נועשה

נוּעַֿשֶּׁה (באכדית: Nu-ḫa-aš-še, "נוּחַֿשֶּׁה"; באוגריתית (בכתיב חסר): 𐎐𐎙𐎘, "נעֿתֿ"; במצרית: ngś) (קישור לספר באתר בריל) היה אזור בצפון-מערב הלבנט באלף ה־2 לפנה"ס. האזור היה ממזרח לנהר האורונטס, גובל בחלב מצפון-מערב ובקטנה מדרום. על פי רוב המחקרים, הייתה נועֿשה ממלכה קטנה או פדרציה של נסיכויות תחת מלך עליון. תל חאן שייח'ון זוהה באופן משוער כעיר שנקראה באותו שם של הממלכה – kurnu-ḫa-šeki.Eduardo Torrecilla () Reflections on the Qaṭna Letters TT1–5 (I): Hittite Expansionism and the Syrian Kingdoms https://www.ub.edu/ipoa/wp-content/uploads/2022/11/20222AuOr07Torrecilla.pdf

 שם, גבולות וחברה 
השם "נועֿשה" פירושו "עשיר, משגשג". ממלכת נועֿשה השתרעה מעמק הפרת במזרח ועד לעמק האורונטס במערב בין חמת בדרום וחלב בצפון. היא לא כללה את אבלה והיא הופרדה מנהר הפרת על ידי אמר ואשתתה.

העיר הראשית של הממלכה נקראה אוגלזת (כנראה ח'אן שייח'ון המודרנית). טקסטים חתיים מזכירים את "מלכי נועֿשה", מה שמעיד על כך שהאזור היה מורכב ממספר ממלכות קטנות שייתכן ויצרו קונפדרציה; אחד המלכים לקח על עצמו את התפקיד של פרימוס אינטר פארס (ראשון בין שווים), והתיישב באוגלזת.

רוב האוכלוסייה במחצית השנייה של האלף השני לפנה"ס הייתה שמית-מערבית, בעוד שהמעמדות השולטים היו חורים. השפה הדיפלומטית שהייתה בשימוש באזור הייתה צורה חורית של אכדית שכן תכונות חוריות מופיעות בכל משפט אכדי בלוחות שנכתבו בנועֿשה; האלמנטים החוריים מהווים כעשירית מהמשפט. הכתרת מלך כללה משיחה בשמן; נוהג נפוץ במלכויות תקופת הברונזה של מערב אסיה.

 היסטוריה 
 תקופת הברונזה התיכונה 
השם נועֿשה מופיע בטקסט דו-לשוני חתי-חוריתי (שנקרא שיר השחרור) שהועתק ממקור חוריתי המתוארך לשנת 2000 לפנה"ס. בטקסט החוריתי, נועֿשה הייתה בעלת ברית קרובה של אבלה.

 ברונזה תיכונה IIA 
האזור הוזכר גם בארכיון מרי ובארכיון אלאלח אך לא ציין ישות פוליטית מאוחדת; בזמני מרי, האזורים הצפוניים של נועֿשה היו תחת עליונות ימחֿד בעוד שהדרומיים היו כפופים לקתנה.Bryce, Trevor (2009). The Routledge Handbook of the Peoples and Places of Ancient Western Asia. Routledge. .

 תקופת הברונזה המאוחרת 
הממלכה הקטנה של נועֿשה עברה מיד ליד בין המעצמות הגדולות באזור כמו מצרים, מיתני והחתים.

 הסכסוך המצרי-מיתני 
תחותמס הראשון ערך מסעות צבאיים באזור והגיע לנהר הפרת. תחותמס השלישי (1470 לפנה"ס) סיפח את האזור, ואז מיתני ביססה את שליטתה על האזור.

 התקופה החתית 
שופילוליומה הראשון ניהל סדרת מסעות צבאיים ("מלחמות סוריה הגדולות", 1350-1345 לפנה"ס) נגד תושרתה ממיתני (נפטר 1345 לפנה"ס לאחר מצור כרכמיש), תקף וסיפח את האזור. תות ענח' אמון גם נפטר, מה שגרם לשופילוליומה הראשון להפוך לשליט החזק ביותר במזרח הקרוב, ששלט על חלקים נרחבים מאנטוליה וסוריה. מכתבי אל-עמארנה (1350 לפנה"ס) חושפים שנועֿשה הייתה מעורבת בסכסוכי גבול עם שכנתה אמורו.

אמורו התיישרה במהירות עם החתים. חוזה חתי המתוארך לתקופת שלטונו של מוותלי השני, המאה ה-13 לפנה"ס, מזכיר סכסוכי גבול קודמים בין נועֿשה לחלב בצפון-מערב, שם ביקשו אנשי נועֿשה מהמלך המיתני להתערב; המלך ערך מסע נגד חלב ונתן את האדמות השנויות במחלוקת לנועֿשה. החוזה מזכיר שאנשי חלב ביצעו עבירה נגד מונרך חתי בשם חתושילי ונועֿשה ביקשה ממנו מחוזות השייכים לחלב; החתים נענו לבקשת נועֿשה. תאריך סכסוכי הגבול בהם התערבו החתים קשור לתאריך המונרך בשם חתושילי, אך זהותו של המלך הזה מסתורית אך ייתכן ששלט כמלך משותף של ארנוונדה הראשון, תחילת המאה ה-14 לפנה"ס.
מלךשלטהערותתכוהומלך על ידי תחותמס השלישישרופשיכ. 1350 לפנה"סתקופת שופילוליומה הראשוןאדד-נירריכ. 1350 לפנה"סתקופת שופילוליומה הראשוןטטה (חלק I)כ. 13xx-1322 לפנה"סתקופת שופילוליומה הראשוןשומיטרהכ. 1322 לפנה"סתקופת שופילוליומה הראשוןטטה (חלק II)כ. 13xx-131x לפנה"סתקופת מורשילי השני
טטה מנועֿשה היה נכדו של שרופשי והומלך על ידי המלך שופילוליומה הראשון כמלך החדש בחוזה וסאלי. כאשר שופילוליאומה הראשון נפטר בסביבות 1323 לפנה"ס, האמון של האוכלוסייה בטטה ירד. המשרה ניתנה לאחיו, שומיטרה. טטה ערך מרד נגד אחיו וחזר לכס המלוכה, והותקן על ידי מורסילי השני. במסמך חתי,KUB 19.15 + KBo 50.4 טטה ניסה לגייס את מצרים כשותפה כאשר נועֿשה (ככל הנראה גם קינזה) התמרדה נגד החתים. הדעה הרווחת משווה את המרד הזה לשנה השביעית לשלטון מורסילי, אך ישנן גם דעות לפיהן הוא התרחש בשנה התשיעית לשלטון מורסילי. ממצרים, שייתכן שבאמת ערכה מסע לסוריה, דרש המלך החתי את הסגרתו של טטה במכתב שנשלח לארמאע (חורמחב). תל אפיס ייתכן שהיה חלק מנועֿשה, והפך מאוחר יותר למרכז מנהלי תחת חתושילי השלישי.

 תקופת הברזל 
בתקופת הברזל, האזור הפך להיות ידוע כלועש.Drower, Margaret S. (1973). "Chapter X - Syria c. 1550–1400 B.C.". In Edwards, Iorwerth Eiddon Stephen; Gadd, Cyril John; Hammond, Nicholas Geoffrey Lemprière; Sollberger, Edmond (eds.). Part 1: The Middle East and the Aegean Region, c.1800–1380 BC. The Cambridge Ancient History (Second Revised Series). Vol. 2 (3 ed.). Cambridge University Press. .

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:סוריה: היסטוריה
קטגוריה:מקומות במכתבי אל-עמארנה