מאטי הילי

מת'יו טימותי הילי (באנגלית: Matthew Timothy Healy; נולד ב-8 באפריל 1989) הוא זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי אנגלי, סולן להקת הפופ רוק דה 1975. ידוע בליריות, באקלקטיות המוזיקלית ובפרסונה הבימתית הפרובוקטיבית שלו, וכן בהשפעתו על סוגת האינדי פופ.

בשנת 2002, הקים הילי את דה 1975 יחד עם חבריו ללימודים. אחרי שהוחתמו בחברת התקליטים העצמאית Dirty Hit, הלהקה הוציאה ארבעה מיני-אלבומים בשנים 2012–2013. לאחר מכן, בשנת 2013 יצא לאור אלבום הבכורה של הלהקה, . אחריו יצאו לאור האלבומים  ב-2016,  ב-2018,  ב-2020 ו- ב-2022. כלל אלבומי האולפן של הלהקה זכו לשבחי הביקורת, והגיעו לראש מצעד האלבומים הבריטי ולמצעד בילבורד 200.

 ראשית חייו 
הילי נולד בשכונת הנדון הממוקמת בצפון לונדון. הוריו הם השחקנים טים הילי ודניס וולש, שניהם ממוצא אירי; הם התגרשו בשנת 2012. סבו מצד אמו עסק בדראג, ואחיו הצעיר לואיס הוא שחקן. מגיל שנתיים עד ארבע התגורר במלבורן, אך את מרבית ילדותו העביר בחוות בקר בכפר , נורת'מברלנד. כשהיה בן 9 עבר עם משפחתו לכפר  שבמחוז צ'שייר.

במהלך שנות ילדותו והתבגרותו, הוריו של הילי עבדו כשחקנים בתיאטרון ובטלוויזיה, כאשר בשנות העשרה שלו אמו נעשתה מפורסמת. הוא עצמו לא התעניין כלל במשחק, אך בכל זאת הופיע כניצב בסדרות טלוויזיה שבהן הופיעו הוריו, בהן "Coronation Street",  ו. כמו כן, הוריו היו חובבי מוזיקה, והכירו לו את סוגת הסול ובתוך כך את חברת התקליטים מוטאון. אביו היה נוהג להתרועע עם מוזיקאים רבים כמו בריאן ג'ונסון מ-AC/DC (שלימים שימש סנדקו של הילי), ריק ויקמן מיס, מארק נופלר מדייר סטרייטס, וג'ף לין מ-Electric Light Orchestra. , חבר בלהקת ג'וי דיוויז'ן וניו אורדר, היה שכנם. הסנדק של אמו, התסריטאי , הכיר לו את רינגו סטאר. הגיטרה הראשונה שהילי ניגן בה בחייו שימשה את דייר סטרייטס במהלך הקלטת השיר "Romeo and Juliet". לימים סיפר הילי על קרבה זו למוזיקאים כבר בשלב מוקדם בחייו, ואמר: "להיות כוכב רוק היה חלק מהמציאות שלי".

הילי החל לנגן בתופים כשהיה בן חמש. כמו כן החל ללמוד קראטה כשהיה בן שבע והגיע לדרגת חגורה שחורה בשנות העשרה שלו. עד גיל 12 הוא היה הילד היחיד במשפחתו, וסיפר שבצל זאת "היו הרבה משחקי וידאו, הרבה סרטונים של מייקל ג'קסון, הרבה שירה וריקוד לבדי והתעסקות בעצמי". בניגוד לאחיו הצעיר, הילי "גדל בבית של מסיבות" ונזכר כיצד היה ישן "בבר" במועדון בלונדון בהזדמנויות שונות. בראיונות סיפר כי הוא זוכר את ההיבט הזה של ילדותו כ"מרגש" ולא כ"מעיק". הוריו התמודדו עם בעיות של אלכוהול ואמו בפרט הייתה משתמשת בקוקאין כטיפול עצמי בתקופות שחוותה דיכאון חמור ובפרט לאחר לידה.

הילי למד בבתי הספר הפרטיים  ו, כאשר סולק מהאחרון לאחר שפתח בו "מועדון קרב". בגיל 12 זכה בתחרות כישרונות של בית הספר קינגס, שם ביצע שירים של  ואואזיס. בהמשך עבר ל שבאזור מגוריו, שם הכיר את חבריו ללהקה לעתיד. לאחר שסיים שם את לימודיו, התחיל ללמוד בקולג' למוזיקה, ממנו נשר באמצע הלימודים. באתר  הילי מוצג כבוגר מחזור 2007–2008, עם דיפלומה בשירה (Vocals). שנים מאוחר יותר, הילי כינה את בית הספר "כפייה מייגעת, שהפריעה לי בדרכי להיות כוכב פופ".

 קריירה 
 2002–2011: תחילת דרכו והקמת דה 1975 
ממוזער|250x250 פיקסלים| הילי מופיע כחלק מלהקת דה 1975, 2014
בשנת 2002, בגיל 13, הילי הוזמן על ידי אדם האן להצטרף כמתופף ללהקה שהקים עם רוס מקדונלד בתיכון וילמסלו. לאחר שהסולן שלהם פרש מהלהקה לאחר חזרה, הילי הפך גם לסולן הראשי. בהמשך הצטרף ללהקה גם , כמתופף. דניאל סיפר על הילי כי הוא היה בעיניו "האדם הכי מלא תשוקה בבית הספר – חביב ומפחיד". לפני שהחלה יצירת מוזיקה מקורית, הלהקה יצרה גרסאות כיסוי לשירי פאנק ואימו באולם המוזיקה של בית הספר ובביתו של הילי. ההופעה הראשונה שלהם, בפני 200 איש, הייתה במסגרת תוכנית להקות הנוער העירוניות של .

לאחר סיום לימודיו בבית הספר, הילי שכנע את חבריו ללהקה ללמוד באוניברסיטאות במנצ'סטר כדי לשמור על הלהקה ביחד. בעת שלמד לתקופה קצרה בבית ספר למוזיקה, היו לו עבודות קצרות-מועד בחנות הבגדים , כבריסטה בבית קפה וכשליח במסעדה סינית. אמו של הילי דאגה לעתידו, אך אביו "האמין [בו] ללא עוררין".

 2012–2014: עלייה לתהילה ואלבום הבכורה 
לפני שבשנת 2012 החליטו חברי הלהקה על שמה, דה 1975, הם הופיעו תחת שמות שונים – Talkhouse, The Slowdown, Bigsleep ו-Drive Like I Do – ברחבי מנצ'סטר רבתי. הילי סיפר כי השם הסופי הגיע משרבוטים שמצא על עותק שהיה ברשותו של הרומן "בדרכים" מאת ג'ק קרואק, עם התאריך "1 ביוני 1975".
ממוזער|250x250 פיקסלים| הילי בהופעה באיטליה, 2014
דה 1975 נדחו על ידי כל חברת תקליטים גדולה, ובכירים בהן היו מבולבלים מהגישה של הלהקה לדלג בין סוגות מוזיקליות שונות. מאוחר יותר אמר על כך הילי: "אנחנו יוצרים בדרך שבה אנחנו צורכים. אנחנו מהדור הזה, ואנחנו לא רוצים להיות מזמן אחר".

במשך שנים מנהל הלהקה היה ג'יימי אובורן, עד שהקים לייבל עצמאי משלו, Dirty Hit, והחתים את הלהקה תמורת 20 ליש"ט. בין השנים 2012–2013 הוציאה הלהקה ארבעה מיני-אלבומים – Facedown, Sex, Music for Cars, ו-IV.

בסוף 2012 החלה הלהקה לצבור תאוצה. שדרן הרדיו זאין לואו, שעבד באותה תקופה ב-BBC, היה משמיע את המיני-אלבום Facedown, וכן שיריה "Sex" ו-"Chocolate" זכו להצלחה ברדיו. בשנת 2013 יצא לאור אלבום הבכורה של הלהקה, . הילי אמר כי האלבום נוצר בהשראת ג'ון יוז ונועד להיות "כמעט פסקול של שנות העשרה שלנו". בביקורת שהעניק על האלבום, מייקל האן מהגרדיאן כתב: "המיטב שבכתיבה כאן – וזה עובד טוב יותר כשמגיעים לפרטי פרטים – הוא נפלא". האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי. בעקבות יציאת האלבום, הלהקה ערכה הופעות בשלושה לילות שונים באולם ההופעות  שבלונדון, ומכרה את כל הכרטיסים אליהן. כמו כן, היא חיממה את הרולינג סטונז בהייד פארק וניגנה על בימת הפירמידה בפסטיבל גלסטונברי.

 2015–2017: פריצת דרך 
ב-26 בפברואר 2016 יצא לאור אלבום האולפן השני של הלהקה, . האלבום נכנס היישר למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי וכן העפיל לראש מצעד בילבורד 200, עם 108,000 מכירות, והיה לאלבום עם השם הארוך ביותר אי פעם שהגיע לראש מצעד זה.

ב-8 באוקטובר 2015 הלהקה ביצעה בבכורה ב-BBC Radio 1 את הסינגל המוביל מהאלבום, , ובמקביל הכריזה על סיבוב הופעות לקידום האלבום באירופה, בצפון אמריקה ובאסיה. ב-10 בדצמבר יצא לאור הסינגל השני,  בבכורה ברדיו Beats 1 של אפל מיוזיק. ב-14 בינואר 2016 הושמע בבכורה ב-Radio 1 הסינגל השלישי של האלבום, . ב-15 בפברואר יצא לאור הסינגל הרביעי, , גם הוא ברדיו Beats 1. ב-22 בפברואר הושמע בבכורה ב-Radio 1 הסינגל החמישי מתוך האלבום, , והאחרון שיצא לאור טרם יציאת האלבום לאור. ההופעה שלהם בפסטיבל גלסטונברי בשנת 2016 זכתה לשבחים רבים, ומגזין המוזיקה NME הכתיר את הילי בתואר "כוכב הפופ החדש הגדול של בריטניה".

אלכסיס פטרידיס מהגרדיאן שיבח את "המודעות העצמית השנונה והזלזול" של הילי, והרחיב כי "יש לו חוש לפירוט פרוזאי שמערער את אווירת החשיבות העצמית הסואנת". האלבום הגיע למקום הראשון במצעדי האלבומים בבריטניה ובארצות הברית, היה מועמד לפרס גראמי ולפרס בריט, וכן היה ברשימת המועמדים לפרס מרקורי.

בשנת 2017 הילי ביים את הקליפ של הסינגל  של להקת הרוק , וכן היה שותף בהפקתו.

 2018–2021: A Brief Inquiry into Online Relationships 
באוגוסט 2018 יצא לאור המיני-אלבום השלישי של המוזיקאי הפיליפיני-בריטי , RIP Indo Hisashi, שבהפקתו היו מעורבים הילי ו, שותפו לדה 1975.

ב-30 בנובמבר 2018 יצא לאור אלבום האלפון השלישי של דה 1975, , והיה מועמד לפרס מרקיורי. האלבום הגיע לראש מצעד האלבומים הבריטי. בשנת 2019, הילי היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית שיר הרוק הטוב ביותר, עבור "Give Yourself A Try", הסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השלישי שלהם, A Brief Inquiry into Online Relationships. האלבום זכה גם בפרס אלבום השנה הבריטי בטקס פרסי הבריטס.

ב-22 במאי 2020 יצא לאור אלבום האולפן הרביעי של הלהקה, . האלבום הגיע לראש מצעד האלבומים הבריטי. באותה שנה זכתה הלהקה במספר קטגוריות ב: להקת העשור, הלהקה הבריטית הטובה ביותר ופרס החדשנות.
ממוזער|250x250 פיקסלים| הילי בהופעה בגרמניה, 2019

במרץ 2021 יצא לאור המיני-אלבום החמישי של המוזיקאית הפיליפינית-בריטית ביבדובי, Our Extended Play, שבהפקתו היו מעורבים הילי ו, שותפו לדה 1975. באוקטובר באותה שנה, הילי התארח בהופעה של עמיתתו פיבי ברידג'רס ב בלוס אנג'לס, שנערכה כחלק מסיבוב ההופעות שלה . במהלך ההופעה השניים ביצעו לראשונה בשידור חי את השיר  של דה 1975, שהוא דואט של השניים.

 2022–הווה: הצלחה נוספת 
ב-14 באוקטובר 2022 יצא לאור אלבום האולפן החמישי של דה 1975, . בהמשך לכל שאר האלבומים, גם אלבום זה הגיע לראש מצעד האלבומים הבריטי. כמו כן, האלבום הגיע לראש מצעדי האלבומים בסקוטלנד, באירלנד ובאוסטרליה, הגיע למקום השביעי במצעד בילבורד 200 האמריקאי, ובין 10 המובילים בניו זילנד, ביפן, בקנדה ובהולנד. עבור האלבום, הילי היה מועמד לפרס אלבום השנה וזכה בפרס בטקס פרסי הבריטס לשנת 2023 ולפרס כותב השירים של השנה בטקס פרסי אייבור נובלו, וכן זכה בפרס מבצע או הרכב הרוק/אלטרנטיב הבריטי הטוב ביותר בטקס.
ממוזער|250x250 פיקסלים| הילי בהופעה בארצות הברית, 2022
באפריל 2022 יצא לאור הסינגל "Sleep Tight" של , שהילי ורוב מילטון השתתפו בכתיבתו ובהלחנתו. ביולי באותה שנה יצא לאור אלבום האולפן השני של ביבדובי, , הכולל שני שירים שנכתבו על ידי הילי, "Pictures of Us" ו-"You're Here That's the Thing". בנוסף, הילי עבד עם טיילור סוויפט על כמה חומרים לאלבומה מ-2022, Midnights, וכתב יחד עם לואיס קפלדי שיר שלא יצא לאור, עבור אלבומו של קפלדי Broken by Desire to Be Heavenly Sent, מ-2023. בשנת 2023, הילי השתתף בסינגלים של המוזיקאית האנגלייה , "Sunshine Baby" (קולות רקע) ו-"Boyhood" (תופים).

באפריל 2023, הלהקה הוציאה את אלבום ההופעה Live with the BBC Philharmonic Orchestra, שהגיע למקום השני במצעד האלבומים הבריטי. בעקבות יציאת האלבום יצאה הלהקה לסיבוב הופעות לקידומו, בשם . כל הופעה נערכה על רקע תפאורה של בית בגודל טבעי, וכללה שני חלקים שביניהם קטע ביניים: הראשון היה מופע בימתי עלילתי, והשני ההופעה עצמה. חלק המופע העלילתי, שהילי השתתף בכתיבתו ובבימויו, זכה פה אחד לשבחי המבקרים, בין היתר על ידי רולינג סטון, NME, האובזרבר, דיילי טלגרף, איבנינג סטנדרד, ו. בביקורת על סיבוב ההופעות, נכתב ברולינג סטון: "הילי ושותפיו הציבו רף גבוה במיוחד להופעות אחרות השנה. חלק של מיצג וחלק של מופע רוק, שכולם מקבלים חיזוק על ידי כמה משירי הפופ הטובים ביותר שהגיחו בעשור האחרון. זה צריך להיחשב לתוכנית מתאר לאיך לעשות מופעים בארנה".

באוגוסט 2023, דה 1975 היו מופע מרכזי בפסטיבל רידינג ולידס, בפעם השלישית שלהם (אחרי 2019 ו-2022). באותה שנה, שבה ציינו 10 שנים לאלבום הבכורה שלהם, , שיצא לאור ב-2013. לאחר הופעה זו יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות , שנערך באירופה ובצפון אמריקה החל מספטמבר 2023 עד מרץ 2024.

 אמנותיות 
 השפעות 
ממוזער|250x250 פיקסלים| הילי בהופעה בפולין, 2019
ההופעה הראשונה שהילי צפה בה הייתה במהלך סיבוב ההופעות העולמי  של מייקל ג'קסון, בוומבלי ארנה, בשנת 1996. הוא תיאר אותה במילים "אחת החוויות הבלתי נשכחות והחשובות ביותר שלדעתי היו לי אי פעם". הוא ציין כי ההרכב הבריטי  היה זה שגרם לו לדעת שהוא "עומד להקים להקה". השיר  הוא ה"שיר הנצחי" שלו, והוא ניסה לחקות אותו "טכנית" ו"רגשית" לאורך הקריירה שלו.

מאז ומתמיד הילי נמשך למוזיקה משנות ה-80, תקופה שבה לדבריו "כוכבי פופ לא היו כל כך משועבדים למודעות עצמית. אני יודע שלזמן הזה היה את הדקדנס שלו, אבל יש חופש אמיתי בתקליטים האלה". בעת שהקליטו את אלבום הבכורה שלהם, חברי דה 1975 ניסו להעביר את הלך הרוח שבסרט של ג'ון יוז - "התחושה האפוקליפטית של להיות נער".

בשנת 2013, במהלך ריאיון לאתר מוזיקה בריטי, הילי דירג את עשרת האלבומים האהובים עליו מכל הזמנים. לצד אזכורים של דה סטריס ושל מייקל ג'קסון, הילי ציין ברשימה אלבומים מאת , מיי בלאדי ולנטיין, , דה ג'יזס אנד דה מארי צ'יין, , קרול קינג, פיטר גבריאל וג'יימס טיילור.

הוא אמר כי "מוזיקת גראז' אפלה" של אמנים כמו , ליין,  ו-Four Tet, "כל כך משפיעה עליי", ותיאר את גביע העולם ואת סגנונות הגראז' והדאבסטפ בתור "הדברים היחידים שגורמים לי להיות גאה בהיותי אנגלי".

בשנת 2020 הקליט הילי פודקאסט שבו ראיין את גיבוריו המוזיקליים; בפרקיו השונים הוא שוחח עם סטיבי ניקס, בריאן אינו, סטיב רייך, , , קונור אוברסט ו. כמו כן, הילי אמר כי  היא "הלהקה האהובה עליו מכל הזמנים", ומנה את Talking Heads ואת סיגור רוס כהשפעות מוזיקליות עליו.

הילי סיפר כי הושפע גם מדמויות בספרות, בהן ג'ואן דידיון, ג'ק קרואק, שיימוס היני וארתור רמבו, ולמשל על האחרון שבהם אמר כי יצירותיו "דחוסות ומהפכניות". עוד היה מספר כי לסטנד-אפ ההשפעה הגדולה ביותר עליו בכתיבת שירים.

 קול 
הילי ניחן בקול בעל מנעד של טנור, אך מעט מחוספס בגלל היותו מעשן סיגריות. באתר פיצ'פורק נכתב עליו כי הוא "ללא ספק אחד הפרפורמרים הווקאליים הטובים והגמישים ביותר בדורו".  תיארה אותו כבעל "קול זריז". במגזין הניו יורקר הוא תואר כבעל "קול מְשנֶּה-צורה" שבאמצעותו "הוא מזמזם ומיילל וצורח וממלמל, ובכך מֵצֵל את ההגשה שלו במגוון פרסונות". עוד תואר קולו כ"גמיש", כ"מלודי בצורה ערבה לאוזן", וכ"תמיד גולמי, עם רגש".

 כתיבת שירים 
הליריקה של הילי ידועה בשנינות, בהומור ובמודעות העצמית שהיא מתאפיינת בהן. האקלקטיות המוזיקלית שלו מלווה במילים המשמשות זרמים תודעתיים "מורכבים, חכמים וקליטים" ומוקשי לשון, לצד היותן "אקטואליות, מפורשות ובעלות התייחסות עצמית מתמשכת". במגזין  צוין כי "היכולת הלירית שלו לבדה מבליטה אותו מעל כמעט כל עמיתיו", וב-NME נכתב עליו כי הוא "ללא ספק אחד מאמני המילים הטובים ביותר של הדור". הגרדיאן אפיין אותו כמשורר פרוזאי, ומגזין Consequence תיאר אותו בתור "המשורר הלאומי של הרוק בכל הנוגע לשברון לב, להתבגרות ולעשיית פַשלות".
ממוזער|250x250 פיקסלים| הילי בהופעה בארצות הברית, 2016
הניו יורק טיימס תיאר את הילי כ"אחד מהכותבים הטובים ביותר של התקופה – במיוחד מחוץ לעולם הראפ – על התהליך שבצריכה, בין אם מדובר בסמים, בתרבות או במוצרים". אתר החדשות פיצ'פורק קבע כי הילי "מקולל במודעות עצמית שיכולה להפוך רעיון פשוט למונולוג ביקורתי מתוחכם". מגזין  תיאר את הכתיבה שלו כבעלת "ליריקה מרובדת וקלסטרופובית החושפת אדם שאובססיבי לפחד ולשבריריות, להצלחה ולכישלון, ומחפש ללא הרף תשובות על עצמו ועל עולם תרבות הפופ שבו הוא חי באי נוחות". מגזין GQ כינה את הילי "נער הפוסטר של החושבים יתר על המידה", ו מ-NPR תיארה אותו כ"מתבונן חריף על החברה אשר פועל גם כמשורר וידויי, בהציעו גילויים שתמיד מעוררים חשד: ייתכן שהוא משקר בכל פעם שהוא פותח את פיו". הגרדיאן התייחס ל"כנות הלירית" שלו: "הוא לא כתב על חיי המסיבות של בני ה-20 ומשהו, אלא על ההשלכות של המסיבות", והוסיף כי "הילי הוא לעיתים קרובות המבקר החריף ביותר של עצמו. הוא משתמש בדיאלוגים בשיריו – חצי אמיתיים, חצי מומצאים – כדי לחקור את עצמו. חלק בלתי נפרד מהמחויבות שלו לכנות ולמודעות עצמית הוא הידיעה שכנות ומודעות עצמית עשויות להפוך לעוד סתם שטיק אם אינך זהיר... [הוא] הוא אחד מכותבי השירים היחידים שיכולים לבחון את תרבות האינטרנט מבלי לגרום לך להשתתק ממבוכה, כי המוזיקה שלו נשמעת כמו התחושות שבעולם המודרני: גירוי יתר ודילוג בין התרגשות לחרדה".

הילי סיפר כי נהג לראות בעצמו משורר של דור הביט, לפני שתיאר את עבודתו במילים "אוצר את חיי דרך המוזיקה". ב-NPR נכתב עליו כי הוא "ראה במשך זמן רב את הכתיבה לדה 1975 בתור היומן שלו". הילי כותב לעיתים קרובות על דור המילניום, על גבריות, על אקטואליה, וכן על חייו ועל מערכות היחסים שלו. בנוסף, חלק מהשירים שכתב עוסקים בשימוש שלו בסמים ובהתמכרות אליהם, וכן במסעיו לגמילה; בין שירים אלה נמנים  (מריחואנה),  (קוקאין) ו- (הרואין). בין השירים העוסקים במצבו הנפשי נמנים "Lostmyhead" ו-"Ballad of Me and My Brain", שניהם מהאלבום . את שותפותו בכתיבה עם חבר להקתו  הוא תיאר כ"סימביוטית": "יש לנו אוצר מילים מוזיקלי משותף. גם אם שנינו עובדים מרחוק, שנינו עובדים יחד". דניאל תיאר את עצמו בתור "המפיק הראשי" ואת הילי כ"כותב השירים הראשי" של הלהקה.

הילי ידוע במנהגו לכתוב שירים באמצעות מכונת כתיבה וכן בעט ובנייר, בשל ה"מחויבות אשר נלווית לטקס" הכתיבה.

 סגנון בימתי 
הילי ידוע בכריזמה שלו, בנוכחות הבימתית ובכושר המשחק שלו, ותואר על ידי ה-BBC כ"אחד הסולנים האייקוניים ביותר בדורו". בדיילי טלגרף נכתב עליו שהוא "כוכב רוק מרתק, רב-נגן מחונן... שהכתיבה בעלת הביקורת העצמית ומלאכת הבימוי חסרת המעצורים שלו הבטיחו שיהיה קשה להוריד ממנו את העיניים". הגרדיאן כינה אותו "אחד הפרובוקטורים המרתקים ביותר לצפייה בעולם המוזיקה, הודות לכריזמה הבלתי נמנעת שלו, לכנות חסרת המסכות שלו ולפופ-רוק בסגנון שנות ה-80 הנוצץ והמודע לעצמו של להקתו".
ממוזער|250x250 פיקסלים|הילי בהופעה באוסטרליה, 2020
מגזין בילבורד הגדיר את הילי במילים "כוכב רוק לדור שמחובר מדי למציאות מכדי להאמין בכוכבי רוק", וציין כי "כשהוא על הבמה, הוא מבצע דקונסטרוקציה לביצועיו תוך כדי מעשה". רולינג סטון תיאר אותו כ"פרפורמר שסביר שיופיע על הבמה כשהוא לובש פארקה ענקית וחצאית טול באותה מידה שסביר שיופיע בלי חולצה כשהוא לובש סקיני ג'ינס". הילי סיפר שכאשר הוא "על הבמה, השחקן שבתוכו משתלט", והוא מוכר במנהגו לעשן ולשתות מבקבוקים של יין אדום ומ במהלך הופעות". במהלך הופעותיו הוא נוהג לגלם דמות, ועל כך סיפר: "אני עושה קצת את הקטע של ג'ים מוריסון, אבל אני יודע שאתם יודעים שאני יודע שזה לא אמיתי". הוא מתעניין בהתעסקות עם המודעות של קהלים בני זמננו לקלישאות של כוכבי רוק: "האבסורדיות הזאת והפילים שבחדר הם תמיד הדברים שהכי מעניינים אותי. הכול, מלבד המוזיקה, מגוחך, כי כולנו יודעים יותר מדי". באתר החדשות ווקס תוארה הפרסונה הבימתית של הילי כ"מופע אירוני ומודע לעצמו של תהילה ואותנטיות בעידן המדיה החברתית". הילי, שמתאר את  שלו כ"רך ושקט", הכיר בכך שגישתו הבימתית ה"מטא-שכבתית" מביאה לכך שקיימות בציבור "תפיסות שגויות" לגביו.
ממוזער|250x250 פיקסלים| הילי מבצע שכיבות סמיכה, במהלך הופעה כחלק מסיבוב ההופעות  של דה 1975
סיבוב ההופעות  של דה 1975, שהתקיים בין 2022–2023, ונכתב ובוים על ידי הילי, כלל פרשנות על גבריות בת זמננו: "הוא עוסק באופן שבו אם אתה בחור רווק ובילית שנה לבד באינטרנט, אתה משתגע. ההופעה כוללת מבט על גבריות, מבט על פרסום. היא עוסקת בלהיות מה שאמיתי ומה שכֵּן ושאיננו כן". באובזרבר תוארה ההופעה במילים "חֶלקה אמנות הבמה, חלקה מחזה, חלקה סרט של צ'ארלי קאופמן על כוכב רוק במשבר". קטעים מההופעה הפכו לוויראליים בטיקטוק וברשתות חברתיות שונות, מה שגרר סיקור תקשורתי רחב של מעשיו על הבמה, כאשר היו שכינו אותו "חלאה" או "טינופת רגישה". בסקירה של המגזין רולינג סטון על ההופעה, נכתב כי הילי סיפק "תפיסה חתרנית וסוריאליסטית על גבריות מודרנית", ש"כאשר צופים בה במנותק במדיה החברתית, הניואנס הכל-כך חשוב הזה נעדר לחלוטין". בחלקים במהלך ההופעה הופיע הילי כשהוא אוכל סטייק נא, מדמה בידיו אוננות ומבצע 20 שכיבות סמיכה ברצף. באחת ההופעות בארצות הברית במהלך סיבוב ההופעות, הילי עשה על הבמה קעקוע עם הכיתוב "iM a MaN". כמו כן, במהלך השיר  הילי הזמין גברים ונשים מהקהל לנשק אותו, כאשר בהזדמנות אחת מצץ את האגודל של אחת המעריצות. בגרדיאן נכתב כי מחוות אלו עוררו שיח בנוגע להסכמה, לפנטזיה ולאמנות בשנת 2022, תוך שהודגש כי הילי ביקש תחילה את רשות המעריצים.

 מורשת 
ממוזער|250x250 פיקסלים|הילי בהופעה בצ'ילה, 2017
הילי השפיע ביצירותיו על אמנים רבים, וזמרים-יוצרים שונים שאבו ממנו השראה. העיתון שיקגו טריביון תיאר אותו כ"אחד המנהיגים האמנותיים המשפיעים ביותר של הדור הצעיר". הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש סיפרה שהילי היה לה השראה בראשית דרכה: "ההופעה שלו היא ההופעה השנייה שהלכתי אליה בחיי. הוא שינה כל כך הרבה לגבי מי שאני, איך אני כותבת מוזיקה". הזמרת האמריקאית הלסי סיפרה שהייתה "באמת מושפעת" מהגישה הלירית של הילי, והסבירה: "התוכן הלירי שלו כולל הרבה דיאלוג, הרבה מקומות. הוא מאוד תיאורי, וזה יוצר את התמונה הכנה והאותנטית הזו". הזמר-יוצר הסקוטי לואיס קפלדי נמשך במיוחד ל"מודעות העצמית" של הילי ואמר כי הוא "מקנא" ביכולתו לכתוב מילים הומוריסטיות: "הוא מדהים, אני בהחלט אוהב אותו". הזמר-יוצר האנגלי , שזכה בגיל 16 בתחרות שירה שבה שפט הילי, צוטט שנים לאחר מכן באומרו: "בכל פעם שאני רואה את מאטי אני לא יכול שלא להעריץ אותו ממש חזק". הזמרת-יוצרת האנגלייה  תיארה אותו כ"גאון מוזיקלי", ורובי ויליאמס, שאמר כי סצנת המוזיקה הנוכחית "משעממת", הצביע על הילי כ"כוכב הפופ/רוק המסחרי היחיד שמוכן להיות משהו אחר ולא חסר ייחוד", ותיאר אותו כ"משוגע, סופר-חכם, סופר-מוכשר".

הזמרת האמריקאית סטיבי ניקס תיארה את המילים של הילי ל- כשירה, והמוזיקאי הבריטי בריאן אינו אמר בפני הילי ש- הוא מסוג השירים הפוליטיים שהלוואי שהיה יכול לכתוב. הזמרת הניו זילנדית לורד אמרה על השיר  כי הוא "באמת השפיע על Melodrama. הוא השפיע על הטונים ועל הצבעים ועל הרגשות". שון מנדס כינה את הילי "הסולן הטוב ביותר" שראה אי פעם, וציין כי  היה ההשראה לסינגל שלו "If I Can't Have You". המוזיקאית האמריקאית , המתארת את עצמה כ"מעריצה ותיקה של דה 1975" אמרה כי הילי הוא "הסולן המושלם" והתפעלה מיכולתו הלירית "לייצר משהו משכנע ועמוק וחכם שהוא גם ממש על הסף של לגרום לאנשים לשנוא אותו".

מיק ג'אגר, טיילור סוויפט, קית' אורבן, אד שירן, הארי סטיילס, היילי וויליאמס, פיבי ברידג'רס, צ'ארלי XCX, אייס ספייס,  וסברינה קרפנטר הם ממעריציו הידועים של יצירותיו.

 "הילי-וייב" 
השפעותיהם של הילי ושל דה 1975 על סצנת האינדי פופ זכתה לכינוי "הילי-וֶיְיב" (Healywave, מילולית "גל הַהילי") על ידי המגזין הבריטי NME. השפעה זו, שתוארה על ידי השבועון הבריטי  כ"ליין גיטרה שנפרט במיומנות עם פאלם מיוט, מקפץ, מדלג וקופץ על פני עבודת סינת'-פופ מבריקה וליריקה בסגנון אימו של הגל השלישי", הוצגה כ"טייק מדומיין על פופ-רוק מהאייטיז". בין אמני ההילי-וייב שמנה ה-NME ניתן למצוא את הלהקות ,  ו. כמו כן, הילי היה מנטור מוזיקלי לאומנים שונים, בהם , ביבדובי,  ו, והיה שותף ליצירותיהם הראשונות. ביבדובי סיפרה שהילי נתן לה "ייעוץ מאוד טוב" על כתיבת שירים, והוסיפה: "אני חושבת שיש לו דרך למצוא משפט שבאמת מכה בך".

בשנת 2021, הזמרת האנגלייה  הוציאה את הסינגל "Matty Healy" שתואר על ידי מגזין  כ"באנגר אלטרנטיב-פופ עוצמתי" שנשען על "אנרגיות הילי-וייב חלקות". בשנת 2023, המוזיקאי האמריקאי  הוציא לאור את שיר הפופ-רוק "Not The 1975" בהשראת אישה שהגיבה לו "זה מגניב אבל אתה לא מאטי הילי", לאחר שסיפר לה שהוא מוזיקאי. שנה לאחר מכן, זמרת האינדי פופ האמריקאית לינה קופר, הוציאה לאור את הסינגל "Matty Healy".

 פוליטיקה 
ממוזער|250x250 פיקסלים| הילי בהופעה בספרד, 2014
הילי מגדיר את עצמו כליברלי וכפרוגרסיבי מסורתי, והביע תמיכה מפורשת ברעיונות פרוגרסיביים מאז ראשית הקריירה שלו. בשנת 2022, הילי, שאישר כי הוא רואה את עצמו "בהחלט בצד השמאלי", סיפר כי הוא "חשדני ביחד לווקיזם כהשקפת עולם מעשית או כאמצעי לשיפור המצב" ורצה להעביר למעריצים הצעירים יותר את הסכנות שבהליכה על פי אמות מידה מוסריות נוקשות מדי: "אתה תעשה טעויות, אתה תפגע באנשים, אתה תעשה דברים שחלק מהאנשים יתפסו כרקובים. זה אותו סטנדרט שאני רוצה לפרק. אני סתם בחור, וגם אתה". עוד הוסיף "אני לא מפחד להתנצל או לשנות את דעתי בפומבי [...] אני יכול לדעת רק כמות מסוימת של דברים, ואם אחד מהם הוא לא בסדר, מה אני יכול לעשות? אני צריך לגדול ולהגיד 'זה היה טיפשי', ושאני מצטער".

במהלך הופעה בדנמרק בשנת 2023, הילי התייחס על הבמה לקומיקאים ולמבקרים החברתיים ג'ורג' קרלין, ביל היקס ולני ברוס כאל "עמודי התווך של השמאל" וכאל ה"גיבורים" שלו, בחושפם צביעות חברתית בצורה וולגרית, והוסיף: "אני כן מרגיש שאם השמאל מאבד את היכולת שלו לעורר בלגן אז אנחנו משאירים יותר מדי מקום לימין".

בשנת 2017, לקראת הבחירות הכלליות בממלכה המאוחדת, הילי הביע תמיכה במפלגת הלייבור ועודד הצבעה אליה, אם כי אמר שהוא לא יודע "איך להשתמש ב'פלטפורמה' [שלו] כדי לתמרץ את הדמוקרטיה". הוא לא תמך פומבית בלייבור לקראת הבחירות הכלליות ב-2019, ומאוחר יותר אמר שהוא "מאוכזב. אני לא אוהב את ג'רמי קורבין, אני לא אוהב את בוריס ג'ונסון, לא סמכתי על אף אחד מהם". בשנת 2023, הילי מתח ביקורת על "אדישות השמאל" בפוליטיקה הבריטית בהווה: "מפלגת הלייבור כאן לא יכולה אפילו לעמוד מאחורי שביתות עובדי הרכבת ושביתות ה". באותה שנה, הילי קרא במהלך הופעה להתנגד לדמוניזציה של שובתים. בנוסף, במהלך שתי הופעות בסקוטלנד, הוא הביע תמיכה בעצמאותה של סקוטלנד.

לפני ביצוע השיר  של דה 1975, שיצא לאור ב-2017, הילי נוהג להקדים בדברים על סוגיות חברתיות; פעמים רבות הוא הקדיש את השיר לקורבנות הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו ב-2016, ופעמים אחרות להבעת סולידריות עם אמריקאים שחורים, מוסלמים והומואים בעקבות תוצאות הבחירות בארצות הברית ב-2016, לגינוי "האידיאלים הרגרסיביים" של הברקזיט, וכמחווה לתושבי מנצ'סטר ולונדון בעקבות הפיגוע במנצ'סטר ארנה ב-2017.

 זכויות להט"ב 
הילי הוא תומך נלהב בזכויות להט"ב. בשנת 2018, הילי וחבריו ללהקה תרמו תרומה "משמעותית" למרכז קהילתי להט"בי בלונדון. ביוני 2019, הילי זכה בפרס "בעל הברית של השנה" בטקס פרסי מגזין , על שימושו בפלטפורמה שלו לקידום זכויות להט"ב. בשנת 2020, הוא הופיע על שער גיליון "Activists & Allies" ("פעילים ובעלי ברית") של מגזין Attitude. בדצמבר 2022, הוא הופיע במופע הצדקה השנתי של הארגון Ally Coalition לתמיכה בנוער להט"בי.
ממוזער|250x250 פיקסלים|הילי בהופעה בגרמניה, 2023
באוגוסט 2019, נאסר על הילי להיכנס לדובאי לאחר שהניף דגל גאווה ונישק מעריץ גבר על הבמה, מעשה שדינו עשר שנות מאסר, במחאה על החוקים האנטי-להט"ביים באיחוד האמירויות הערביות. בריאיון שנתן לאחר המקרה, הוא סיפר כי בדיעבד "הרגיש די חסר אחריות", אך בסופו של דבר דחה תחושה זאת.

בשנת 2023, הילי ושאר חברי דה 1975 נכלאו לזמן קצר, נאסרה כניסתם למלזיה והרשויות אילצו אותם לסיים בטרם עת את הופעתם ב במדינה, לאחר שבמהלך ההופעה הילי ביקר את החוקים האנטי-להט"ביים הנרחבים במדינה ונישק את חברו ללהקה רוס מקדונלד על הבמה. בעקבות המקרה, מארגני הפסטיגל ביטלו את שאר ימי הפסטיבל בהוראת הממשלה, שציינה כי "ההתנהלות והאמירות השנויות במחלוקת" של הילי "מנוגדות למסורת ולערכים של התרבות המקומית". המחאה זכתה הן לביקורת והן לשבחים. הילי התייחס לתקרית בהמשך, במהלך הופעה של הלהקה בדאלאס, והצהיר: "אם אתם באמת מאמינים שלאמנים יש אחריות לשמור על המעלות הליברליות שלהם על ידי שימוש בבמה העצומה שלהם, אז יש לשפוט את האמנים האלה על פי הסכנה ואי הנוחות שעומדים בפניהם על שעשו זאת, לא על פי התגמול שהם מקבלים על חזרה כתוכי על הקונצנזוס. אין שום דבר מדהים או אמיץ במיוחד בשינוי תמונת הפרופיל המזדיינת שלך בזמן שאתה יושב בבית שלך בלוס אנג'לס". בטור דעה בגרדיאן, פעיל זכויות האדם פיטר טאצ'ל כתב כי הביקורת על הילי ועל הלהקה "מסיטה את תשומת הלב מהמקום שבו יש להפנות את הביקורות בדחיפות הכבדה ביותר: נגד ההומופוביה של משטר קואלה למפור". עוד הוא הוסיף כי הילי אינו מושיע לבן על שהראה סולידריות לקהילה, שכן "זכויות קווירים הן זכות אדם אוניברסלית, לא מערבית". מארגני הפסטיבל תבעו את הלהקה ב בגין הפרת חוזה ודרשו פיצויים בסך 1.9 מיליון ליש"ט.

הילי מתח ביקורת על החוקים לגבי טרנסג'נדרים במיסיסיפי וכינה אותם "בולשיט" כחלק מדברים שנשא על הבמה במהלך סיבוב ההופעות  בשנת 2023.

 שינוי האקלים 
ממוזער|250x250 פיקסלים| הילי בהופעה בבריטניה, 2016
הילי מתבטא רבות בנושאים הנוגעים לשינוי האקלים. בשנת 2019, הוא הזמין את פעילת הסביבה השוודית גרטה טונברי להקליט קטע על שינוי האקלים, ששולב בשיר של דה 1975. חבר הפרלמנט השמרני  האשים את הילי ב"צביעות" בהתחשב בלוח הזמנים של סיבוב ההופעות שלו, אך הילי הגיב לו: "הרעיון שאף אחד לא צריך לומר משהו או לנסות לעזור אם הם לא הבינו ב-100% איך להיות במאזן פחמן נייטרלי, יחד עם שאר העולם, הוא דרך ממש לא הגיונית לחשוב על הבעיה".

הילי ודה 1975 משתמשים בשירותיה של חברה ל"ניהול אקולוגי" במהלך סיבובי הופעות; על כל כרטיס שנמכר לסיבוב ההופעות שלהם , נשתל עץ; האוכל של הצוות הוא בר קיימא; אין שימוש בפלסטיק; ובכל אולם הופעות מוקם אזור שבו אנשים יכולים ללמוד על "מיחזור נכון". ארבע ההופעות של הלהקה ב-O2 ארנה בלונדון בשנת 2024 יהיו האירועים הראשונים בעולם בעלי פליטת פחמן מחוקה. הדבר כולל שאיבת פחמן דו-חמצני שנוצר מתוך האוויר, וכן נטיעת עצים ופיזור סלעים וולקניים סופגי פחמן דו-חמצני על אדמות חקלאיות".

 מגדר 
הילי מתבטא רבות בנוגע לזכויות נשים, בפרט בכל הקשור לתעשיית המוזיקה. בשנת 2018, הילי התנצל לאחר שקבע כי "הסיבה שאין יותר מיזוגיניה ברוקנרול היא מכיוון שזה אוצר מילים שהיה קיים כל כך הרבה זמן עד שהוא נעקר". מאוחר יותר אמר כי דבריו היו "בורים" ו"שגויים, פשוט מוטעים לחלוטין". בשנת 2019, במעמד הזכייה של דה 1975 בפרס הלהקה הבריטית הטובה ביותר בטקס פרסי הבריטס, הילי ניצל את נאום הזכייה כדי למתוח ביקורת על המיזוגיניה שבתעשיית המוזיקה, תוך ציטוט של קטע מתוך מאמר של כתבת הגרדיאן, לורה סנייפס. באותה שנה, הילי גינה את חוקי ההפלות של אלבמה במהלך הופעה במדינה. ב-2020 הוא התחייב להופיע רק בפסטיבלי מוזיקה המבטיחים איזון מגדרי בתוכנית הופעותיהם.

הילי התבטא בעניין הנטייה של גברים צעירים להקצין לכיוון מעגלים אנטי-פמיניסטיים: "אני כן יודע שהימין מצליח יותר בהשגת גברים צעירים מאשר השמאל, וכמי שהוא בהחלט נמצא בשמאל, מעניין לראות את זה, כי נראה שלשמאל אין גבריות אידיאלית, ואילו לימין יש גבריות מאוד מאוד קלה". הוא ציין שבתרבות הפופ העכשווית, הגבר הנערץ הוא "איזו יצירה מטא-פרפורמנסית על דקונסטרוקציה": "צורת הגבריות היחידה שנחגגת היא כזו שמפרקת אותה [את הגבריות]. אז: בשמלה. אני לא יודע מה זה להיות גבר אם אתה לא רק מפרק את היותך גבר ודואג לחגוג את זה".

 דת 
הילי לא גדל בבית דתי ומגדיר את עצמו כאתאיסט. הוא תומך של האגודה ההומניסטית הבריטית, אגודה המקדמת הומניזם חילוני, זכויות אדם ומייצגת אנשים שאינם דתיים. בשנת 2014, הילי, שתיאר את עצמו כ"מתנגד לדת לחלוטין", צייץ בטוויטר: "דאעש עורף ראשים של ילדות קטנות ואתה רוצה לערער על נקודת מבט הומניסטית לא-דתית? אני לא מבין בכלל את העולם". בשנת 2014, כאשר עומת לגבי הנושא על ידי אישה מוסלמית בת 19 המפעילה חשבון טוויטר בסגנון הארי סטיילס, הוא כתב שהוא "מוחה על כך על כך שחשבון מעריצים של הארי סטיילס 'מחנך' [אותו] בנושא דת". כאשר נשאל מאוחר יותר על המחלוקת שנוצרה עקב כך, ענה הילי: "אולי אני לא פרוגרסיבי כמו שהייתי רוצה להיות. יש בתוכי מבני מחשבה מולדים שאני ממש מתבייש בהם. אני לא מבריק כמו שהייתי רוצה להיות".
בשנת 2018 סיפר הילי על התפתחות בנוגע לאמונתו: "פעם הייתי אתאיסט, עכשיו אני כמו-אתאיסט. זה לא שהתרככתי בַהיגיון או משהו, אבל אני באמת מבין ודי רגיש לתרבות דתית. כי תרבות היא דבר שונה מאוד מכתבי קודש ומדוגמות".

 תדמית ציבורית 
ממוזער|250x250 פיקסלים| הילי בהופעה בצרפת, 2014
הילי כונה "קולו של דור המילניום" על ידי רולינג סטון, "הילד הרע של הפופ-רוק" על ידי פיצ'פורק, "ילד רע שבנה את עצמו בערמומיות" על ידי NPR, "פרובוקטור מומחה" על ידי סלנט, ו-"איקונוקלסטי" על ידי NME. הטלגרף כינה אותו "ג'ים מוריסון המילניאל" ו"הבוב דילן של העלאת לחץ הדם שלך", כאשר הטיימס ציין כי יכולתו של הילי לעורר תגובות מהקהל שלו מזכירה את מוריסי, על אף שהשניים לא חולקים אותן השקפות פוליטיות.

מאז שעלה לתהילה בתחילת שנות ה-2010 היה הילי מכונה 'כובש לבבות' וסמל מין בכלי תקשורת שונים. באתר המוזיקה Stereogum נכתב עליו כי "הוא חותר נמרצות תחת התפקיד" עם האקסצנטריות שלו ומעלליו על הבמה. בתחילת הקריירה שלו, הילי היה מוכר בתסרוקותיו המשתנות ללא הרף ובצורת הלבוש שלו בסיבובי הופעות, שכללה חולצות וינטג' שלו וחצאיות. בתיאוריו את התקופה הזו, הוא העיד על עצמו כמי שעבר משבר זהות, וכינה את סגנון הלבוש שלו "אדוארד ידי-מספריים מבולבל מינית".

הילי בנה לעצמו מוניטין של מרואיין גלוי באופן יוצא דופן. חוויית הריאיון עימו תוארה במגזין בילבורד כ"נסיעה פרועה... התשוקה הרצינית [שלו] שיבינו אותו יוצרת תחושת אינטימיות שאינה פרופורציונלית לעובדה שרק עכשיו נפגשנו". בגרדיאן נכתב כי "הכפייתיות של הילי לומר כל מה שעולה על ליבו הופכת אותו לדמות מעוררת מחלוקת – לחלק מהאנשים הוא לוח השראה לדור שלם, ולאחרים הוא פטפטן יומרני". מייקל האן מהגרדיאן כתב ביחס למנהל וליחצ"ן של הילי כי "בטח זוועה [עבורם] להתמודד איתו", בהעירו, "הוא אומר הכול, לפעמים סותר את עצמו ממשפט למשפט. הוא ממציא מילים [... ] והוא יומרני להפליא ובגאון... זה היה אחד הראיונות הנדירים שאתה מוצא את עצמך נלהב לתמלל". ב-2020, הילי אמר שהוא לא מתכוון להתראיין יותר והוסיף בנושא ב-2023: "אני חושב שהגעתי לנקודה שבה לא ידעתי עד כמה אני רוצה לסייג את אמירותיי".
ממוזער|250x250 פיקסלים|הילי בהופעה בארצות הברית, 2019
הילי תואר על ידי הטיימס במילים "הסולן הגדול הראשון והאחרון של עידן המדיה החברתית". כנער, הוא השתמש באינטרנט תחילה בשם הבדוי טרומן בלאק (Truman Black) כדי למנוע ממעריצים של הוריו לשלוח לו הודעות בפייסבוק, ומאוחר יותר השתמש בו בתור שם המשתמש שלו בכל החשבונות הציבוריים שלו ברשתות החברתיות טוויטר, אינסטגרם וטאמבלר.

בשנת 2020, הילי השבית את חשבון הטוויטר שלו מכיוון שלדבריו הוא לא רצה יותר להשתתף ב"מלחמת התרבות" והעדיף לנקוט בגישה שקולה יותר ביחס להצהרותיו הפומביות. בעקבות רצח ג'ורג' פלויד ב-2020, הילי צייץ בטוויטר: "אם אתם באמת מאמינים ש-'ALL LIVES MATTER', אתם צריכים להפסיק לאפשר את נטילת חייהם של אנשים שחורים" וצירף קישור יוטיוב לשיר המחאה של דה 1975, . הילי ספג ביקורת בטענה שהציוץ שלו נועד לקידום עצמי, ובתגובה התנצל והשבית את חשבונו. מאוחר יותר התייחס לעניין: "התגובה שלי בחדר לכל החרא הזה בטוויטר הייתה כזה, 'אוי לכו תזדיינו! אתם יודעים שאני לא משתמש בזה כהזדמנות להפיק רווח מחצי הפני שיוטיוב משלמים לי על צפייה". מה שאני אומר זה, 'הנה משהו שבאמת חשבתי עליו', וכל מה שאתם אומרים לי כבר ארבעה ימים זה 'תאמר משהו על זה!', אז אמרתי, 'הנה מה שאני חושב'".

באינסטגרם, הילי שיתף פעולה עם ארגון זכויות האדם אמנסטי אינטרנשיונל כדי להעלות את המודעות לעצומות מקוונות שונות. ב-NME נכתב שהילי הראה גם "שליטה של סנסיי בשיטפוסטינג": "קטעי הסטורי שלו באינסטגרם עמוסים בבדיחות מרימות-גבה, טרולינג אמנותי של מעריצים כבדים וניסיונות מפורשים ש'יבטלו' אותו".  מהניו יורקר ציינה כי באינסטגרם, הילי "כל הזמן היה צוחק גם על עצמו וגם על המעריצים שנראו אובססיביים למוסריות שלו". היא תיארה את דמותו הציבורית שנוצרה ככזו של "כוכב רוק פוסט-ווק, שמקפץ באופן בלתי צפוי בין עדינות לטְרוֹלִיּוּת".

בינואר 2023, סרטון של הילי מבצע את השיר  של הלהקה הפך לוויראלי. תוך כדי ששר את השורה "Thank you, Kanye, very cool", ציטוט מדויק של ציוץ של דונלד טראמפ, הילי צעד במקום והרים את ידו השמאלית, מה שהוביל לוויכוח באינטרנט בשאלה אם הכוונה במחווה הייתה להצדעה נאצית. בנובמבר 2022, הילי גינתה אמירות אנטישמיות של וסט, ואמרה כי "אבל" ו"בעיות נפשיות" לא מצדיקים אותן.

בפברואר 2023, הילי השתתף בפודקאסט הקומי-אירוני השמאלני , בהנחיית  ו. הוא הסכים להתארח בחלקו כדי לעורר תגובה מקהילת מעריציו. במהלך הפרק, הוא צחק לאחר שהמנחים פרידלנד ומולן התבדחו על מקור אפשרי לשם הבמה של הראפרית האמריקאית אייס ספייס ועל מוצאה האתני, תוך שימוש לעגני במבטאים שונים. אמירות אלו יוחסו בהמשך בטעות להילי, פעמים רבות. אייס ספייס הזכירה מאוחר יותר כי הילי התנצל בפניה באופן אישי מספר פעמים על השתתפותו בפודקאסט וכי היחסים ביניהם עדיין טובים. בנוסף באותו פרק, הילי התלוצץ על צפייה בתכני פורנוגרפיה באינטרנט שבהם מופיעות נשים שחורות ש"מותקפות באלימות קשה", לכאורה מהאתר השנוי במחלוקת Ghetto Gaggers. בפרק הבא בפודקאסט, פרידלנד הבהיר כי הוא עצמו הזכיר את האתר רק משום ששמו הומוריסטי, וש"אפילו לא ידע" אם הילי ביקר בו אי פעם. במרץ 2023, הילי התייחס למחלוקת שהתעוררה בעניין, בריאיון ל בכתבת פרופיל בניו יורקר: "אנשים אומרים, 'אוי, יש שם דבר רע, תנו לי להתקרב לזה ככל האפשר כדי שתוכלו לראות כמה טוב אני'. הוא הודה שהתנהגותו "אופוזיציונית" וכי היא "הגזמה סביב החרא שאני עובר" במהלך השנה וחצי האחרונות. מבקר המוזיקה של הניו יורק טיימס ג'ון קרמניקה תיאר את התגובה הציבורית כדוגמה למקרה של התמוטטות ההקשר.

באפריל 2023, הילי אמר במהלך הופעה באדלייד שבאוסטרליה כחלק מסיבוב ההופעות  של דה 1975: "התקופה שבה אני מניאק מזדיין מגיעה לסיומה... אני כבר לא יכול לשחק את התפקיד הזה מחוץ לבמה". באוקטובר 2023, בדברים שנשא על הבמה בהופעה של הלהקה בהוליווד בול כחלק מסיבוב ההופעות  שלהם, הילי הבהיר בפני הקהל כי הוא "שיחק גרסאות מוגזמות" של עצמו "בניסיון מוטעה לפעמים למלא את תפקיד האופי של כוכב הרוק במאה ה-21. מכיוון שחלק ממעשיי פגעו באנשים מסוימים, אני מתנצל בפני אותם אנשים ומתחייב להשתפר מעתה ואילך", והוסיף, "אתם רואים, כאמן, אני רוצה ליצור לעצמי סביבה להופיע בה, שבה לא כל מה שאני עושה יתפרש פשוטו כמשמעו".

 חיים אישיים 
הילי מתגורר בצפון מערב לונדון. הוא היה במערכות יחסים עם הזמרות-יוצרות אמריקאיות הלסי (2013) וטיילור סוויפט (2014, 2023). מערכת היחסים עם סוויפט גררה תשומת לב רבה מצד התקשורת והקהל הרחב, כמו גם ביקורת לא מועטה מצד מעריציה של סוויפט. סוויפט עצמה כללה אזכורים רבים להילי ולמערכת היחסים שלהם באלבום האולפן ה-11 שלה, The Tortured Poets Department משנת 2024. בין לבין, הוא היה במערכת יחסים עם הדוגמנית האוסטרלית גבריאלה ברוקס (2015–2019) והזמרת האנגלייה FKA Twigs (2020–2022). מאז ספטמבר 2023, הוא יוצא עם הדוגמנית והמוזיקאית האמריקאית . השניים התארסו במאי 2024.
ממוזער|250x250 פיקסלים|הילי בהופעה בגרמניה, 2014
הילי מגדיר את עצמו כסטרייט ואמרה שהוא לא נמשך לגברים ב"צורה גופנית ומינית". בשנת 2019, אתר האינטרנט  פרסם כי הילי יצא מהארון כ"אסתטיקן". בעקבות זאת הילי פרסם הודעה בטוויטר, וביקר את הפרסום על כך שהעניק פרשנות שגויה לדבריו: "לא יצאתי מהארון כמשהו. [...] אני לא משחק משחק ומנסה לתפוס מרחבים קוויריים, אני פשוט מנסה להיות בעל ברית, והכותרת הזו גורמת לי לאי נוחות". הילי היה נער "כחוש ונשי" וחש משיכה לדמויות כמו ג'ורג' מייקל, פרינס ומייקל ג'קסון על פני דמויות מסורתיות של גבריות. הוריו של הילי היו שניהם בתעשיות היצירה ו"סוג האנשים ששאפתי להיות במקרה היו הומואים": "אני מניח שיהיה יותר הגיוני שאהיה הומו או בי. אבל זה בדיוק המקום ממנו אני בא. אני מקווה שלעולם לא אנצל את זה [...] הרעיון של להפוך זהות עצמית של סיס, לבן וסטרייט ליותר מעניינת על ידי התיישרות עם התרבות הזו באמת גורם לי להתכווץ".

הילי עבר ניתוח LASIK לתיקון הראייה. הוא מאובחן קלינית עם הפרעת קשב. בריאיון משנת 2022, הוא ציין כי הוא בתקופת טיפול, וסיפר על התמודדותו עם טראומה מ"כמה חוויות מיניות מוקדמות" שהיה לו "ממש ממש קשה להתמודד איתן" ככל שהתבגר. הילי הוא מכור להרואין בגמילה, ובעבר גם היה משתמש לרעה בקוקאין ובבנזודיאזפינים. בסוף 2017 הוא אושפז לשבעה שבועות במרפאה לגמילה מסמים בבברבדוס, לאחר התערבות של חבריו ללהקה. הוא דיבר בגלוי על השימוש שלו בסמים: "אני לא רוצה לעשות פטישיזציה לזה, כי זה ממש משעמם וזה ממש מסוכן. המחשבה שאהיה עבור נער מה שאנשים כמו בורוז היו עבורי כשהייתי נער גורמת לי להרגיש חולה". נכון לשנת 2022, הילי עדיין מעשן מריחואנה.

 דיסקוגרפיה 
ממוזער|250x250 פיקסלים| הילי בהופעה בארגנטינה, 2017

 דה 1975 
 מיני-אלבומים 
 2012: 
 2012: 
 2013: 
 2013: 

 אלבומי אולפן 
 2013: 
 2016: 
 2018: 
 2020: 
 2022: 

 טרומן בלאק 
 2024 – "Loads of Crisps"

 יצירות נוספות 
 2015 –  –  (מפיק שותף)
 2015 – The Japanese House –  (מפיק שותף)
 2017 – The Japanese House –  (מפיק שותף)
 2018 –  –  (כותב שותף ומפיק שותף של  ו-)
 2018 –  – RIP Indo Hisashi (מפיק שותף, קולות ב-"Narcissist")
 2019 – נו רום – Crying in the Prettiest Places EP (מפיק שותף)
 2021 – ביבדובי –  (מפיק שותף)
 2021 –  – "Please Don't Leave Just Yet" (כותב שותף, מפיק שותף)
 2021 – נו רום –  (קולות, כותב שותף, מפיק שותף)
 2022 – FKA Twigs – "Pamplemousse" (קולות נוספים)
 2022 – הולי האמברסטון – "Sleep Tight" (כותב שותף)
 2022 – ביבדובי –  (כותב שותף ל-"Pictures of Us" ול-"You're Here That's the Thing", קולות, גיטרה)
 2023 – The Japanese House – "Sunshine Baby" (קולות גיבוי)
 2023 – The Japanese House – "Boyhood" (גיטרה, תופים נוספים)
 2024 –  – "Hey Joe" (פסנתר)

 וידאוגרפיה 
 2017 –  – במאי
 2018 – "Ashleigh" – במאי שותף
 2019 –  – במאי שותף
 2022 –  – מנהל קריאייטיב, כותב
 2022 – "Happiness" – מנהל קריאייטיב

 סיבובי הופעות 
 2013–2015: The 1975 Tour
 2016–2017: I Like It When You Sleep Tour
 2018–2020: 
 2022–2023:  (גם כותב ובמאי)
 2023–2024:  (גם כותב ובמאי)

 פרסים והוקרה 
בין הפרסים שקיבל הילי נמנים ארבעה פרסי בריטס, ושני פרסי אייבור נובלו, בהם פרס כותב השירים של השנה. כמו כן, הוא גם היה מועמד פעמיים לפרס מרקיורי ופעם אחת לפרס גראמי.

 קישורים חיצוניים 


 הערות שוליים 

קטגוריה:אנגלים ממוצא אירי
קטגוריה:אתאיסטים בריטים
קטגוריה:גיטריסטים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
קטגוריה:זמרי פופ בריטים
קטגוריה:זמרי רוק בריטים
קטגוריה:זמרים-יוצרים בריטים
קטגוריה:מוזיקאים אנגלים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים בריטים
קטגוריה:מנצ'סטר: אישים
קטגוריה:פסנתרנים בריטים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1989