פראקריט

הפראקריט (Prakrit) הוא קבוצה של שפות ורנקלריות (שפות עממיות) ממשפחת השפות ההודו-אריות התיכונות, אשר היו בשימוש בתת-היבשת ההודית משנת 300 לפנה"ס ועד המאה ה-8 לספירה. המונח פראקריט מתייחס בדרך כלל לתקופה האמצעית של השפות ההודו-אריות התיכונות, למעט כתובות קדומות יותר והפאלי.

 הגדרה 
חוקרים מודרניים השתמשו במונח "פראקריט" כדי להתייחס לשני מושגים:

 שפות הפראקריט: קבוצה של שפות ספרותיות קרובות זו לזו.
 שפת הפראקריט: אחת משפות הפראקריט, ששימשה כשפה העיקרית בשירים שלמים.

חוקרים מסוימים כוללים את כל השפות ההודו-אריות התיכונות תחת הכותרת "פראקריטים", בעוד שאחרים מדגישים את ההתפתחות העצמאית של השפות הללו, לעיתים תוך הפרדה מהיסטוריית הסנסקריט בשל הבדלים חברתיים, דתיים וגאוגרפיים.

ההגדרה הרחבה ביותר משתמשת במונח "פראקריט" כדי לתאר כל שפה הודו-ארית תיכונה שסוטה מסנסקריט בכל אופן שהוא. החוקר האמריקאי אנדרו אולט מציין שהגדרה לא מספקת זו הופכת את "פראקריט" למונח כוללני לשפות שלא נקראו כך בהודו העתיקה, כגון:
 הפראקריט של אשוקה: השפה של כתובות אשוקה.
 השפה של כתובות מאוחרות יותר של הודו, הנקראת "פראקריט מונומנטלי" או "לנה פראקריט".
 השפה של כתובות סרי לנקה, הנקראת "פראקריט סינהלי".
 הפאלי, השפה של הקנון הבודהיסטי של תרוואדה.
 הסנסקריט ההיברידי הבודהיסטי.
 הגנדהארי, השפה של כתבי הקלף שנמצאו באזור המשתרע מצפון-מערב פקיסטן ועד מערב סין.
 קאנדה – אחת מכתובות צ'לוקיה מתארת את הקאנדה כפראקריט.

על פי כמה חוקרים, כמו האינדולוגים הגרמנים ריצ'רד פישל ואוסקר פון הינובר, המונח "פראקריט" מתייחס לקבוצת שפות מצומצמת יותר, ששימשו בעיקר בספרות.

 דקדוק 
הדקדקנים של ימי הביניים, כמו מרקנדיה (סוף המאה ה-16), מתארים דקדוק של הפראקריט בצורה מסודרת מאוד, אך הטקסטים הפראקריטים ששרדו אינם עוקבים אחר דקדוק זה. לדוגמה, על פי וישוואנתה (המאה ה-14), בדראמה בסנסקריט הדמויות צריכות לדבר במהרשטרי פראקריט בחרוזים ובשאוראסני פראקריט בפרוזה. אבל הדרמטיסט הסנסקריטי מהמאה ה-10, רג'שכארה, לא עוקב אחר כלל זה. מרקנדיה, כמו גם חוקרים מאוחרים יותר כמו סטנ קונו, מצאו פגמים בחלקי הפראקריט בכתיבתו של רג'שכארה, אך לא ברור אם הכלל שנקבע על ידי וישוואנתה היה קיים בתקופתו של רג'שכארה.

 סִפְרוּת 
שמאל|ממוזער|350x350 פיקסלים| "The Sūryaprajñaptisūtra" יצירה אסטרונומית שנכתבה בשפת ג'אן פראקריט (בכתב דוואנגרי),  1500 לפני הספירה
הספרות הפראקריטית נכתבה באזורים רבים בדרום אסיה. מחוץ להודו, השפה הייתה ידועה גם בקמבודיה ובג'אווה.

לעיתים קרובות מניחים בטעות כי הפראקריט הספרותית הייתה שפת העם הפשוט, מכיוון שהיא שונה מהסנסקריט, שהיא השפה הדומיננטית בספרות ההודית העתיקה. עם זאת, מספר חוקרים מודרניים, כמו ג'ורג' אברהם גרירסון וריצ'רד פישל, טוענים שהפראקריט הספרותית אינה מייצגת את השפות המדוברות על ידי העם הפשוט בהודו העתיקה.

במהלך תקופה ארוכה של האלף הראשון, הפראקריט הספרותית הייתה השפה המועדפת לרומנים פיקטיביים בהודו. השימוש בה כשפה לידע שיטתי היה מוגבל, בשל הדומיננטיות של הסנסקריט בתחום זה, אך עדיין קיימים טקסטים פראקריטים בנושאים כמו דקדוק, לקסיקוגרפיה, אלכימיה, רפואה, ניבוי וגמולוגיה. בנוסף, הג'יינים השתמשו בפראקריט בספרות הדתית שלהם, כולל פרשנויות על הספרות הקנונית הג'יינית, סיפורים על דמויות ג'ייניות, סיפורי מוסר, המנונים והסברים על דוקטרינה ג'יינית. פראקריט היא גם השפה של כמה טנטרות שייבה ומזמורי וישנאווה. 

 באקדמיה 
ב-8 באוגוסט 2023, אישר ראש ממשלת ראג'סטאן, אשוק גהלוט, את הקמתה של אקדמיה לשפה ולספרות פראקריט בראג'סטאן. אקדמיה זו תתמקד בפרסום הספרות העממית של הג'ייניזם ושימור המורשת הארכאולוגית והיכלי הדת של הקהילה הג'יינית. במסגרת פעילותה, האקדמיה תעסוק בשיקום, שימור וקידום הספרות בשפת הפראקריט, כולל הכנת אוצרות טקסטים, כתבי יד, מילון ותכנים אחרים, וכן בתרגום שפת הפראקריט לשפות הודיות שונות.

בנוסף, האקדמיה תארגן כנסים ספרותיים, סמינרים, ועידות משוררים, תערוכות ופעילויות הקשורות להפצת השפה והספרות, ותעניק כבוד לסופרים שתרמו תרומה משמעותית בתחום זה. לאקדמיה יהיו משרדים מרכזיים ביישובים כמו ג'איפור או ג'ודפור, והיא תפעל תחת מחלקת האמנות, הספרות, התרבות והארכאולוגיה של ממשלת ראג'סטאן.

מהלך זה מייצג חלק מהמאמצים לשמר ולקדם את שפת הפראקריט, השפה העתיקה שהייתה בשימוש נרחב בעבר, במיוחד במסגרת הספרות הג'יינית.

 לקריאה נוספת 




 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:הודו: שפות