ג'ון דנפורת'

ג'ון קלאגט דנפורת' (באנגלית: John Claggett Danforth; נולד ב-5 בספטמבר 1936) הוא פוליטיקאי, עורך דין, דיפלומט וכומר אפיסקופלי אמריקאי שכיהן כתובע הכללי של מיזורי בין השנים 1969 ל-1976 וכסנאטור בין השנים 1976 ל-1995. כחבר המפלגה הרפובליקנית, כיהן מאוחר יותר כיועץ מיוחד של מחלקת המשפטים של ארצות הברית בין השנים 1999–2000 וכשגריר ארצות הברית באו"ם בין השנים 2004–2005.

דנפורט נולד בסנט לואיס, מיזורי, והוא בוגר אוניברסיטת פרינסטון ואוניברסיטת ייל. בבחירות 2000 שקל ג'ורג' בוש לבחור בו כסגן הנשיא.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו והשכלה 
דנפורת' נולד ב-5 בספטמבר 1936 בסנט לואיס שבמיזורי, והוא בנם של דורותי (קלאגט) ודונלד דנפורת'. הוא נכדו של ויליאם ה. דנפורת', מייסד חברת Ralston Purina. אחיו, ויליאם הנרי דנפורת', שימש בעבר כקנצלר אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס.

הוא למד בבית הספר St. Louis Country Day School, וב־1958 סיים תואר ראשון בתאולוגיה מאוניברסיטת פרינסטון, לאחר שהגיש עבודת גמר בנושא “Christ and Meaning: An Interpretation of Reinhold Niebuhr's Christology”. בשנת 1963 קיבל תואר במשפטים מבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל ותואר נוסף מבית הספר לתאולוגיה של ייל.

 קריירה 
בין 1964 ל־1966 עסק בעריכת דין במשרד Davis Polk & Wardwell בניו יורק, ומשם חזר לסנט לואיס, שם היה שותף במשרד Bryan, Cave, McPheeters and McRoberts עד 1968.

באותן שנים מיזורי נחשבה למדינה דמוקרטית מובהקת, וסנאטורים ומושלים היו ברובם מהמפלגה הדמוקרטית. המושב שאליו נבחר דנפורת' לסנאט הוחזק בעבר בידי דמוקרטים בולטים כמו תומאס הארט בנטון, הארי טרומן וסטיוארט סימינגטון.

 התובע הכללי של מיזורי 
ב־1968 נבחר דנפורת' לתפקיד התובע הכללי של מיזורי – הרפובליקני הראשון בתפקיד מזה 40 שנה, והראשון שנבחר למשרה מדינתית מזה 22 שנה. בצוותו עבדו צעירים שבמשך השנים יהפכו לדמויות מרכזיות בפוליטיקה והמשפט בארצות הברית: קיט בונד (לימים סנאטור ומושל מיזורי), ג'ון אשקרופט (לימים מושל מיזורי, סנאטור והתובע הכללי של ארצות הברית), קלרנס תומאס (לימים שופט בית המשפט העליון), וד. ברוק בארטליט (לימים שופט פדרלי). דנפורת' נבחר מחדש ב־1972.

 הסנאט של ארצות הברית 
שמאל|ממוזער| דנפורת' מברך את הנשיא רונלד רייגן, 1981
ב־1970 התמודד לראשונה לסנאט מול הסנאטור הדמוקרטי המכהן סטיוארט סימינגטון – והפסיד במרוץ צמוד.

ב־1976 התמודד שוב, הפעם על המושב שהתפנה לאחר פרישתו של סימינגטון. יריבו הדמוקרטי, חבר הקונגרס ג'רי ליטון, ניצח בפריימריז אך נהרג יחד עם משפחתו בהתרסקות מטוס בדרכם למסיבת הניצחון. וורן הרנס, שהגיע שני בפריימריז, הוצב כמועמד במקומו, אך דנפורת' ניצח בבחירות עם כ־57% מהקולות.

ב־1982 התמודד מול הארייט וודס, חברת הסנאט של מיזורי ופעילה בולטת בזכויות נשים, וכן בת דודתו של הסנאטור הדמוקרטי הווארד מצנבאום מאוהיו, וניצח בפער קטן – 51% מול 49%.

ב־1988 הביס את המועמד הדמוקרטי ג'יי ניקסון בהפרש גדול (68%–32%). דנפורת' בחר לא להתמודד שוב ופרש מהסנאט ב־1995. מחליפו היה ג'ון אשקרופט. ניקסון נבחר מאוחר יותר למשרת התובע הכללי של מיזורי, וב-2008 נבחר לתפקיד מושל מיזורי.

בינואר 2001, כאשר הדמוקרטים של מיזורי התנגדו למועמדותו של אשקרופט לתפקיד התובע הכללי של ארצות הברית, הועלה שמו של דנפורת' כמועמד לתפקיד. הסנאטור לשעבר טום איגלטון הגיב למועמדות באומרו: "ג'ון דנפורת' היה הבחירה הראשונה שלי. ג'ון אשקרופט היה הבחירה האחרונה שלי".

במהלך דיוני האישור בסנאט ב-1991 של המועמד לבית המשפט העליון של ארצות הברית, קלרנס תומאס, השתמש דנפורת' בכוחו כדי לתמוך בתומאס, ששימש כעוזרו של דנפורת' במהלך תפקידו כתובע הכללי ומאוחר יותר כיהן כעוזרו בסנאט.

דנפורת' נחשב פוליטיקאי מתון בתדמיתו, אך הצביע פעמים רבות עם חבריו הרפובליקנים השמרנים. הוא התנגד לעונש מוות, ואף הביע זאת מעל בימת הסנאט ב־1994. שמו הוזכר כמועמד אפשרי לסגן הנשיא במערכת הבחירות של 1988, אך ג'ורג' הרברט ווקר בוש בחר בדן קווייל.

 שגריר ארצות הברית באו"ם 
ימין|ממוזער| השבעתו של דנפורת' לשגריר ארצות הברית באו"ם על ידי השופט קלרנס תומאס, עוזרו לשעבר, 2004
ב־1 ביולי 2004 הושבע לשגריר ארצות הברית באו"ם, במקומו של ג'ון נגרופונטה. הוא ניסה לקדם הסכמי שלום בסודאן, אך כהונתו נמשכה כחצי שנה בלבד. לאחר שמונתה קונדוליזה רייס למזכירת המדינה, התפטר דנפורת' מתפקידו. במכתב ההתפטרות כתב: 

 פעילות ציבורית ופוליטית נוספת 
שמאל|ממוזער| דנפורת' משוחח עם עיתונאים על חקירתו של התקרית ב-1993 שבה היו מעורבים ה-FBI וה-Branch Davidians בווייקו, טקסס, 1999
ממוזער| דיווח לסגן התובע הכללי על העימות ב-1993 במתחם הר הכרמל, וייקו, טקסס, ג'ון דנפורת', יועץ עצמאי, 8 בנובמבר 2000. מסמך הממשל הפדרלי.
ב־1999 מינתה אותו התובעת הכללית של ארצות הברית ג'אנט רינו לעמוד בראש חקירת אירועי המצור בווייקו (1993). הדו"ח שפרסם, שכונה "דו"ח דנפורת'", בחן את תפקוד ה־FBI בפרשה.
ביולי 2000 נכלל ברשימת המועמדים האפשריים לתפקיד סגן הנשיא לצד ג'ורג' ווקר בוש, יחד עם מושל מישיגן ג'ון אנגלר, מושל ניו יורק ג'ורג' פטאקי, מושל פנסילבניה טום רידג', ומזכירת התחבורה של ארצות הברית ונשיאת הצלב האדום האמריקאי לשעבר, אליזבת דול, אך בוש בחר לבסוף בדיק צ'ייני.
ב־2001 מונה לשליח מיוחד לסודאן, וב־2005 נחתם הסכם שלום שסיים את מלחמת האזרחים השנייה במדינה.

דנפורת' ניהל טקסי לוויה ממלכתיים, בהם של הנשיא רונלד רייגן, מנכ"לית וושינגטון פוסט קתרין גרהאם, הסנאטור הארי בירד הבן, ומבקר המדינה של מיזורי תום שווייך.

במאמרי דעה פרסם ביקורת על המפלגה הרפובליקנית, שלדבריו נשלטת יותר ויותר בידי גורמים דתיים שמרניים. ב־2015 הצטרף ל־299 רפובליקנים אחרים בקריאה לבית המשפט העליון לאשר נישואים חד מיניים.

הוא היה מנטור ותומך מרכזי של ג'וש האולי, אך לאחר אירועי ה־6 בינואר 2021 טען כי תמיכתו בו הייתה "הטעות הגדולה בחיי."

 קריירה פרטית 
לאחר פרישתו מהסנאט ב־1995 חזר לעסוק בעריכת דין, תחילה במשרד Bryan Cave ולאחר מכן במשרד Dowd Bennett.

במאי 2012 קבוצת משקיעים בראשות חתנו רכשה את קבוצת ההוקי סנט לואיס בלוז, שבה היה דנפורת' משקיע. ביוני 2019 עברה הקבוצה לשליטתם המלאה.

 חיים אישיים 
ב־1957 נישא לסאלי דובסון. לשניים חמישה ילדים ו־15 נכדים. לדנפורת’ יש כוכב בשדרת התהילה של סנט לואיס, והוא חבר כבוד בארגון ההומניטרי Wings of Hope.

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:סנט לואיס: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית באו"ם
קטגוריה:התובעים הכלליים של מיזורי
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיזורי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1936