Sous le ciel de Paris

"Sous le ciel de Paris" (בתרגום לעברית: "תחת שמי פריז") הוא שאנסון צרפתי שנכתב ב-1951 כשיר נושא לסרט בשם דומה . השיר, המתואר כשיר אהבה לפריז, הפך לפופולרי בצרפת ובעולם וזכה להיות מושר על ידי מספר זמרים ידועים בצרפת (כמו איב מונטאן, ז'ולייט גרקו ואדית פיאף) ולביצועים בשפות שונות ברחבי העולם.

 ההיסטוריה של השיר 
ב-1950 החלו ההכנות לצילום הסרט "תחת שמי פריז"  בהובלת הבמאי ג'וליאן דוביביה  והתסריטאי הנרי ג'ינסון . השניים חזו בתוכנית טלוויזיה מוזיקלית בה השתתף התמלילן ז'אן דרז'ק  וחיברו אותו למלחין אובר גירו  כדי שהשניים יכינו את שיר הנושא לסרט עליו עמלו.

ב-1951 הציגו השניים את השיר בפני דוביביה וג'ינסון שאישרו אותו וכללו אותו בסרט בביצועו של ז'אן ברטוניה  (2001–1924) שהיה שחקן וזמר צרפתי.
הסרט בו נוגן השיר לא זכה להצלחה רבה מחוץ לגבולות צרפת אך השיר הפך פופולרי מאוד בצרפת ומחוצה לה.

 מבנה השיר 
השיר נחשב לשיר אהבה לפריז והתמלילן והמלחין שילבו בו אלמנטים מקומיים. כך למשל במילות השיר נעשה שימוש בצרפתית בניב פריזאי והמוזיקה מתבססת, בעיקר, על וולס צרפתי בסגנון רומנטי ובליווי כלי נגינה יוצאי דופן כמו אקורדיון וסוג של חמת חלילים.

כנגזר משם השיר "תחת שמי פריז" מנסה כותב השיר לגעת ברבים מסמליה הקלסיים של פריז שמתקיימים תחת אותם שמיים כמו קתדרלת נוטרדאם, גשר ברסי, נהר הסן, איל סן לואי, הזוגות האוהבים, הקלושרים, המוזיקאים שמנגנים ברחוב, מזג האוויר ההפכפך, הציפורים ועוד.

בניגוד לרוב השירים שנכתבים, שיר זה אינו בנוי מבתים ואין לו פזמון חוזר. עם זאת, יש לאורך השיר מספר שורות החוזרות על עצמן: "תחת שמי פריז" (5 פעמים) ו-"Hum, hum" (8 פעמים).

 ביצועים 
השיר הפך לפופולרי מאוד בצרפת וכ-15 זמרים, זמרות ולהקות צרפתיות עיבדו והקליטו גרסאות בצרפתית של השיר. בין הידועים היו איב מונטאן, ז'ולייט גרקו, אדית פיאף, הקומפניון דה לה שנסון, לין רנו, מישל לגראן, אנריקו מסיאס, מיריי מאתיה, איזבל אוברה, איזבל בולאי ועוד.

השיר עובד לסגנון אופראי על ידי אנדרה ריו ההולנדי וכן בוצע על ידי שלושת הטנורים (פלאסידו דומינגו, חוסה קאררס ולוצ'אנו פבארוטי) בקונצרט שנתנו בפריז ב-1998.

השיר תורגם לאנגלית על ידי התמלילן קים גנון  שקרא לו "Under Paris Skies" ובוצע על ידי זמרים רבים וביניהם אנדי ויליאמס, פול אנקה ובינג קרוסבי. במקביל עובד השיר לביצוע בסגנון הג'אז על ידי דיוק אלינגטון, טוטס טילמנס וקולמן הוקינס.

השיר נוגן בטקס הסיום של אולימפיאדת פריז 2024.

קישורים חיצוניים

 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:שירי אדית פיאף
קטגוריה:שירים בצרפתית
קטגוריה:שירי אהבה
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
קטגוריה:שירים על פריז