לטישה סטיבנסון

לטישה גרין סטיבנסון לבית גרין (באנגלית: Letitia Green Stevenson; 8 בינואר 1843 – 25 בדצמבר 1913) הייתה אשתו של סגן הנשיא עדלי א. סטיבנסון הראשון, ולפיכך הגברת השנייה של ארצות הברית מ-1893 עד 1897.

 ביוגרפיה 
ימין|ממוזער| לטישה סטיבנסון
לטישה גרין נולדה ב-8 בינואר 1843 באלגני, פנסילבניה, והייתה בתם של הכומר הפרסביטריאני לואיס וו. גרין (1806–1863), שהיה ראש סנטר קולג' בדנוויל, קנטקי, ומרי פיצ'י פריי, צאצאית של המודד וההרפתקן ג'ושוע פריי. היא התחנכה ב-Walnut Hill Female Institute בלקסינגטון, קנטקי, ובבית ספר ליד פארק גראמרסי בניו יורק. עם פרוץ מלחמת האזרחים ב-1861, היא חזרה ללקסינגטון. לאחר שאביה נפטר בשנה שלאחר מכן, עברה גרין עם אמה צפונה לצ'נואה, אילינוי, שם התגוררה אחותה, ג'וליה גרין סקוט. שם, היא פגשה וחיזרה אחרי עדלי יואינג סטיבנסון, בוגר סנטר קולג'. הזוג התחתן בביתה של ג'וליה ב-22 בדצמבר 1866.

בני הזוג סטיבנסון עברו לגור בבית בבלומינגטון הסמוכה בשנת 1869, זמן קצר לאחר לידת ילדם הראשון, לואיס, שנקרא כך על שם אביה. הם תכננו בקפידה את משפחתם בעידן לפני שזה היה נפוץ או מקובל בציבור. לטישה קיימה את משק הבית בהיעדרו התכוף של בעלה. הבת מרי, שכונתה "בסי", הייתה חולה בילדותה ולבסוף נכנעה לשחפת ב-1895. לואיס גם אושפז לעיתים קרובות בבית חולים עקב סיבוכים מפציעה שנגרמה במהלך ציד. סטיבנסון נסעה עם בנה לסניטריומים ברחבי האזור. בסופו של דבר, אחריותו של סטיבנסון דעכה כאשר לואיס התחתן והבנות ג'וליה ולטיליה עזבו לפנימייה. לאחר מינוי פוליטי ב-1884 אשר הוביל למעבר לוושינגטון הבירה, סטיבנסון הפנתה את מרצה לתנועת זכויות הנשים המתעוררת.

כאשר עדלי היה מועמד לסגן נשיא ארצות הברית ב-1892, במהלך הבחירות לנשיאות לצד גרובר קליבלנד, לטישה פעלה מטעמו. סטיבנסון כבר הייתה רגילה לדבר בציבור דרך הנהגת מועדוני הנשים של בלומינגטון, ודיברה בשם בעלה, במיוחד בהתנגדות לחוק הלודג'. היא גם כתבה בדרך כלל מכתב אישור לתקשורת המקומית לאחר קמפיין בעיר.

לואיס סטיבנסון הפך למזכיר המדינה של אילינוי ואביו של מושל אילינוי ושל המועמד לנשיאות בשנים 1952 ו-1956 עדלי סטיבנסון. הנין שלהם, עדלי יואינג סטיבנסון השלישי, היה סנאטור אמריקאי מאילינוי מ-1970 עד 1981 ומועמד לא מוצלח למושל אילינוי ב-1982 וב-1986.

היא סבלה משגרון חמור ומכאבי ראש ממיגרנות שלעיתים קרובות אילצו אותה ללבוש סדי רגליים. אף על פי כן, היא תוארה כ"מתבוננת ושופטת חריפה של אנשים, ומארחת מקסימה".  היא עזרה להקים את בנות המהפכה האמריקנית כדי לנסות לרפא את המחלוקות בין צפון לדרום לאחר מלחמת האזרחים וירשה את גברת קרוליין הריסון כנשיאת הארגון.

היא מתה בביתה בבלומינגטון, אילינוי ביום חג המולד בגיל 70 בשנת 1913. 

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:הגברות השניות של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1843
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1843
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1913
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1913