קלייבורן פל

קלייבורן דה בורדה פל (באנגלית: Claiborne de Borda Pell; 22 בנובמבר 1918 – 1 בינואר 2009) היה פוליטיקאי וסופר אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם רוד איילנד במשך שש קדנציות מ-1961 עד 1997. הוא הגיש את הצעת החוק משנת 1972 שיצרה רפורמה במענק ההזדמנות הבסיסית לחינוך, המעניק סיוע כספי לסטודנטים אמריקאים; המענק קיבל את שמו של פל בשנת 1980 בהוקרה על פעולות החקיקה שלו בתחום החינוך.

פל הוא חבר המפלגה הדמוקרטית. כמו כן, פל הוא הסנאטור שייצג את רוד איילנד למשך פרק הזמן הארוך ביותר מבין כל הסנאטורים מרוד איילנד.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו והשכלה 
קלייבורן פל נולד ב-22 בנובמבר 1918 בעיר ניו יורק, והיה בנם של מתילדה ביגלו והדיפלומט וחבר הקונגרס הרברט פל.

בני משפחתו של פל כללו את ג'ון פרנסיס האמטרמק קלייבורן, ג'ורג' מיפלין דאלאס ונתניאל הרברט קלייבורן. הוא היה צאצא ישיר של המתמטיקאי האנגלי ג'ון פל וצאצא של הסנאטור ויליאם קלייבורן. הרשומה של הקונגרס מדווחת גם שהוא היה צאצא ישיר של וומפייג' I, ראש השבט סיוואנוי.

בשנת 1927 הוריו של פל התגרשו ואמו נישאה בשנית להוגו וו. קוהלר מסנט לואיס, קומנדר בצי ארצות הברית. לאחר מלחמת העולם הראשונה, שימש קוהלר כפעיל משרד מודיעין הצי ומחלקת המדינה ברוסיה במהלך מלחמת האזרחים שלה, ולאחר מכן כנספח ימי לפולין. נאמר כי הוא "הקצין העשיר ביותר בצי" במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20, על פי השמועות קוהלר היה בנו הבלתי חוקי של רודולף, נסיך הכתר של אוסטריה, וסייע לרומנובים להימלט מהאימפריה הרוסית בעקבות המהפכה הרוסית של 1917. פל היה מקורב לאביו החורג, שמת כשפל היה בן 22. בשנים מאוחרות יותר, הוא עשה מאמץ משותף לקבוע את אמיתות השמועות סביב עברו של קוהלר, אך הצליח רק באופן חלקי.

פל למד בבית הספר סנט ג'ורג' במידלטאון, רוד איילנד, וסיים תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת פרינסטון ב-1940. התזה הבכירה של פל נקראה "מקאוליי וסוגיית העבדות". בהיותו בפרינסטון, הוא היה חבר ב-Colonial Club וב-American Whig-Cliosophic Society, ושיחק בקבוצת הרוגבי.

 חייו לאחר המכללה 
לאחר שסיים את לימודיו בפרינסטון, פל עבד בתחנת נפט באוקלהומה. לאחר מכן שימש כמזכיר פרטי של אביו, שהיה שגריר ארצות הברית בפורטוגל. בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא היה עם אביו, שהיה אז שגריר ארצות הברית בהונגריה. קלייבורן פל נהג במשאיות שהובילו ציוד חירום לשבויי מלחמה בגרמניה, ונעצר מספר פעמים על ידי הממשלה הנאצית.

 שירות צבאי 
פל התגייס למשמר החופים של ארצות הברית בתור ימאי מדרגה שנייה ב-12 באוגוסט 1941, ארבעה חודשים לפני המתקפה היפנית על פרל הארבור. פל שימש כטבח ספינה, הועלה לימאי מדרגה ראשונה ב-31 באוקטובר, ולאחר מכן הוסמך כסמל ב-17 בדצמבר 1941. במהלך המלחמה, ספינותיו של פל שימשו כמלוות שיירות בצפון האוקיינוס האטלנטי, וגם בלחימה אמפיבית במהלך פלישת בעלות הברית לסיציליה ופלישת בעלות הברית ליבשת איטליה.

פל הועלה לדרגת לוטננט זוטר ב-1 באוקטובר 1942, ולאחר מכן ללוטננט במאי 1943. בשל שליטתו באיטלקית, פל הוצב כקצין אזרחים בסיציליה, שם חלה משתיית חלב לא מפוסטר. הוא נשלח לביתו להחלמה בקיץ 1944, אך חזר לשירות פעיל בהמשך המלחמה. פל שוחרר משירות פעיל ב-5 בספטמבר 1945.

לאחר תום מלחמת העולם השנייה, הוא נשאר במילואים של משמר החופים האמריקאי. הוא הגיע לדרגת קפטן ופרש ב-1978.

 חיים אישיים ומשפחה 
בדצמבר 1944 התחתן פל עם נואלה אודונל, בתם של צ'ארלס אוליבר אודונל וג'וזפין הרטפורד. נולדו להם ארבעה ילדים: הרברט קלייבורן פל השלישי, כריסטופר תומאס הרטפורד פל, נואלה דאלאס פל וג'וליה לוריארד וואמפג' פל. הרברט (11 בספטמבר 1945 – 24 בספטמבר 1999) וג'וליה (9 במאי 1953 – 13 באפריל 2006) נפטרו לפני הוריהם. נכדו קליי פל (בנו של הרברט) התמודד בפריימריז הדמוקרטי בשנת 2014 עבור מושל רוד איילנד.

 עבודה דיפלומטית, השכלה נוספת 
מ-1945 עד 1952, הוא שירת במחלקת המדינה של ארצות הברית כקצין שירות חוץ בצ'כוסלובקיה, איטליה, וושינגטון הבירה. הוא שלט בצרפתית, איטלקית ופורטוגזית.

בשנת 1945, פל השתתף בוועידת האומות המאוחדות לארגון בינלאומי בסן פרנסיסקו שגיבשה את אמנת האומות המאוחדות.

ב-1946 סיים לימודי תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת קולומביה וקיבל תואר שני באמנויות.

 קריירה פוסט-דיפלומטית 
בשנת 1954 מונה פל לסגן נשיא וחבר מועצת המנהלים של התאגיד הפיסקאלי הבינלאומי. הוא גם שימש כסגן נשיא ומנהל ברית העיתון של צפון אמריקה. הוא גם היה מנהל של קרן פרנקלין ד. רוזוולט, אגודת פורט טיקונדרוגה, וועדת רושאמבו הכללית של רוד איילנד. הוא גם שימש מגייס תרומות ויועץ עבור הוועדה הדמוקרטית הלאומית. הוא שימש כסגן נשיא ועדת ההצלה הבינלאומית. בהיותו מוצב באוסטריה, הוא היה אחראי על סיוע לפליטים מהמהפכה ההונגרית של 1956 לעזוב את המדינה ולהתיישב מחדש.

במהלך הקריירה הדיפלומטית של פל ופעילויות בינלאומיות אחרות בשנות ה-40 וה-50, הוא נעצר ונכלא לפחות שש פעמים, כולל מעצרים על ידי ממשלות פשיסטיות וקומוניסטיות כאחד.

 קריירה פוליטית 
שמאל|ממוזער|פל מתבונן בראיסה גורבצ'ובה מאזינה למרילין קווייל בתצוגת ספרים ופריטים אחרים בספריית הקונגרס
בשנת 1960 זכה פל במושבו של הסנאטור האמריקני הפורש תאודור גרין, כשניצח את המושל לשעבר דניס ג'. רוברטס ואת המושל לשעבר והסנאטור האמריקני ג' הווארד מק'גראת' בפריימריז הדמוקרטי, ואת יו"ר המפלגה הרפובליקנית לשעבר של רוד איילנד, ראול ארכמבו בבחירות הכלליות.

למרות שכונה "האיש הכי פחות נבחר באמריקה" על ידי ג'ון פ. קנדי בגלל הרגליו והאמונות המוזרות הרבות שלו, פל הוכיח את עצמו כפוליטיקאי מבוסס. הוא זכה בבחירה חוזרת חמש פעמים, כולל ניצחונות על רות מ. בריגס (1966), ג'ון צ'ייפי (1972), ג'יימס ג'י ריינולדס (1978), ברברה לאונרד (1984) וקלודין שניידר (1990).

לעיתים קרובות נחשב על ידי יריביו לנוח מדי, אולם פל הוכיח את יעילותו כקמפיינר. במהלך מסע הבחירות הראשון שלו, כאשר הואשם שהוא לא מחובר לתושבי המדינה, פל פרסם מודעות בעיתונים הכוללות תצלום של דודו דנקן פל, ששימש כסגן מושל רוד איילנד במהלך שנות ה-60, ובכך הדגים את הקשר של פל עם המדינה. כשבריגס כינה אותו "קרמפאף" במהלך הקמפיין שלהם ב-1966, פל הפך את זה לטובתו ולעג לבריגס על ידי השגת אישור מאיגוד אופים מקומי.

במהלך מסע הבחירות הראשון שלו, פל גם ניצל את הניסיון שלו במדינות זרות ליתרון גדול, והרשים כמה קהלים בעיקר מהגרים באופן אישי וברדיו על ידי קמפיין בשפות האם שלהם.

 אישיות ואמונות 
פל היה ידוע באמונות והתנהגויות יוצאות דופן, כולל לבישת חליפות מרופטות, שימוש בתחבורה ציבורית ורכישת מכוניות משומשות זולות למרות עושרו, והתעניינותו בפאראנורמלי. העניין שלו בפאראנורמלי זכה לביקורת על ידי הסופר מרטין גרדנר: "עם זאת, לדעתי אף אחד בוושינגטון לא התחרה בסנאטור פל בשילוב של מדע עם פתיחות קיצונית כלפי ביצועים של מדיומים." הוא גם לבש את החגורה של אביו למזכרת, למרות העובדה שהרברט פל היה חסון יותר מקלייבורן פל שהיה מאוד רזה, מה שחייב את קלייבורן פל לכרוך את החגורה סביב מותניו פעמיים כדי שתתאים לו. פל גם לבש בגדים ייחודיים בזמן ריצה, כולל ז'קט חליפת טוויד. לפי סיפור אחר על אקסצנטריותיו של פל, בסיום פגישה עם פידל קסטרו, פל לקח את הסיגר של קסטרו כי הוא חשב שזו מתנה עבורו.

 טענת מעצר 
ב-The Washington Pay-Off של 1972, הסופר והלוביסט לשעבר רוברט נ. וינטר-ברגר כתב על מעצרו לכאורה של פל במהלך פשיטה על בר הומוסקסואלי בגריניץ' וילג' ב-1964. פל הכחיש את ההאשמה ולא היו רישומים משטרתיים, הצהרות עדים או מקורות אחרים המאששים את דבריו של וינטר-ברגר. למרות הייעוץ המשפטי לתבוע בגין לשון הרע, פל סירב, והחליט שזה ימשוך פרסום לא ראוי להאשמות.

 הקריירה בסנאט 
פל הצביע בעד התיקון ה-24 לחוקת ארצות הברית, חוק זכויות האזרח משנת 1964, חוק זכויות ההצבעה משנת 1965, תוכנית Medicare, חוק זכויות האזרח משנת 1968, ואישורו של ת'ורגוד מרשל לבית המשפט העליון של ארצות הברית.

בתחילת כהונתו בסנאט, פל העניק חסות חקיקתית לתוכנית המכללה הלאומית למענק ימי בשנים 1965 ו-1966, ששימשה לתמוך במחקר ימי ופיתוח תעשיות ימיות. תוכנית ה-Sea Grant תמכה בצמיחה ניכרת של האוקיינוגרפיה ודיסציפלינות אחרות של מדעי הים במהלך אמצע המאה ה-20.

פל היה אחראי במידה רבה ליצירת "מענקי הזדמנויות חינוכיות בסיסיות" ב-1973, ושמם שונה ל-Pell Grants ב-1980, כדי לספק כספי סיוע כספי לסטודנטים בארצות הברית. מענקי פל סיפקו בתחילה מענקים לאסירים, אך הקונגרס ביטל מאוחר יותר את ההוראה הזו. במשך כמה שנים היה זמין יותר כסף ממה שביקש.

הוא היה נותן החסות העיקרי להצעת החוק שהקימה את הקרן הלאומית לאמנויות ואת הקרן הלאומית למדעי הרוח, והיה פעיל כתומך ביוזמות של תחבורה המונים וחקיקה מקומית המאפשרת ותואמת את אמנת האומות המאוחדות בדבר חוק הים. פל היה אחד מעשרים וחמישה סנאטורים שהיו שותפים לחוק אבטחת הבריאות, חוק שירותי בריאות אוניברסלי דו-מפלגתי שדגל ביצירת תוכנית ביטוח בריאות המנוהלת על ידי הממשל הפדרלי כדי לספק כיסוי לכל אדם בארצות הברית.

פל כיהן כיו"ר ועדת יחסי החוץ של הסנאט מ-1987 עד 1995. ב-1990 הוא נבחר מחדש לכהונתו השישית והאחרונה בסנאט.

בשנת 1996, שנתו המלאה האחרונה בסנאט, הצביע פל נגד חוק ההגנה על הנישואין, שאסר על הממשל הפדרלי להכיר באופן חוקי בנישואים חד-מיניים.

פל סירב להיבחר מחדש ב-1996 ופרש ב-3 בינואר 1997. פל כיהן בסנאט במשך שלושים ושש שנים רצופות, מה שהפך אותו לסנאטור שכיהן את משך הזמן הארוך ביותר בהיסטוריה של רוד איילנד. החליף אותו ג'ק ריד.Bryant University, RI Senator Jack Reed Addresses Class of 2010 , May 2010.

 פרישה ומוות 
לאחר פרישתו, פל גר בניופורט והיה חבר בקפלת סנט קולומבה במידלטאון. הוא השתתף מדי פעם באירועים ציבוריים של ארגונים אליהם היה קשור. הוא היה גם פרופסור אורח מכובד באוניברסיטת Salve Regina. לקראת סוף חייו, הוא אובחן כסובל ממחלת פרקינסון.

קלייבורן פל מת ב-1 בינואר 2009. הלווייתו נערכה בכנסיית טריניטי בניופורט. בנוסף לבני משפחתו, פל הוספד על ידי הנשיא לשעבר ביל קלינטון, הסנאטורים טד קנדי וג'ק ריד, וסגן הנשיא הנבחר ג'ו ביידן. הוא נקבר בקפלת סנט קולומבה (האפיסקופלית) (קפלת הזיכרון של ברקלי) במידלטאון, רוד איילנד, ליד קבריהם של בנו הרברט ובתו ג'וליה, שנפטרו בחייו.Bob Breidenbach, Providence Journal, Photo, Video: Scenes From Services for Claiborne Pell , January 5, 2009.

זמן קצר לאחר מותו, כינה העיתון "ניו יורק טיימס" את פל "הפוליטיקאי האדיר ביותר בהיסטוריה של רוד איילנד".

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:יושבי ראש ועדת החוץ של הסנאט של ארצות הברית
קטגוריה:סגל מחלקת המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:דיפלומטים אמריקאים
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מרוד איילנד
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2009