אדוני השממה", אולם הרביעית שנטען על ידי חמאס שהיא של אימם, שירי ביבס, לא נמצאה תואמת לה או לכל חטוף או חטופה אחרים, ולטענת ישראל זו הייתה הפרה של ההסכם. לפני העברתן, קיים חמאס טקס שבו הוצגו ארונות החטופים על במה לצד שלטים ומחבלים. האו"ם והצלב האדום גינו את הטקס.

ב-22 בפברואר נמסרה לישראל גופתה של שירי ביבס. בהמשך היום שוחררו עומר ונקרט, עומר שם טוב, אליה כהן וטל שוהם שנחטפו ב-7 באוקטובר, והישאם שעבאן א-סייד ואברה מנגיסטו (שלא נחטפו באוקטובר 2023, אלא שהו בשבי כעשור). בתמורה לכך ישראל הייתה אמורה לשחרר 602 אסירים פלסטינים, אך ישראל עיכבה צעד זה בטענה להפרות מצד חמאס.

בלילה שבין 26–27 בפברואר נמסרו לישראל גופותיהם של איציק אלגרט ואוהד יהלומי שנחטפו מניר עוז, גופתו של צחי עידן שנחטף מנחל עוז, וגופתו של שלמה מנצור, שנחטף מכיסופים (מנצור היה החטוף המבוגר ביותר בעזה). בתמורה לכך שחררה ישראל 40 אסירים פלסטינים, ובנוסף שחררה את 602 האסירים הפלסטינים ששחרורם עוכב.

בכך, הושלם שלב א' של העסקה בצורה רשמית עם החזרתם לישראל של 30 חטופים חיים, כולל שניים שנחטפו לפני המלחמה, ושמונה חטופים מתים (שבעה מהם נרצחו בשבי ואחד נרצח בשבעה באוקטובר).

ב-18 במרץ, פתחו כוחות צה"ל במבצע עוז וחרב. בגל תקיפות של חיל האוויר הישראלי נפגעו עשרות מטרות ברצועת עזה ונהרגו יותר מ-400 פלסטינים, בהם בכירי חמאס.

 הפרות ההסכם 
 הפרות מצד ישראל 

הסכם הפסקת האש הופר פעם אחר פעם, בעיקר בידי ישראל, ביום ה-16 להסכם ישראל הייתה אמורה להוציא משלחת לקיום השיחות על השלב השני של ההסכם, שבסופו היו צפויים להשתחרר יתר החטופים. עם זאת, ישראל הפרה את ההסכם ולא שיגרה משלחת לשיחות באותו היום.

ב-2 במרץ תם השלב הראשון של העסקה ללא הצלחה להגיע להסכים על התנאים למעבר לשלב ב'. צה"ל סגר את כל המעברים לרצועת עזה ועצר את כניסת הסיוע ההומניטרי לשטחה. בהמשך, שר האנרגיה אלי כהן הנחה לעצור את אספקת החשמל המצומצמת של ישראל לעזה, הפרה נוספת של ההסכם.

ישראל הפרה את ההסכם בהחלטתה שלא לסגת מציר פילדלפי, וזאת אף על פי שהתחייבה לעשות זאת ללא תנאי, בין היום ה-42 ועד היום ה-50 לעסקה.

ישראל ביצעה תקיפות במהלך הפסקת האש כדי למנוע הפרות מצד חמאס. לפי מניין חמאס, ההתקפות הללו הרגו יותר מ-150 בני אדם.

 הפרות מצד חמאס 

ב-25 בינואר חמאס שחרר חיילות לפני החזרת כל הנשים האזרחיות, בניגוד להסכם. בעקבות זאת פרסם ראש ממשלת ישראל הודעה כי כתוצאה מההפרה, ישראל תעכב את כניסת העזתים לצפון הרצועה עד לשחרורה של האזרחית האחרונה, ארבל יהוד, שהייתה אמורה להשתחרר ב-25 בינואר.

כמו כן, חמאס לא פרסם רשימה עם פירוט מצב החטופים כפי שהתחייב. לאחר שחמאס והג'יהאד האסלאמי הודיעו כי ב-30 בינואר הם ישחררו את ארבל יהוד, איפשר צה"ל לעזתים לשוב לצפון הרצועה.

ב-20 בפברואר נמסרה לישראל גופתה של מי שהייתה אמורה להיות שירי ביבס, אך לא הייתה זו גופתה. בעקבות מחאת ישראל נמסרה גופתה לאחר יומיים.

ממשלת ישראל טענה כי טקסים משפילים שנערכו בעת שחרור החטופים, וכן השימוש בחטופים למטרות תעמולה, מהווים אף הם הפרה של הסכם הפסקת האש.

 התגובות להסכם 
 בישראל 
 תמיכה בהסכם 
החזרת החטופים לישראל הייתה אחת ממטרותיה העיקריות של מלחמת חרבות ברזל. כבר בישיבת הממשלה שבה הוחלט על העסקה הקודמת בנובמבר 2023, הציג המל"ל את עמדת גורמי הביטחון לפיה "קיימות חשיבות ודחיפות לביצוע המתווה בעת הנוכחית".

על פי סקרי דעת הקהל, עמדת מרבית הציבור בישראל הייתה מאז אוקטובר 2023 באופן עקבי בעד עסקה להחזרת החטופים.

הסיעות החרדיות בקואליציה הודיעו על תמיכה בעסקה. לפי ח"כ גפני "החזרת החטופים היא הדבר החשוב ביותר, והיא צריכה להיעשות בכל מחיר, בכל צורה ובכל דרך". לפי ח"כ דרעי: "לקיום מצוות פדיון שבויים, שהיא מן המצוות החשובות ביותר ביהדות – להציל את חייהם של אחינו ואחיותינו החטופים, להחזיר את החיים לחיק משפחותיהם, ולדאוג שהמתים יזכו לקבר ישראל" ולפי השר וח"כ גולדקנופף: "עמדתנו היא שאין דבר גדול יותר מערך החיים וממצוות פדיון שבויים, מפני שקיימת סכנה אמיתית ומוחשית לחייהם. לפיכך, כל הצעה שתביא לשחרור החטופים, אנחנו נתמוך בה".

הרב יובל שרלו תמך בעסקה ונימק דרך המושג ההלכתי של "חולה המוטל לפנינו".

יושב ראש רשימת חד"ש-תע"ל, חבר הכנסת איימן עודה, נשא נאום בכנסת שבו תמך בהסכם וקרא להגיע לפשרה היסטורית בין שני העמים.

 ביקורת על ההסכם 
ממוזער|שלט עם הכיתוב "את כולם. ביחד!" בכיכר החטופים|250x250 פיקסלים
מפלגות עוצמה יהודית והציונות הדתית, וחלק משרי הליכוד התנגדו להסכם והצביעו נגדו. לאחר החתימה על ההסכם התפטרו שרי מפלגת עוצמה יהודית מהממשלה. שר האוצר בצלאל סמוטריץ' הצביע בישיבת הממשלה נגד העסקה, וכינה אותה "קטסטרופה". הוא הודיע שאם בסוף הפסקת האש ישראל לא תחזור להילחם – יפרוש מהממשלה. השר לביטחון לאומי, איתמר בן גביר, אף הצהיר שמפלגתו היא שמנעה עסקה במהלך השנה שלפני ההגעה להסכם.

משפחות שכולות מ"פורום הגבורה" התנגדו לעסקה מכיוון שהיא כוללת שחרור מחבלים, וכחלק ממאבקן למנוע את התממשות העסקה ישנו באוהלים מול משרד ראש הממשלה והציבו מיצג של ארונות קבורה, כהמחשה לקורבנות הצפויים בעתיד מידי המחבלים המשוחררים.

הוריו של איתן מור, החטוף בעזה, התבטאו נגד העסקה, בין היתר בנימוק שאזרחים אחרים ישלמו את המחיר הכבד הכרוך בה. דני אלגרט, אחיו של איציק אלגרט החטוף בעזה, התנגד להסכם בטענה שמדובר ב"עסקת הפקרה של מי שנשאר ולא הסכם החזרה".

הרב שמואל אליהו התנגד לעסקה, ואמר שהיא אסורה על פי ההלכה, בנימוק שהיא מסכנת את חייהם של אחרים ואסור להעדיף נפש אחת על נפש אחרת.

 ברשות הפלסטינית 
בקלקיליה, רמאללה, ג'נין וערים נוספות בשליטת הרשות הפלסטינית, התקיימו חגיגות ובחלקן התנוססו דגלי חמאס. יו"ר הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס התקשר לברך את המחבל יאסר אבו בכר, בכיר בגדודי חללי אל-אקצא של פת"ח ששוחרר בעסקה.

 לאחר העסקה 
ממוזער|הנשיא דונלד טראמפ נפגש בבית הלבן עם חטופים ישראלים ששוחררו מהשבי בעזה במהלך מלחמת חרבות ברזל במרץ 2025
ב-22 בפברואר 2025 נהרג נאאל עובייד, מחבל החמאס ששוחרר במסגרת העסקה, לאחר שנפל מגג ביתו בעיסאוויה בשבוע שלאחר שחרורו. המשטרה פתחה בבדיקה, והחשד המרכזי שנבחן היה התאבדות.

ב-15 במרץ 2025, במהלך הפסקת האש, חיל האוויר הרג בבית לאהיא חוליית מחבלי חמאס שפעלו במסווה של אנשי תקשורת והפעילו רחפן שנועד לקדם מתווי טרור נגד לוחמי צה"ל, ביניהם צוהיב נגאר, מחבל הג'יהאד האסלאמי ששוחרר במסגרת העסקה.

ב-15 ביולי 2025, במסגרת מבצע מרכבות גדעון, נהרג בתקיפה ישראלית בעיר עזה המחבל והמהנדס השאם צרצור ששוחרר בעסקה. צרצור שימש כראש ועדות החירום של חמאס במחוז מזרח עזה, נעצר במהלך המלחמה במרץ 2024 במסגרת מבצע ניתוח מקומי, ושוחרר בפברואר 2025 במסגרת העסקה.

 ראו גם 

 עסקת שחרור החטופים ישראל–חמאס (2023)
 תוכנית 21 הנקודות
 הסכם חמאס–ישראל (אוקטובר 2025)
 גופות כקלף מיקוח בסכסוך הישראלי–ערבי

 קישורים חיצוניים 

 פרסום לציבור בעניין שחרור אסירים ועצירים ביטחוניים במסגרת מתווה לשחרור חטופים - באתר משרד המשפטים הישראלי.



 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:2025 בישראל
קטגוריה:עסקאות חילופי שבויים
קטגוריה:החטופים הישראלים ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:חמאס
קטגוריה:יחסי ישראל–קטר
קטגוריה:2025 ברצועת עזה