אפרים סטן

אפרים סטן (במקור שטרנשוס; 1928 – 2004) היה שחקן, במאי, וסופר ישראלי.

 ביוגרפיה 
סטן נולד בגליציה שבמזרח פולין (לימים אוקראינה). סטן נולד למשפחה חילונית בעלת נטייה לתרבות הגרמנית. אביו, שהיה עורך דין, למד משפטים בווינה. סטן תחת השם שטרנשוס. כשפרצה מלחמת העולם השנייה השתלטה ברית המועצות על מזרח-פולין, כולל זלוצ'וב. הגרמנים כבשו את האזור בפלישתם לברית המועצות בקיץ 1941, ואביו, שנאלץ לעבוד בפרך עם שאר היהודים המקומיים, נפטר אחרי זמן קצר. הוא ואמו שרדו את השואה בזכות מקום מסתור שהעניקה להם פולנייה סמוך לעיירת הולדתו, זלוצ'וב. מקום המחבוא היה בביתו של איכר אוקראיני, שלימים החביא שם גם קרובי משפחה אחרים שלהם. במחבוא הזה כתב סטן יומן במחברת בית ספר, שבו תיאר את חוויותיו בזמן ההוא. לאחר שנים רבות תרגם את היומן מפולנית לעברית עבור בנו ובתו, והוסיף תגובות והארות.

בקיץ 1944 שחרר הצבא הסובייטי את זלוצ'וב, שסופחה עם שאר חבלי מזרח-פולין לאוקראינה הסובייטית. סטן ואמו עברו לפולין, שם השלים את לימודיו לבגרות ולמד שנתיים הנדסה בטכניון בטרם פנה ללימודי תיאטרון. במקביל ביים והפיק הצגות ומופעי סטודנטים, כתב תסכיתים לרדיו הפולני, וב-1954 לאחר המלחמה למד תיאטרון באוניברסיטה של ורשה ובגיל 26 התמנה למנהל אמנותי של התיאטרון העירוני בגדנסק.

כעבור שלוש שנים ב-1957 כש היה בן 29 עלה ארצה ועבד בתחילת דרכו כשרטט בעיריית תל אביב, ושיחק זמן קצר בתיאטרון הקאמרי והחל לפרסם טור שבועי ב"על המשמר", שבו ביטא את חוויותיו כעולה חדש. במרוצת הזמן עבר לכתיבת סיפורים קצרים על חיי העולים, ופרסם אותם בעיתונים ובכתבי עת. חלק נכבד מהם כונס בספרו "זכרונות לברכה" (תג, 1995). כעבור שש שנים יצא לאור ספר נוסף שלו, רומן מתח בשם "פומפיי נחרבת שוב". סטן גם כתב את הספר "1111 ימים בחיי ועוד ארבעה".

שנתיים אחרי עלייתו ארצה ב-1959 התקבל סטן ל"קול ישראל" ועבד כבמאי של תסכיתים דרמטיים ובתוך שנים אחדות מונה למנהל מחלקת הדרמה, הספרות והאמנות והיה אחראי לכל תוכניות התרבות ששודרו אז ברדיו. תחת הנהלתו שודרו מחזות קלאסיים וספרים שתורגמו לעברית וכן מחזות סאטיריים עדכניים לאותה תקופה, בעיקר כאלה שתורגמו מפולנית. לאחר מכן עבד גם בטלוויזיה הישראלית, כתב, עיבד, הפיק וביים מאות תסכיתים, היה במאי ראשי ומנהל מדור הדרמה בטלוויזיה, כמו כן עסק בהוראה בבתי ספר לתיאטרון.

ב-1967 זכה בפרס לעידוד אמנות הרדיו על תוכניתו "סיפורי ירושלים", המתארת סיור רגלי ברחובות ירושלים החדשה והמזרחית לאחר שחרורה, בליווי הפרופסור י״י ריבלין. הפרס הוענק לו בטקס פרסי "קול ישראל" שנערך במוזיאון ישראל בירושלים.

ב-1971 עבר לעבוד בטלוויזיה, מונה לעמוד בראש מחלקת הדרמה, ויזם את מגזין התרבות הראשון בטלוויזיה הישראלית - "שמונה וחצי". בסוף שנות ה-80 שב לעבוד ברדיו, משום שלא היה יכול להסכים ליחס של הנהלת הטלוויזיה לתרבות ואמנות. בדצמבר 1993 פרש סטן לגמלאות.

 קריירה 
בשנת 1961 ביים את ההצגה "חולון ליל קיץ" ההצגה היא פרפרזה על "חלום ליל קיץ" של שייקספיר.

בשנת 1962 ביים את תוכנית הטלוויזיה "לחם ושעשועים" בכיכובו של שמעון ישראלי.

בשנת 1966 ביים ב"קול ישראל" עיבוד רדיו לסיפור "החייל האמיץ שווייק".

בשנים 1967־1997 תרגם לעברית את המחזה "הנסיכה איבון".

בשנת 1968 ביים את תקליט "סיפורי תנ"ך לילדים".

בשנת 1969 ביים יחד עם שמואל אימברמן את ההצגה "הרפתקאות גידי ורותי בחלל" שנכתבה על ידי אנטול גורביץ' והועלתה בתיאטרון הבובות הישראלי.

בשנת 1971 שיחק בסרט "השוטר אזולאי" בתפקיד הורוביץ.

בשנת 1973 ביים את סדרת הטלוויזיה "דרמות לפי ספרים" ששודרה בערוץ הראשון.

בשנת 1974 הפיק את התוכנית "תחום שלטונה של ספרות", ששודרה בטלוויזיה וכללה מפגשים עם סופרים ישראלים וסופרים אורחים שהגיעו לכנס פא״ן.

בשנת 1977 השתתף בסרט "חמש מאות אלף שחור" גילם את אשר זילברג. באותה השנה ביים את המחזמר "אופרה בגרוש" שכתב ברטולט ברכט.

בשנת 1986 ביים את סרט הטלוויזיה "שניים בדרך" שבו כיכב אילן דר והוא מבוסס על ספרו של יגאל לב.

בשנת 1999 השתתף בסרט התיעודי "יום הולדת שמח, מר מוגרבי". באותה השנה גם תרגם לעברית את הספר "ואולי השמים ריקים" שכתב ברוך מילך.

בשנת 2003 גילם את דמותו של ד"ר שמעון אגרנט בסרט "שתיקת הצופרים".

סטן כתב את הספרים "זיכרונות לברכה", "פומפיי נחרבת שוב", ו"1111 ימים בחיי ועוד ארבעה".

 חיים אישיים 
סטן היה נשוי עד פטירתו לתמר קפלן, שאותה הכיר במהלך עבודתו בשירות השידור של "קול ישראל". הוא הותיר אחריו בן, בת וארבעה נכדים.

 קישורים חיצוניים 





 הערות שוליים 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004