ג'ונייד אל-בגדאדי

ג'ונייד אל-בגדאדי (בערבית: الجنيد البغدادي; נולד בין השנים: 827-822, מת בין השנים: 910-908; 298-215 בלוח המוסלמי) היה מיסטיקן ממוצא פרסי  ואחד המפורסמים מבין ראשוני הפילוסופים ואנשי הדת הסופיים. אף על פי שלא כתב הרבה, תורתו, מכתביו ושיחותיו השפיעו על תלמידים רבים, הוא מצוטט תדיר על ידי סופרים מאוחרים יותר, נחשב כדמות מרכזית בתאולוגיה הסופית והוא מופיע כאחד הנדבכים בשושלת הרוחנית של מסדרים סופיים רבים.

ג'ונייד נולד, חי, לימד ונפטר בבגדאד וזכה בחייו להערכה רבה ובפי תלמידיו וחסידיו הוא נקרא "אדון העדה" (سيد الطائفة).

 שמו המלא 
שמו המלא היה אבו אל-קאסם אל-ג'ונייד בן מוחמד בן אל-ג'ונייד אל נהאוואנדי אל־בגדאדי אל-ג'זאז אל-קווארירי (בערבית: أبو القاسم الجنيد بن محمد بن الجنيد النهاوندي البغدادي الخزَّاز القواريري). השמות האחרונים של שמו נהאוואנדי - כי מקור המשפחה מהעיר נהאוונד שבפרס, אל־בגדאדי - מקום חייו, אל־ג'זאז - בני משפחתו עסקו בייצור כלי זכוכית (ובין היתר:) אל-קווארירי - בקבוקים.

 התקופה 
אל-ג'ונייד חי בבגדד, במאה התשיעית כשהעיר הייתה בירת הח'ליפות העבאסית ואחד המרכזים החשובים של תור הזהב האסלאמי. בבגדד תורגמו לערבית כתבים יווניים, פרסיים ואחרים והמלומדים המוסלמים נחשפו לפילוסופיה היוונית. השיטה של "חקירה רציונלית" השפיעה על התאולוגיה המוסלמית ובכלל זה על חקירת נושא המונותאיזם, מהות האל, אחדותו, והאפשרות להכירו.

 ילדותו ולימודיו 
ג'ונייד התייתם בגיל צעיר והתחנך אצל דודו  שהיה מלומד מוסלמי. כבר בגיל צעיר התגלה ג'ונייד כתלמיד מבריק. כשהיה בן שבע, דודו לקח אותו לחאג' ונכנסו למסגד הנביא. היו שם 400 שייח'ים שדנו במושג "הודיה" (בערבית: شكرבתעתיק עברי: שֻקֻר) וכל אחד מהם הציג את השקפתו. לבקשת דודו, הביע ג'ונייד את דעתו: "הודיה פירושה שאין להפר את דְּבר האלוהים באמצעות הטוב שהוא העניק לך ולא להפוך את הטוב שהוא מעניק לך, למקור של אי ציות." השייח'ים הסכימו פה אחד שזו ההגדרה הטובה ביותר. א-סקטי שאל את ג'ונייד כיצד הגיע להבנה הזו וג'ונייד ענה: "מהישיבה בחברתך".

 הדרכה 
ג'ונייד סירב לבקשות שידריך ויטיף את משנתו ובמענה ל-30 מלומדים גדולים בדורו שהמריצו אותו לכך, הוא אמר: "בזמן שהמורה נמצא, אין זה מתאים לתלמיד ללמד" והתכוון לדודו - מורו, סרי א-סקטי. אחר שבחלומו נגלה אליו מוחמד וציווה עליו להטיף, והוא קיבל את רשותו של א-סקטי, הוא החל לעשות זאת.

כל תלמיד () היה חייב להקפיד על:

 טהרה לפני פולחן.
 צום.
 שתיקה.
 הסתגרות.
 זיכר, לבד ובקבוצה.
 חיבור מלב אל לב עם השייח', המלמד שלו.
 הימנעות ממחשבות ודחפים לא טהורים.
 כניעה ללא תנאי לרצונו של אללה ואיסור הטלת ספק כלשהו במצוותיו.

 משנתו 
 פרישות כאמצעי להכרת האל 
כשהתבגר, בילה ג'ונייד את רוב זמנו בתפילה, פרש מענייני עולם, והקדיש את מחשבותיו רק לאלוהים. לדבריו, אנשים צריכים "לוותר על הרצונות הטבעיים, למחוק תכונות אנושיות, לא לפעול לפי מניעים אנוכיים, לטפח תכונות רוחניות, להתמסר לידע אמיתי, לעשות את הטוב ביותר בהקשר של 'הנצח', לאחל טוב לכלל הקהילה, להיות נאמן לאלוהים וללכת בעקבותיו של הנביא בענייני השריעה". על פי ג'ונייד (וכן מלומדים סופיים נוספים) הדרך היחידה להגיע להיכרות עם האל היא מצב של פנאא, דהיינו ביטול והכחדת כל ביטוי של העצמי, של האגו. על האדם לתרגל סגפנות ( בערבית: زهد - זֻהֻד) התרחקות מהחברה, עבודת האל בדבקות (בערבית: عبادة - עבאדה ), זיכר הזכרת אללה, נאמנות (בערבית: إخلاص - אִחְ'לָאס), ומוראקבה התבוננות פנימית.

על פי ג'ונייד, הבדל בין אדם המגיע לפנאא לבין הנביאים הוא שדברי הנביאים הם תוצאה של נוכחות ישירה בפני אללה, בעוד שדבריו של מי שמגיע לפנאא, מבוססים על רמזים הנוגעים ל"חזוֹנות" ומידע אמיתי ניתן להפיק רק מראייה בפועל ולא מקבלת רמזים.

 תווחיד 
באסלאם הסוני המושג "תָּווחִיד" (توحيد) מתייחס לאחדותו של האל ואין בלתו (כמוזכר בשהאדה). ג'ונייד, כמלומדים סופים אחרים, טען שמצב פנאא הוא הדרך היחידה להכיר את האל ולהגיע לאיחוד רוחני עמו. מכיוון שאנשים שונים זה מזה, כל אדם עשוי לתפוס ולהבין את האיחוד הרוחני עם אלוהים, באופן סובייקטיבי, כפי ש"המים מקבלים את צבע הכוס". לכל אדם יש יכולת קליטה והבנה מסוימת, לקבל את ההתגלות האלוהית וזו "תהיה צבועה" על ידי טבעו של אותו אדם".
 מצב פיכחות 
אדם אינו יכול להיות במצב מתמשך של פנאא וקליטה חסרת אנוכיות של אלוהים, אלא הוא מוצא את עצמו מוחזר לחושיו על ידי אלוהים, כפי שאדם מתפכח משכרותו.
ממוזער| הסורג () מעל קברו של ג'ונייד. מאחור, הסורג מעל קברו של סירי סקטי

 פטירתו וקברו 
ג'ונייד מת בבגדאד. על פי המסורת הוא היה צלול ומת תוך כדי הזכרת שמותיו של אללה, אותם מנה עם המסבחה שבידו. הוא נקבר ב בשכונת , ליד קברו של דודו, מורו, א-סקטי. מעל הקברים נבנה . המסגד שופץ מספר פעמים ושיפוץ בשנת 1980 הוא הורחב ושטחו 2,500 מטר מרובע.

 ביקורת 
משנתו של ג'ונייד עוררה ביקורת בעולם המוסלמי. בנוסף לביקורות על הסופיות, הדורשת התנזרות, סגפנות והכנעה מוחלטת עד כדי ניתוק מהחיים, היו שביקרו את גישתם של ג'ונייד ונוספים, לגבי האפשרות ש"תווחיד" מתייחס גם לאפשרות שאדם יהיה באיחוד, ולו רק רוחני, עם אללה (ראו גם: אל-חוסיין בן מנסור אל-חלאג').

 הערות שוליים 

קטגוריה:סופיות
קטגוריה:אסלאם
קטגוריה:ילידי 830
קטגוריה:נפטרים ב-910