ארדרסון

ארדרסון (מגאלית סקוטית רוזן 'לשון יבשה של הצוק הקטן' ) היא עיירה על חוף צפון איירשייר בדרום-מערב סקוטלנד. בעיירה מתגוררים 10,670 תושבים והיא מהווה חלק משכנות עם סולטקוטס וסטיבנסטון המכונה "שלוש העיירות". ארדרסון ממוקמת על החוף המזרחי של פירת' אוף קלייד.

 היסטוריה 
ממוזער| המרכז האזרחי של ארדרוסן
ניתן לייחס את שורשיה של ארדרוסן לבניית הטירה שלה 'גבעת התותח', שנבנתה בסביבות שנת 1140 על ידי סיימון דה מורוויל. הטירה והאחוזה הועברו למשפחת ברקלי (כיום ידועה גם כמשפחת קרייג) ודרך יורשים עוקבים עד המאה ה-14, אז עברה למשפחת אגלינטון במותו של גודפרי ברקלי דה ארדרוסן, שמת ללא יורש. לפי אגדת עם, סר פרגוס ברקלי, הברון מארדרוסן, היה נמצא בקשר עם השטן ובאחת מפעולותיו, הציב לשטן את המשימה ליצור חבלים מחול; משלא עשה זאת, השטן בעט בטירה בפרסתו בתסכול והשאיר טביעת פרסה פטרוזומטוגלפית.

הטירה עמדה על תילה עד שנת 1648, כאשר חייליו של אוליבר קרומוול הרסו אותה, ולקחו חלק ניכר מעבודות האבן לאייר כדי לבנות את המצודה במונטגומריסטון.

בשנת 1759, הרוזן ה-10 מאגלינטון יצר עדר בקר מהזן העתיק של בקר לבן או צ'ילינגהם בארדרסון, כנראה באמצעות בקר מעדר קדזוב. מספרם דשדש ובשנת 1820 פוזרו שאר בעלי החיים.

ארדרוסן התפתחה במהלך המאות ה-18 וה-19 הודות למיקומה על החוף הסקוטי. יצוא פחם וברזל גולמי לאירופה ולצפון אמריקה היה המסחר העיקרי מנמל העיירה, אשר הפך למרכז לבניית ספינות. ספינות דיג וסירות משא קטנות היו עמוד התווך של המספנה עד שנות ה-50 של המאה ה-20, אז חדלה להתקיים החצר כתוצאה מתחרות זרה. מספנה קטנה יותר, מקרינדל'ס, פעלה עד שנות ה-80, אז הופסק המסחר לחלוטין.

שירותי נוסעים מנמל ארדרוסאן לברודיק באי אראן החלו בשנת 1834, ושירותים לבלפסט באלסטר שבצפון אירלנד, ולאי מאן באו לאחר מכן ב-1863 וב-1892. הפלגות בנהר הקלייד הופעלו בתחילה על ידי חברת הרכבות של גלאזגו והדרום מזרח ממזח ווינטון והרכבת הקלדונית ממזח מונטגומרי. התוכנית השאפתנית של הרוזן מאגלינטון לקישור תעלה לגלאזגו מעולם לא התממשה.

בין 1841 ל-1848, ארדרוסן הייתה חלק מהקו המרכזי של החוף המערבי המקביל של זמנו. המסלול המהיר ביותר מלונדון לגלאזגו היה ברכבת לפליטווד, ולאחר מכן בסירה לארדרוסן. לאחר 1848 ניתן היה לעשות את כל המסע ברכבת, תוך הימנעות מארדרוסן.Welch, M.S. (2004) Lancashire Steam Finale, Runpast Publishing, Cheltenham, , p.28Suggitt, G. (2003, revised 2004) Lost Railways of Lancashire, Countryside Books, Newbury, , p.36 הקישור לאי מאן אינו פועל עוד, לאחר שהועבר תחילה לסטרנריר עד שכל השירותים הסקוטיים הסתיימו. חברת של הפעילה בית זיקוק לנפט מטעם משרד האוויר, ממפעל שימורים לדלק תעופה במלחמת העולם השנייה, והנמל הורחב כדי שמכליות של החברה יעגנו.

הנמל פותח מחדש כמרינה, ומעבורת נוסעים וכלי רכב לברודיק מופעלת על ידי מקבריין הקלדוני.

ארדרוסאן הפך לבורג, ב-1846, עם פרובוסט, שופטים ונציבים. לאחר מלחמת העולם השנייה, הבורג היה מבוסס במרכז האזרחי של ארדרוסן. מעמדה כבורג אבד ב-1974 עם הקמת המועצה האזורית סטרטקלייד, לאחר שעברה למחוז קנינגהאם. כעת היא חלק מצפון איירשייר, שנוצרה כרשות בשנת 1996.

ארדרוסן הייתה האתר האירופי הראשון שביצע קליטת רדיו מוצלחת של אותות רדיו בגל בינוני מצפון אמריקה. באמצעות אורך גל של כ-230 עד 235 מטרים שלחה קבוצת רדיו חובבים בקונטיקט אותות קוד מורס לתחנה שהוקמה באוהל.

 גלריה 

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:סקוטלנד: ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
קטגוריה:סקוטלנד: ערי נמל