הרואין שיק

הרואין שיק (באנגלית: Heroin Chic) הוא סגנון אופנה שהיה פופולרי בתחילת שנות ה-90. הסגנון התאפיין בעור חיוור, עיגולים כהים מתחת לעיניים, תווי פנים כחושים, מראה אנדרוגיני ושיער מדובלל – מאפיינים של שימוש בהרואין או בסמים אחרים. במידה מסוימת, ההרואין שיק צמח כתגובת נגד למראה הבריא והתוסס שאפיין את דוגמניות שנות ה-80, כמו סינדי קרופורד, אל מקפירסון וקלאודיה שיפר. דוגמנית-העל האמריקנית ג'יה קרנג'י המכונה לעיתים "הסופר-מודל הראשונה" נחשבת לחלוצת הטרנד. מאבקה של קרנג'י בהתמכרות להרואין ומותה בגיל צעיר הפכו אותה לסמל לקשר שבין עולם האופנה וסמים. סגנון ההרואין שיק הגיע לשיאו בקמפיין של קלווין קליין משנת 1993 לבושם Obsession, שבו כיכבה דוגמנית-העל קייט מוס. הקמפיין, שצילם הבמאי והשחקן וינסנט גאלו, הציג את המראה הכחוש והמוזנח כאידיאל יופי חדש. במאמר שפורסם בשנת 1996 בלוס אנג'לס טיימס נכתב כי תעשיית האופנה אימצה "חזון ניהיליסטי של יופי" המשקף את תרבות הסמים.

 רקע 
בתקופה שבה פרצה לתודעה אופנת "ההרואין שיק" חל שינוי משמעותי בדימוי הסם כתוצאה מכמה סיבות. מחירו ירד ובמקביל איכותו עלתה. כמו כן, התפרצות מגפת האיידס בשנות ה-80 עוררה חשש משימוש במזרקים מזוהמים, והדבר הוביל להעדפת צריכת סמים בהסנפה. הירידה במחיר והשיפור באיכות הפכו את ההרואין לנגיש ולמושך יותר עבור מעמד הביניים והמעמד העליון, בעוד שלפני כן ציבור המשתמשים הגיע בעיקר מהמעמד הנמוך ומשולי החברה.

 הרואין שיק ותרבות הפופ 
תופעת ה"הרואין שיק" השתלבה בתרבות הפופולרית של שנות ה-90, במיוחד בקולנוע ובמוזיקה. סרטים שעסקו בהתמכרות להרואין כמו יומן נעורים, טריינספוטינג, ספרות זולה, קידס (Kids) והלילה הנצחי (Permanent Midnight), זכו להצלחה מסחרית. במקביל, התפתח בעיר סיאטל זרם רוק אלטרנטיבי בשם גראנג'. אמנים בולטים מזרם הרוק הזה צרכו הרואין והדבר משך את תשומת הלב התקשורתית. בתקופה זו הפכה סיאטל למוקד של תרבות מוזיקה ושימוש בסמים. מוזיקאים בולטים בז'אנר, כמו קורט קוביין, ליין סטאלי ואנדרו ווד נאבקו בהתמכרות לסמים, וחלקם אף מצאו את מותם כתוצאה מכך.

 דעיכת הסגנון 
הסגנון דעך בהדרגה, במידה רבה בעקבות מותו של צלם האופנה דוידה סורנטי בשנת 1997 בשל השימוש בהרואין. העיתונאית אמי ספינדלר תיארה את מותו של סורנטי כ"פצצה קטנה שהתפוצצה" ושמה קץ להתעלמות הציבורית מהשימוש בהרואין בתעשיית האופנה. אינגריד סישי, כתבת אופנה ואומנות, טבעה את המונח "הרואין שיק" בטקס האשכבה של סורנטי כשאמרה: "זהו הרואין ואין בו כלל שיק. ההרואין שיק הזה חייב להיפסק". לאחר מותו הובילה אימו של סורנטי, פרנצ'סקה סורנטי, קמפיין ציבורי נגד השימוש בהרואין בתעשיית האופנה, ובעקבותיו פחת השימוש בהרואין. ב-1999 הכתיר מגזין האופנה ווג את דוגמנית העל הברזילאית ג'יזל בונדשן כסמל ל"חזרת הדוגמנית הסקסית" והכריז על סופה של תקופת "ההרואין שיק".

 ביקורת 
אופנת ה"הרואין שיק" ספגה ביקורת חריפה ובוז, בעיקר מצד ארגונים המתנגדים לשימוש בסמים. מעצבי אופנה, דוגמניות כמו קייט מוס וג'יימי קינג, וסרטים כמו טריינספוטינג הואשמו בכך שהם מציגים את השימוש בהרואין כנוצץ ומפתה. נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, גינה את המראה הזה, וכינה אותו "הרסני" ו"האדרה של הרואין". מנגד, פרשנים אחרים טענו שתצלומי האופנה עצמם אינם מפתים להשתמש בסם. ג'ייקוב סאלום מהמגזין ריזן כתב כי "אין סיבה להניח שאנשים הנמשכים למראה שקידמו קלווין קליין ומפרסמים נוספים... יימשכו גם להרואין, בדיוק כפי שאין סיבה להניח שנערי פרברים הלובשים מכנסיים רחבים וכובעים הפוכים יהפכו לבריונים היורים באנשים מתוך מכוניות נוסעות".

 הערות שוליים 

קטגוריה:אופנה
קטגוריה:ביגוד
קטגוריה:דוגמניות
קטגוריה:סמים פסיכואקטיביים
קטגוריה:שנות ה-1990