גלן טיילור

גלן הרסט טיילור (באנגלית: Glen Hearst Taylor; 12 באפריל 1904 – 28 באפריל 1984) היה פוליטיקאי, בדרן, איש עסקים וחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם איידהו.

הוא היה המועמד לתפקיד סגן הנשיא מטעם המפלגה הפרוגרסיבית בבחירות 1948. מעבר לכך טיילור היה חבר המפלגה הדמוקרטית. לפי מדד מסוים, טיילור היה השני ברמת הליברליות מבין חברי הסנאט של ארצות הברית, כשעקף אותו רק ויין מורס מאורגון, והרביעי ברמת הליברליות מבין כלל חברי הקונגרס בין השנים 1937 ל-2002.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
טיילור נולד ב-12 באפריל 1904 בבית הארחה בפורטלנד שבאורגון, והיה הילד השנים-עשר מתוך שלושה עשר ילדים של ג'ון טיילור ואוליב היגינס טיילור. אביו היה סייר טקסני בדימוס ומטיף נודד, והמשפחה הייתה עימו בפורטלנד במסגרת מפגש ממושך להצלת נשמות.

בית המשפחה שוכן בצפון מרכז איידהו, ליד קוסקיה, וטיילור למד בבתי הספר הציבוריים. ב-1919, לאחר שסיים את הכיתה השמינית, הצטרף לחברת התיאטרון של אחיו הגדול, ובין השנים 1926 ו-1944, הפך לבעלים ולמנהל של מפעלי בידור שונים. טיילור היה גם זמר קאנטרי-וסטרן; אחותו הגדולה, לנה, התפרסמה כזמרת ג'אז תחת השם לי מורס בשנות ה-20.

טיילור קיבל השראה להתמודד לתפקידים פוליטיים בעקבות ספרו של קינג קמפ ג'ילט The People's Corporation וספרו של סטיוארט צ'ייס משנת 1932 A New Deal. בשנת 1935, ניסה ללא הצלחה לארגן מפלגת חקלאים-פועלים בנבדה ובמונטנה.

 קריירה 
עד סוף שנות ה-30, טיילור התיישב במזרח איידהו בפוקטלו. הקמפיין הפוליטי הראשון שלו נערך ב-1938 על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז השני, אבל סיים רק במקום הרביעי בפריימריז הדמוקרטי.

טיילור התמודד לראשונה לסנאט של ארצות הברית בשנת 1940 בבחירות מיוחדות למילוי שארית כהונתו של ויליאם בורה המנוח, אך הפסיד ליריבו ג'ון ויליאם תומאס, עם 47.1 אחוזים לעומת 52.9 אחוזים שקיבל תומאס. על אף שסומן כ"סוציאליסט למחצה" ו"קומוניסטי", הוא התמודד שוב ב-1942 נגד תומאס והפסיד במירוץ צמוד יותר, 48.5 אחוזים לעומת 51.5 אחוזים. טיילור הפסיד בשתי מערכות הבחירות לתומאס בגלל התנגדות עזה של מנהיגי המפלגה הדמוקרטית במדינה. בין הבחירות, פרנס טיילור את עצמו כעוזר צייר וכעובד מתכת בקליפורניה.

בניסיון השלישי שלו להיבחר לסנאט, התמודד טיילור על המושב השני של איידהו ב-1944, וניצח בדוחק את הסנאטור המכהן השמרני דייוויד וורת' קלארק בפריימריז הדמוקרטי, ואת המושל קלרנס אלפרד בוטולפסן בבחירות הכלליות. טיילור, השחקן המקצועי הראשון שנבחר אי פעם לקונגרס, מעולם לא היה מזרחית לשיקגו לפני בחירתו.

בסנאט, טיילור, שנודע בכינויו "הקאובוי המזמר", רכש מוניטין של התנהגות אקסצנטרית. עם הגעתו לוושינגטון די. סי., רכב טיילור על סוסו, נאגט, במעלה מדרגות בניין הקפיטול. נאגט ליווה את טיילור גם במהלך סיור שערך ברחבי המדינה ב-1947, שבו הדגיש את פעילותו נגד מלחמות והתנגדותו למדיניות החוץ של ארצות הברית באותה תקופה.

כאשר עבר טיילור לוושינגטון כהכנה להשבעתו בינואר 1945, מחסור הדיור שנגרם בעקבות מלחמת העולם השנייה עדיין היה בעיצומו, ולכן הוא ומשפחתו התקשו למצוא מקום מגורים. בתגובה, טיילור, שהיה מוזיקאי ופזמונאי, עמד מחוץ לבניין הקפיטול ושר: "תנו לנו בית, ליד כיפת הקפיטול, עם חצר שבה שני ילדים יוכלו לשחק...", למנגינת השיר "Home on the Range". בעקבות כך הוצעו לו ולמשפחתו מספר מקומות להשכרה.

טיילור מונה כחבר בוועדת הבנקאות והמטבע לאחר שאמר לסנאטור רוברט פ. וגנר מניו יורק שהוא כשיר לתפקיד משום שהפקיד כספים בכמה בנקים. באוקטובר 1945 הגיש טיילור לסנאט החלטה "בעד הקמת רפובליקה עולמית". טיילור תמך בחקיקה שקידם הנשיא הארי טרומן ב-92% מהמקרים בין השנים 1945 ל-1947, אך חלק עליו בנוגע למדיניות חוץ.

ביולי 1946, בכינוס של גילדת עורכי הדין הלאומית בקליבלנד, אמר הסנאטור טיילור:

בליל הבחירות ב-1946, עורר טיילור כותרות ארציות לכאורה לאחר ששבר את לסתו של מנהיג רפובליקני מקומי בשם ריי מקייג בלובי של מלון בבויסי. טיילור טען שמקייג כינה אותו בכינוי גנאי בוטה והכה אותו ראשון באגרוף ששבר את אפו. עם זאת, מקייג הכחיש את הטענות הללו. מקייג, שהיה בן 66, טען שבעודו שוכב על הרצפה, טיילור המשיך לבעוט בפניו, אך טיילור הכחיש גם את הטענה הזו. כאשר טיילור הפסיד בבחירות המקדימות של 1950, שלח לו מקייג מברק ובו כתב: "אולי שברת לי את הלסת, אבל אני שברתי לך את הגב!!!"

טיילור גם הסתכסך עם דמוקרטים אחרים מאיידהו, ולעיתים קרובות השמיע הערות ביקורתיות כלפי צ'ארלס גוסט, שהתפטר מתפקידו כמושל איידהו בנובמבר 1945 כדי שמחליפו ימנה אותו למושב הפנוי בסנאט.

במהלך הבחירות המקדימות של הדמוקרטים ביוני 1946, הביע טיילור תמיכה גלויה ביריבו של גוסט, ג'ורג' א. דונרט, וכינה את גוסט המכהן "שמרן" ש"מתרועע" עם רפובליקנים בקונגרס.

בסנאט, נודע טיילור בנאומים ארוכים, שהיו לעיתים קרובות ביקורתיים כלפי מדיניותו של הנשיא הארי טרומן, במיוחד בענייני חוץ. הוא ביקר במיוחד את דוקטרינת טרומן ותוכנית מרשל, מתוך אמונה ששני המהלכים מקרבים את ארצות הברית למלחמה עם ברית המועצות. טיילור היה ביקורתי הרבה פחות כלפי ברית המועצות בהשוואה לרוב עמיתיו בסנאט, ואף ציין פעם שאין צורך לבקר את מדיניות ברית המועצות כאשר ישנם 90 סנאטורים אחרים שעושים זאת מדי יום.

 אקטיביזם לזכויות האזרח 
טיילור היה תומך מוקדם של התנועה לזכויות האזרח, וכסנאטור הביע התנגדות גלויה לתומכים ולמדיניות של הפרדה גזעית. הוא דגל בשוויון גזעי, ובסיום מיידי של אפליית ג'ים קרואו בתחומים כגון תעסוקה, דיור, זכות הצבעה ומערכת המשפט. בשנת 1946 פרץ טיילור לדיון בסנאט כדי להפריע ולהתנגד לסנאטורים דרומיים שנקטו פיליבסטר נגד הצעה להפוך את ועדת התעסוקה ההוגנת (Fair Employment Practices Committee) לקבועה. ועדה זו נועדה להבטיח אי-אפליה במקומות עבודה הקשורים למימון ממשלתי בזמן מלחמת העולם השנייה. בינואר 1947, ביקש טיילור מהסנאט לעכב את השבעתו של סנאטור ממיסיסיפי תאודור ג. בילבו, שנבחר מחדש ב-1946, בעקבות האשמות נגדו על שחיתות והפרות זכויות אזרח. כתוצאה מכך, בילבו, שהיה ידוע ברטוריקה של הפרדה גזעית ותוקפנית, לא הושבע באופן רשמי לכהונתו האחרונה בסנאט. המחלוקת לא נפתרה סופית עד מותו של בילבו באוגוסט 1947.

טיילור נעצר ב-1 במאי 1948 בברמינגהאם שבאלבמה, על ידי מפקד המשטרה יוג'ין "בול" קונור, לאחר שניסה להשתמש בדלת שהוקצתה לאפרו-אמריקאים במקום בדלת המיועדת ללבנים בלבד, במהלך ניסיונו להשתתף במפגש של הקונגרס הדרומי לנוער שחור. הוא הורשע בהתנהגות מפרת סדר,  ערער לבית המשפט לערעורים של אלבמה, אך הפסיד.  כאשר סירב לחזור לאלבמה כדי לרצות עונש של 180 ימי עבודת פרך, מושל איידהו, צ'ארלס ארמינגטון רובינס, סירב להסגירו.

 תקרית רוזוול 
ביולי 1947, נשאל טיילור על ידי כתב של יונייטד פרס מה דעתו על הדיווחים כי שרידי עב"ם נמצאו על ידי חיל האוויר ליד רוזוול שבניו מקסיקו. טיילור השיב כי הוא כמעט מקווה שעב"מים יתבררו כחלליות מכוכב לכת אחר: "הם יכולים לשים קץ לוויכוחים הקטנוניים שלנו על כדור הארץ." הוא הוסיף כי לא משנה מה יהיו העב"מים, "אי אפשר להתייחס אליהם כבדיחה."

טיילור הסביר: "גם אם זה רק תופעה פסיכולוגית, זה סימן למה שהעולם הולך לקראתו. אם לא נרגיע את המתחים, כל העולם יתמלא במקרים פסיכולוגיים ובסופו של דבר יהפוך לבית משוגעים גלובלי."

 מועמדות לסגן נשיא 1948 
שמאל|ממוזער| טיילור עם הנרי וולאס ב-1948
בשנת 1948 נבחר טיילור להיות המועמד לתפקיד סגן הנשיא מטעם המפלגה הפרוגרסיבית, בראשות סגן הנשיא לשעבר הנרי וולאס מאיווה. טיילור הסכים להיות המועמד, למרות שצפה במדויק שצעד זה יגרום לו לתבוסה משמעותית בבחירות הבאות לסנאט. הכרטיס השמאלי המובהק של וולאס/טיילור נכשל ולא הצליח לזכות באף מדינה, והשיג רק 2.4 אחוזים מקולות הבוחרים ברחבי המדינה. המועמדות עוררה ניסיון מצד שמרנים במפלגה הדמוקרטית באיידהו להדיח אותו משורותיה, אך הניסיון נכשל.

 מרוץ בחירות מחדש ב-1950 
בשנת 1950 ניסה הסנאטור לשעבר דייוויד וורת' קלארק להשיב לעצמו את מושב הסנאט מטיילור, אשר התמודדותו ברשימת המפלגה הפרוגרסיבית הקנתה לו באיידהו מוניטין של "שמאלני חסר תקנה". הדבר תרם לתבוסתו של טיילור בבחירות המקדימות מול קלארק, אשר מצדו הפסיד לאחר מכן בבחירות הכלליות לרפובליקני השמרן הרמן ולקר.

 קריירה מאוחרת יותר 
טיילור שימש כנשיא חברת הבנייה קוריול בין השנים 1950 ל-1952, אך נאלץ להתפטר לאחר שסווג כ"סיכון ביטחוני", מה שסיכן חוזה ממשלתי. לאחר מכן, נאלץ לעיתים קרובות לעבוד בעבודות פיזיות בענף הבנייה. בשנת 1954, התמודד שוב לסנאט אך הפסיד באופן מכריע לסנאטור המכהן הרפובליקני הנרי דוורשאק, וזכה רק ב-37.2 אחוזים מהקולות. ניסיונו השישי והאחרון להיבחר לסנאט התרחש ב-1956; הוא הפסיד בפער קטן בפריימריז הדמוקרטים לעורך הדין בן ה-32 פרנק צ'רץ', אשר לאחר מכן קיבל 5.1 אחוזים מהקולות בבחירות הכלליות כמועמד. במרץ 1958, הציע טיילור שצ'רץ' יעבור בדיקת פוליגרף בנוגע לטענות על הונאה בפריימריז של 1956.

בשנת 1958 עברו טיילור ואשתו דורה למילברה שבקליפורניה, והחלו לייצר תוספות שיער בעבודת יד, בהתבסס על תוספת שיער שטיילור יצר לעצמו בראשית שנות ה-40. עד 1960, חברת Taylor Topper Inc. הפכה ליצרנית המובילה של תוספות שיער בארצות הברית. טיילור סיפר ל"וושינגטון פוסט" ב-1978 שהוא מכיר היטב את התחום: "הייתי בן 18, שחקן צעיר בתיאטרון נודד, והשיער שלי התחיל לנשור. אין הרבה ביקוש לשחקנים צעירים קירחים, וניסיתי הכל – אפילו אמבטיית כבשים – וזה רק גרם לזה לנשור מהר יותר."

טיילור הסביר שבעבר התמודד לתפקיד ציבורי ללא פאה וגילה שהבוחרים "לא העריכו במיוחד פוליטיקאים קירחים", אך "כשהתמודדתי בפעם הרביעית עם הפאה – ניצחתי". הפאה המקורית שלו הייתה עשויה מצלחת פאי ממתכת, שאותה ריפד בלבד ורוד, ולאחר מכן שילב בה שערות אדם.  בשנת 1958 הוא קיבל לו פטנט (#2,850,023) על המוצר החדשני שלו.<re גלן ודורה טיילור זכו להצלחה רבה בייצור פאות, ו-Taylor Toppers הפכה למותג מפורסם. החברה, שמוכרת כיום בשם Taylormade Hair Replacement, עדיין פועלת במילברה.

 חיים אישיים 
לגלן ולדורה טיילור נולדו שלושה בנים בין 1935 ל-1946, גלן ארוד (דורה מאויתת לאחור) ולאחר מכן פול ג'ון וגרג.

טיילור מת בגיל 80 ב-28 באפריל 1984 מסיבוכים של מחלת אלצהיימר; דורה טיילור נשארה באזור מחוז סן מטאו עד מותה בגיל 93 בשנת 1997. הם נקברו בפארק הזיכרון סקיילאון בסן מטאו.

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אורגון
קטגוריה:פורטלנד: אישים
קטגוריה:בדרנים אמריקאים
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאיידהו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1984