ויליאם לאונדס

ויליאם ג'ונס לאונדס (באנגלית: William Jones Lowndes; 11 בפברואר 1782 – 27 באוקטובר 1822) היה עורך דין, בעל מטעים ופוליטיקאי אמריקאי מקרוליינה הדרומית, אשר ייצג את המדינה בבית הנבחרים של ארצות הברית מ-1811 עד 8 במאי 1822, אז התפטר מסיבות בריאותיות. 

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
לאונדס נולד ב-11 בפברואר 1782 בג'קסונבורומשבקרוליינה הדרומית, והיה בנו של רולינס לאונדס (1721–1800), מחוקק שנים רבות ומושל קרוליינה הדרומית לזמן קצר במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, ואחד משלושה ילדים שנולדו לאשתו השלישית של רולינס לאונדס, שרה ג'ונס (1757–1801), בתו של קולונל צ'ארלס ג'ונס מג'ורג'יה.

סבו מצד אביו, צ'ארלס לאונדס, העביר את משפחתו מסנט קיטס באיי הודו המערבית הבריטיים ב-1730 לפרובינציית קרוליינה הדרומית, אך הוצאותיו המוגזמות הובילו להרס כלכלי. לאחר שהתאבד, בניו צ'ארלס ורולינס הושמו תחת טיפולו של רוברט הול, אז המרשל הראשי של קרוליינה הדרומית (קצין האכיפה הראשי של המדינה). רולינס לאונדס החליף את הול ב-1745 אך התפטר מסיבות בריאותיות בשנת 1754.  בנוסף לעיסוקו המשפטי ולחובותיו האזרחיות, רולינס לואנדס רכש מטעים דרך נישואיו, אותם עיבד באמצעות עבדים. הוא רכש את המטע הראשון שלו לאורך נהר סטונו בפאריש סנט פול בשנת 1748 (מה שזיכה אותו במושב בבית התחתון של אספת קרולינה הדרומית), אם כי אשתו הראשונה נפטרה בלידת ילד ב-1750. אשתו השנייה של רולינס לאונדס, מרי קרטוויט' לאונדס (1736–1770), ילדה שבעה ילדים, כולל את חבר הקונגרס תומאס לאונדס לפני מותה. כמו האח למחצה הבוגר שלו, ויליאם לאונדס קיבל חינוך קלאסי שמתאים למעמדו בקרוליינה הדרומית ובאנגליה, ולאחר מכן למד משפטים.

בשנת 1802, ויליאם לאונדס התחתן עם אליזבת פינקני (1781–1857), בתו של בעל המטעים והמנהיג הפדרליסטי תומאס פינקני. לבני הזוג נולדו שני ילדים; הבן תומאס פינקני לאונדס (1808–1838) והבת רבקה מוטה לאונדס רוטלדג' (1810–1892).

 קריירה 
הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1804, והחל את עיסוקו המשפטי בצ'ארלסטון. הוא גם החזיק בכמה מטעי אורז בחוף האוקיינוס האטלנטי של קרוליינה הדרומית, אותם הפעיל תוך שימוש בעבדים.

 פוליטיקה 
ויליאם ג'. לאונדס שירת לראשונה בבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית בין השנים 1804 ל-1808.

לאונדס נבחר לקונגרס ה-12 כנציג מאזור צ'ארלסטון, והוא היה חבר מרכזי בזרם 'ניצי המלחמה' יחד עם יו"ר בית הנבחרים הנרי קליי, הנשיא העתידי של הבנק השני של ארצות הברית לנדגון צ'יבס, חבר בית הנבחרים מטנסי פליקס גראנדי, וסגן הנשיא לעתיד והסנאטור מקרוליינה הדרומית ג'ון קלהון. ניצי המלחמה דרשו במהלך מושב הקונגרס להכריז על מלחמת 1812, ודרישתם הושגה ב-19 ביוני. לאונדס שכר חדר באותו בית הארחה כמו קלהון בוושינגטון די. סי., והשניים הפכו לחברים קרובים; נכדתו של לאונדס, עשרים שנה לאחר מותו, ציינה כי קלהון אמר לאלמנתו "שמעולם לא היה ביניהם צל".

לאחר המלחמה כיהן לאונדס כיו"ר ועדת הדרכים והאמצעים במשך ארבע שנים. הוא חיבר והוביל את חוק המכס של 1816 בקונגרס בשיתוף פעולה עם שר האוצר אלכסנדר דאלאס. הוא גם שימש יו"ר ועדת ההוצאות במחלקת האוצר. המוניטין שלו כמומחה כלכלי הפך את לאונדס ללקוח הראשי של קלהון בהסמכת הבנק השני של ארצות הברית במהלך הקונגרס ה-14. מוערך מאוד על ידי חבריו לעבודה והעיתונות, לואנדס הוצע לו מספר תפקידי קבינט על ידי ג'יימס מדיסון ומחליפו ג'יימס מונרו, כולל שר האוצר ושר המלחמה. כאשר לאונדס סירב לתפקיד האחרון, הוא הוצע לקלהון, שקיבל את התפקיד ושימש בו עד להשבעתו כסגן נשיא בשנת 1825. על פי ההיסטוריונים ג'אן ודייוויד הידלר, "הערצה לצדקנותו ותחום התבונה שלו, לואנדס הוזכר לעיתים קרובות ככדאי להיות נשיא, במיוחד משום שהוא נראה חסין מהשאיפה האישית. כולם האזינו כשוויליאם לואנדס דיבר, משום שתמיד היה לו משהו ששווה להאזין לו."

בהישארו בבית הנבחרים, לאונדס היה דמות מפתח במגעים סביב מה שיהפוך לפשרת מיזורי; התמיכה הדרומית בפשרה הייתה לפחות בחלקה בשל תמיכתו של לאונדס. ויליאם לאונדס גם פיתח את שיטת ההקצאה של לאונדס, שיכולה הייתה להעניק יותר כוח למדינות הקטנות, אך לא הצליח להעביר את ההצעה בקונגרס. ב-1821, לאונדס מונה למועמד לתפקיד נשיא ארצות הברית בבחירות של 1824 על ידי המוסד המחוקק של קרוליינה הדרומית, על פני קלהון השאפתן יותר, דבר שהאט את קמפיין הנשיאות של קלהון.

 מוות ומורשת 
לאחר שנפגע בתאונה בצעירותו, הייתה בריאותו של לאונדס לקויה באופן כרוני, וב-1822 חלה הידרדרות חמורה במצבו, והוא התפטר מכהונתו בקונגרס. בהמלצת אשתו, יצאה משפחת לואנדס לביקור מרפא באנגליה, אך ויליאם מת במהלך הדרך ב-27 באוקטובר 1822, בגיל 40. הוא נטמן בים, אך אנדרטה לזכרו מוצבת בבית הקברות של הקונגרס בוושינגטון הבירה.

לאחר התפטרותו של לאונדס, מושל קרוליינה הדרומית ג'יימס המילטון הבן, החליף אותו בקונגרס. במהלך משבר הביטול , המילטון וג'ון קלהון הובילו את כוחות המדינות לביטול במטרה לתמוך בעבדות. ביוגרף עדכני של לואנדס רואה את השילוב בין שתי הדמויות הללו לבין עמדתו של לאונדס כאחד מהלאומנים הדרומיים האחרונים, כ"מעבר בפוליטיקה הדרומית".

במרץ-אפריל 1824, האלקטורים מקרוליינה הדרומית כיבדו את ויליאם לאונדס לאחר מותו בהצבעה אחת בוועידת המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, כמועמד המפלגה לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית בבחירות הקרובות.

כפי שמופיע על לוח זיכרון היסטורי, עיירת לואנדסוויל, קרולינה הדרומית, נקראה על שמו. מחוז לאונדס, ג'ורג'יה, נקרא על שמו בשנת 1825 ואלבמה ומיסיסיפי גם קראו מחוזות על שמו בשנת 1830.

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הדרומית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הדרומית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1782
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1822