מבצע ספורטפאלסט

מבצע ספורטפלאסט (בגרמנית: Sportpalast), הידוע גם כמבצע נורדמיר (בגרמנית: Nordmeer), היה פשיטה ימית של גרמניה בין 6 ל-13 במרץ 1942 כנגד שתיים משיירות הקוטב הארקטי של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, בעת שעברו בים הנורווגי. הפשיטה בוצעה על ידי אוניית המערכה טירפיץ, שלוש משחתות ושמונה צוללות. ספינות הצי הגרמני לא הצליחו לאתר אף אחת מהשיירות, אך הצליחו להטביע ספינת סוחר שהפליגה באופן עצמאי. גם בעלות הברית ניסו ליירט את הכוח הגרמני, אך ללא הצלחה.

המבצע היה ההתקפה הגדולה הראשונה של גרמניה על השיירות שהפליגו אל ומברית המועצות, תוך שימוש בספינות מלחמה שהועברו לנורווגיה הכבושה בתחילת 1942. טירפיץ וספינות הליווי שלה הפליגו ב-6 במרץ. בעלות הברית גילו על כך באמצעות פענוח של תשדורות רדיו גרמניות, והצי הבריטי הביתי ניסה לאתר ולהשמיד את הכוח הגרמני. מודיעין זה שימש גם לשינוי מסלול השיירות כדי להימנע מהמפגש עם טירפיץ. הבריטים איתרו את אוניית המערכה הגרמנית בבוקר 9 במרץ, אך עד אז היא כבר הייתה בדרכה חזרה לנורווגיה. התקפה על טירפיץ על ידי מפציצי טורפדו שהמריאו מנושאת המטוסים הבריטית HMS Victorious נכשלה, ושני מטוסים בריטיים הופלו. הספינות הגרמניות חזרו לבסיסן ב-13 במרץ.

הבריטים התאכזבו מכך שלא הצליחו לפגוע או להטביע את טירפיץ. כישלון זה יוחס לליקויים במטוסים ובטקטיקות שנעשה בהן שימוש. הם האמינו שאוניית המערכה מהווה איום משמעותי על השיירות, מה שהוביל לכך שניתנו להן ליוויים חזקים. הצי הגרמני הוכה בתדהמה מכמה קרוב היה טירפיץ לאסון, והחליט לנקוט בזהירות רבה יותר. אוניית המערכה נשלחה נגד שיירה נוספת אחת בלבד, PQ 17, ביוני 1942, אך הוחזרה לפני שביצעה התקפה. טירפיץ הותקפה פעמים רבות בעת שעגנה בנמלים בנורווגיה, ובסופו של דבר הוטבעה בנובמבר 1944.

 רקע 
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, פיתחה הקריגסמרינה (הצי הגרמני) תוכניות לתקוף את ספינות הסוחר של בעלות הברית במקרה של מלחמה. מפקד הצי, גרוס-אדמירל אריך רדר, סבר שאוניות מערכה וצוללות הן חלק מרכזי מהאסטרטגיה הזו. כתוצאה מכך, אוניות המערכה מסדרת שרנהורסט וביסמרק, שנבנו בסוף שנות ה-30 ותחילת שנות ה-40, עוצבו כך שיתאימו לביצוע פשיטות אנטי-סחר לטווח ארוך באוקיינוס האטלנטי. טירפיץ הייתה השנייה מבין שתי אוניות המערכה מסדרת ביסמרק והושקה באפריל 1939 ויועדה לשירות ב-25 בפברואר 1941.

הקריגסמרינה ביצעה שני פשיטות עם אוניות מערכה נגד שיירות של בעלות הברית באוקיינוס האטלנטי בתחילת 1941. אוניות המערכה גנייזנאו ושרנהורסט ביצעו את מבצע ברלין בין ינואר למרץ 1941. במהלך הפשיטה הזו הן הפליגו מגרמניה, תקפו ספינות סוחר של בעלות הברית וחזרו לצרפת הכבושה. פשיטה שנייה, מבצע רייניבונג, ננקטה במאי וכללה את אוניית המערכה ביסמרק ואת הצוללת הכבדה פרינץ אויגן. בעוד שהספינות הגרמניות השמידו את נושאת המערכה הבריטית אה"מ הוד ב-24 במאי, ביסמרק נפגעה קשות על ידי מפציצי טורפדו מסוג פיירי סורדפיש מנושאת המטוסים הבריטית אה"מ ארק רויאל וטבעה ב-27 במאי לאחר שנורה עליה התקפה ממספר אוניות מערכה בריטיות מהצי הביתי. האדמירל סר ג'ון טובי היה המפקד העליון של הצי הזה, והוביל אותו מאוניית המערכה אה"מ קינג ג'ורג' החמישי במהלך הקרב. אובדן הביסמרק הותיר את טירפיץ כאוניית המערכה הגדולה היחידה שנותרה לגרמניה. באותו זמן, הצוות שלה עדיין היה בתהליך של הכשרה.
טקסט=A black and white artwork depicting a warship with four large twin-gun turrets|ימין|ממוזער| ציור הכרה של "טירפיץ" כפי שהופיעה ב-1942
לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות ב-22 ביוני 1941, החלו בעלות הברית לשלוח שיירות עמוסות באספקה דרך ים נורווגיה והאוקיינוס הארקטי לנמלים בצפון רוסיה. השיירות הארקטיות שנשלחו במהלך 1941 ותחילת 1942 נתקלו בהתנגדות קלה בלבד, כאשר רק ספינת סוחר אחת ומשחתת בעלות הברית, HMS Matabele, הוטבעו על ידי צוללות גרמניות לפני מרץ 1942. תנאי מזג האוויר הקשים, שכללו קור קיצוני, ים סוער ורוחות עזות, הקשו על ביצוע פעולות אוויריות וימיות באזור עבור כל הצדדים הלוחמים.

בדצמבר 1941, החלה הצבא הגרמני להעביר כוחות ימיים ואוויריים משמעותיים לצפון נורווגיה, אותה כבשו מאז תחילת 1940. הכוחות שנשלחו לנורווגיה היו מופקדים על תקיפת השיירות הארקטיות ועל הגנה מפני פלישה לאזור. באותה תקופה, המנהיג הגרמני אדולף היטלר האמין בטעות שבעלות הברית מתכוונות לפלוש לנורווגיה. ב-12 בינואר 1942, הורה היטלר להעביר את אוניית המערכה טירפיץ מגרמניה לטרונדהיים שבנורווגיה. טירפיץ ושתי משחתות הליווי שלה עזבו את וילהלמסהאפן בגרמניה ב-14 בינואר והגיעו לטרונדהיים ב-16 בינואר. היא נועדה להיות מרכיב מרכזי בקבוצת קרב חזקה, לאחר שאוניות מלחמה גרמניות נוספות יגיעו לאזור. באותו זמן, קפיטן צור זה קארל טופ היה מפקד טירפיץ.

בעלות הברית למדו על הגעתה של טירפיץ לטרונדהיים ב-17 בינואר באמצעות מודיעין אולטרה, שנאסף על ידי פענוח תשדורות רדיו גרמניות מיירטות. מטוסי צילום סיור בריטיים איתרו את אוניית המערכה ב-23 בינואר, ובוצעו טיסות סדירות מעל אזור טרונדהיים כדי לעקוב אחריה. בשל האיום שהציבה טירפיץ על שיירות בעלות הברית באוקיינוס האטלנטי ובים הנורווגי, ראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל, הורה ב-25 בינואר כי "השמדת הספינה הזו או אף נטרולה היא האירוע הימי החשוב ביותר ברגע זה. אין מטרה אחרת שמשתווה לכך". חיל האוויר המלכותי (RAF) שלח 16 מפציצים כבדים לתקוף את טירפיץ בעוגנה בליל ה-29/30 בינואר, אך לא נגרם כל נזק. טייסת מספר 217 של חיל האוויר המלכותי קיבלה פקודה בפברואר להתכונן למשימה חד-כיוונית נגד אוניית המערכה. תוכנית זו כללה תקיפה על ידי מטוסי בריסטול בופורט, ולאחר מכן הצוותים היו קופצים במצנח מעל שוודיה הנייטרלית או נוטשים לים. הפשיטה לא יצאה לפועל, וטייסת 217 חזרה לתפקידיה הרגילים באמצע מרץ 1942.

המודיעין של בעלות הברית גילה כי טירפיץ מבצעת אימונים בפיורד של טרונדהיים ב-19 בפברואר. בתגובה לכך, טובי הפליג באותו יום עם רוב הצי הביתי כדי לתקוף את נמל טרומסה בנורווגיה או לתקוף את טירפיץ אם תצא לים. הוא ביטל את הפשיטה על טרומסה לאחר שהאדמירליות העבירה מידע מודיעיני לפיו קבוצה נוספת של ספינות גרמניות מועברת לטרונדהיים; מדובר בסיירות הכבדות אדמירל שר ופרינץ אויגן, יחד עם שלוש משחתות. נושאת המטוסים אה"מ ויקטוריוס, בליווי הסיירת הכבדה אה"מ ברוויק וארבע משחתות, נשלחה לתקוף את הספינות הללו, וארבע צוללות תפסו עמדות סמוך לטרונדהיים. מטוסי נושאת המטוסים לא הצליחו לאתר או לתקוף את הכוח הגרמני בשל מזג אוויר גרוע, אך הצוללת צה"מ טרידנט טרפדה ופגעה קשה בפרינץ אויגן סמוך לכניסה לפיורד טרונדהיים ב-23 בפברואר. אדמירל שר נותרה ללא נזק, ועגנה בסמוך לטירפיץ. מפקד אוניות המערכה, תת-אדמירל אוטו ציליאקס, קיבל את הפיקוד על קבוצת הקרב הזו והשתמש בטירפיץ כספינת הדגל שלו. ציליאקס הוביל את הכוחות הגרמניים במבצע הפריצה בתעלת למאנש בין 11 ל-13 בפברואר, שבמהלכו שבו גנייזנאו, שארנהורסט ופרינץ אויגן לגרמניה מברסט שבצרפת דרך תעלת למאנש. במהלך המבצע ניזוקו שתי אוניות המערכה ממוקשים, ולא היה ניתן לשלוח אותן לנורווגיה כמתוכנן. בעוד שהכישלון למנוע מאוניות המערכה לעבור בתעלת למאנש היה מבוכה חמורה לבריטים, ההעברה המחודשת של הגרמנים סיימה את האיום שהיוו אוניות המלחמה בברסט על הספינות של בעלות הברית באוקיינוס האטלנטי.

 הקדמה 
 שיירות בעלות הברית 
טקסט=Black and white photograph of a warship in rough seas|ממוזער| אה"מ "קינג ג'ורג' החמישי" נצפתה מאה"מ ויקטוריוס במהלך מבצע ספורטפלאסט
בשל נוכחות קבוצת הקרב בטרונדהיים, ניתנה הוראה לצי הביתי לספק כוח כיסוי חזק למרחק רב לשיירות הארקטיות הבאות; זו הייתה הפעם הראשונה שנעשה הדבר. הבריטים גם הגבירו את סיורי האוויר באזור טרונדהיים ובים הנורווגי כדי לעקוב אחר תנועות הצי הגרמני. שתי שיירות ארקטיות הפליגו בו זמנית ב-1 במרץ 1942. השיירה PQ 12 עזבה את איסלנד בדרכה לברית המועצות, והשיירה QP 8 יצאה ממורמנסק בצפון רוסיה כדי להחזיר ספינות לאוקיינוס האטלנטי. PQ 12 כללה 17 אוניות סוחר ולוותה על ידי סיירת כבדה, שתי משחתות וכמה ספינות לווייתנים נורווגיות חמושות. QP 8 כללה 15 אוניות סוחר והייתה מלווה בליווי חלש של שתי קורבטות ושתי שולות מוקשים. טובי ביקש שהשיירות יפליגו בו זמנית כדי להקל על הצי הביתי להגן עליהן כשהן עוברות במים שבין האי יאן מאיין והאי בר, שם היו בסיכון הגבוה ביותר לתקיפה מצד אוניות השטח הגרמניות.

ב-3 במרץ כוח בפיקודו של סגן-אדמירל אלבן קרטיס, סגן מפקד הצי הביתי, יצא מאיסלנד כדי להגן על השיירות. הכוח כלל את אוניית המערכה אה"מ דיוק אוף יורק, סיירת המערכה אה"מ רינואון ושש משחתות. טובי היה על סיפון "קינג ג'ורג' החמישי" בבסיס הראשי של הצי בסקפה פלו. הוא העדיף להישאר שם עם ספינת הקרב ונושאת המטוסים ויקטוריוס כדי להישאר בקשר טלפוני עם מקורות המודיעין שלו וליירט את "טירפיץ" אם תנסה לפרוץ לאוקיינוס האטלנטי. שמירה על חלק מהצי ב-Scapa Flow תסייע גם לשמור על ספינות וצוותיהן מוכנים ללחימה מתוך ציפייה למערכה ממושכת, כשטובי האמין ש"גנייזנאו" וש"ארנהורסט" יצטרפו ל"טירפיץ" במהלך הקיץ לאחר תיקונם. האדמירליות לא הסכימה עם אסטרטגיה זו והורתה לטובי לצאת לים ב-3 במרץ, כדי שכוח הצי הביתי המלא יוכל לפעול נגד "טירפיץ" אם תפליג. בכך היא קיבלה אחריות על ההשלכות אם אוניית המערכה הגרמנית תיכנס לאוקיינוס האטלנטי. טובי הפליג זמן קצר לאחר מכן עם "קינג ג'ורג' החמישי", "ויקטוריוס", "ברוויק" ושש משחתות. שני הכוחות המרכזיים של צי הבית נפגשו ממזרח ליאן מאין ב-6 ביוני. טובי קיבל פקודה לתת עדיפות להגנה על השיירות על פני השמדת "טירפיץ". הוא לא היה מרוצה מכך, וראה בטביעת ספינת הקרב "חשיבות גדולה לאין שיעור לניהול המלחמה מאשר בטיחותה של כל שיירה". הכוחות בפיקודו של טובי היו חזקים במידה ניכרת מאלה שעמדו לרשותו של סיליאקס.

הכוח האווירי של ויקטוריוס כללה שתי טייסות המצוידות במפציצי טורפדו פיירי אלבקור, טייסות אוויריות 817 ו-832. מספר האלבקורים שהוקצו לטייסות היה שונה; לטייסת 817 היו תשע ולטייסת 832 היו שתים עשרה. מטוסים דו-כנפיים מיושנים אלו יכלו להיות חמושים בטורפדו בודד והיו איטיים ובלתי ניתנים לתמרון. הצוותים של שתי טייסות האלבקור היו מנוסים, אך קיבלו הכשרה מועטה בתקיפת ספינות מלחמה של האויב. המרכיב הנוסף של כנף האוויר של נושאת המטוסים היה טייסת אוויר ימית 809 המצוידת במטוסי הקרב פיירי פולמאר. הפולמארים היו נחותים מלוחמים גרמנים בשל חוסר המהירות והתמרון שלהם, אך היו מסוגלים ליירט מפציצים. טובי התייחס לכמות הסיוע האווירי שזמינה לצי שלו כלא מספקת.

 תוכניות גרמניות 
צוות של מטוס סיור ימי גרמני מדגם פוקה-וולף Fw 200 זיהה ספינות של PQ 12 ליד יאן מאין בסביבות הצהריים ב-5 במרץ. מפקד קבוצת הצי הצפוני של גרמניה, גנרל-אדמירל רולף קרלס, ביקש רשות לתקוף את השיירה באמצעות כוחו של סיליאקס. בקשה זו אושרה על ידי ריידר לאחר שהתייעץ עם היטלר. פקודותיו של ריידר לסיליאקס ציינו כי עליו להימנע מכוחות הצי של בעלות הברית ככל האפשר, ולתקוף שיירות רק אם הן מוגנות על ידי כוח שווה או קטן יותר משלו. הפשיטה נקראת בדרך כלל מבצע ספורטפאלסט על ידי היסטוריונים, אך הוגדרה כמבצע נורדמיר על ידי סיליאקס וצוותו.

סיליאקס היה מודע לכך ששתי שיירות של בעלות הברית נמצאות בים. הוא אמנם האמין שהם יהיו מוגנים על ידי צי הבית,אך לא ידע מהי עוצמתו או אם הוא יצא לדרך. תוכניתו למבצע הייתה ליירט אחת או שתיים מהשיירות באזור שבין יאן מאין לאי הדוב. ברגע שנתקלה בשיירה, "טירפיץ" הייתה צריכה להשמיד את האוניות המלוות ולאחר מכן היא והמשחתות יתקפו את ספינות המשא. עקב מחסור בדלק, סיליאקס לא הצליח להפליג עם כל כוחו. הוא עזב את טרונדהיים בצהריים של 6 במרץ עם "טירפיץ" והמשחתות פרידריך איהן, הרמן שומן ו־Z25.

שמונה צוללות גרמניות שבסיסן בנורווגיה הוקצו לתמוך ב"טירפיץ". ארבע הצוללות עם הצוותים המנוסים ביותר הוצבו במקומות שבהם קיוו שיוכלו לתקוף את צי הבית אם יתערב. ארבע הצוללות האחרות פעלו ליד מורמנסק כדי לתקוף כל ספינה מ-PQ 12 שתצליח להמלט מאוניית המערכה.

 הקרב 
 6–7 במרץ 
טקסט=A map showing the movements of naval forces between 5 and 8 March 1942 as described in the article|ממוזער| מפה של השלב הראשון של הקרב בין הצהריים של 5 במרץ ל-4 לפנות בוקר של 8 במרץ 1942
הספינות הגרמניות לא נצפו על ידי סוכני המחתרת הנורווגית בעת יציאתן. טיסת המודיעין האווירי הבריטי המתוכננת מעל טרונדהיים לא הצליחה להתבצע ב-6 במרץ עקב מזג אוויר סוער, והסיורים האוויריים הנוספים מעל הים הנורווגי שהיו אמורים להתבצע במקרה זה לא הוטסו עקב מחסור במטוסים. המגע נוצר לראשונה על ידי הצוללת HMS SEAWOLF ב-18:01 ב-6 במרץ, כאשר הצוות שלה מבחין בספינת מלחמה אחת גדולה תוך כדי סיור מצפון ליציאה לפיורד טרונדהיים. מפקד הצוללת "Seawolf" סגן דיק רייקס הניח שמדובר "טירפיץ". הוא ניסה לתקוף את הכוח הגרמני, אך לא הצליח להתמקד והפסיק את הניסיון. לאחר מכן שלח צוות "Seawolf" דיווח רדיו על המגע הזה, שהצביע על כך שהספינה היא או שייטת או ספינת קרב. קבוצת הקרב הגרמנית הפליגה לצפון-מזרח לאורך חופי נורווגיה במהירות של  למשך שארית 6 במרץ ופנתה צפונה בחצות.

במהלך 6 במרץ, שיירת PQ 12 עברה באזורים של קרח מפוזר. זה אילץ אותה לקחת מסלול דרום מזרחי במשך רוב היום, והביא לנזק חמור למשחתת HMS Oribi. QP 8 איחרה גם היא בלוח הזמנים, שכן היא התפזרה על ידי סערות ב-4 וב-6 במרץ. ספינת המשא הסובייטית "Izhora" והספינה האמריקאית "Larranga" נשארו מאחורי השיירה ב-4 במרץ ולא הצליחו להצטרף אליה.

טובי קיבל את הדיווח של רייקס מעט אחרי חצות בליל ה-6/7 במרץ, ושפט כי "טירפיץ" נמצאת בים. הוא האמין כי אוניית הקרב ככל הנראה משמשת להגנה על צפון נורווגיה מפני נחיתה, אך לא היה מסוגל לשלול את האפשרות שהיא תתקוף את השיירות. טובי רצה להשתמש בכוחו של קרטיס כדי להגן על השיירות בזמן שהספינות בפיקודו הישיר יירטו את "טירפיץ". האדמירלות סירבה לאפשר זאת והנחתה את צי הבית להישאר מרוכז כך שהמטוסים של Victorious יוכלו להגן עליו מפני מתקפות אוויריות. טובי פקד על הצי להפליג צפונה כדי להגיע לעמדה ממנה תוכל Victorious לשגר מטוסי סיור בשעה 10 בבוקר. אולם תנאי הקרח באותה תקופה הפכו את הטיסה לבלתי אפשרית. זו הייתה הזדמנות שהוחמצה עבור הבריטים, שכן סבירות גבוהה שהחיפוש המתוכנן ימצא את "טירפיץ" בזמן שצי הבית היה פחות מ  ממנה.

לגרמנים היה חסר מידע על מיקומה של PQ 12, שכן המטוסים והצוללות שלהם לא הצליחו לזהות שוב את השיירה. סיליאקס עדיין לא היה מודע לכך שצי הבית פועל ליד ספינותיו. "טירפיץ" שיגרה שני מטוסי שטח של Arado Ar 196 בבוקר 7 במרץ, אך הם לא מצאו את PQ 12. סיליאקס גם ניתק את שלוש המשחתות כדי לבצע חיפושים עצמאיים. תנאי מזג האוויר נותרו גרועים לאורך היום, עם רוחות חזקות וסופות שלגים תכופות. שתי השיירות חלפו אחת על השנייה אחר הצהריים. "Z25" הגיע בטווח של  מ־QP 8 אך לא ראה אותו. במהלך אחר הצהריים של 7 במרץ הזהירה האדמירליות את שיירת PQ 12 כי ייתכן שספינות גרמניות פועלות בסביבתה. בתגובה שינתה השיירה זמנית את מסלולה צפונה לפני שפנתה שוב מזרחה כדי להימנע מאזור של קרח בים.

בסביבות השעה 16:30 פרידריך אין זיהה את ה-Izhora. "טירפיץ" שינתה מסלול כדי להצטרף למשחתת. פרידריך אין התקיפה ופגעה ב-Izhora בטורפדו, אך המוקדן של אוניית המטען הצליח לשלוח דיווח על מגע לפני שהיא טבעה. זה התקבל על ידי צי הבית, והעניק לטובי מיקום משוער עבור הכוח הגרמני. הבריטים גם תפסו שידור רדיו מצוללת גרמנית בשעה 16:40, אשר זוהה בטעות כשנשלח על ידי טירפיץ'. מיפוי כיוון רדיו הצביע על כך ששידור זה נשלח מסמיכות ל-PQ 12, וטובי הוציא פקודות לשש מהמשחתות שלו להתנתק ולחפש את הנתיב שבו הספינות הגרמניות עשויות להשתמש כדי לחזור לנורווגיה ממיקום ה-"Izhora" בעוד שכוח הקרב המרכזי המשיך צפונה-מזרחית כדי להגן על השיירה. טובי קיבל אחר הצהריים מודיעין אולטרה שאישר שהגרמנים צדים את השיירות במקום לנסות למנוע נחיתה של בעלות הברית. שידור רדיו נוסף מצוללת גרמנית שנלכד בשעה 19:40 הוביל את טובי וצוותו להאמין בטעות שטירפיץ מפליגה במהירות דרומה.

סיליאקס המשיך לחפש את השיירות בשעות אחר הצהריים של 7 במרץ. המשחתות שלו אזלו בדלק, ו"פרידריך איהן" הופרדה כדי להצטייד בדלק בנרוויק ולאחר מכן הצטרפה שוב לקבוצת הקרב. שני ניסיונות לתדלק את המשחתות האחרות מ"טירפיץ" נכשלו עקב מזג אוויר סוער, ולכן הן נשלחו במקום זאת לטרומסו. ספינת הקרב סבלה מבעיות מכניות ב-7 במרץ שלא ניתן היה לתקן בים. זה הגביל את מהירותה ל .

 8 במרץ 
שש המשחתות הבריטיות המשיכו לדרום-מזרח, לפני שפנו צפונה ב-2 לפנות בוקר ב-8 במרץ. הם לא הצליחו לזהות אף אחת מהספינות הגרמניות. בשלב זה חיפשה "טירפיץ" את השיירות באופן עצמאי והייתה כ  צפון מזרחית לצי הבית. המשחתות הבריטיות היו עם דלק נמוך לאחר החיפוש, ופנו לאיסלנד כדי לתדלק. זה הותיר את צי הבית עם משחתת אחת בלבד, שכן שתיים הופרדו כדי להצטייד בדלק באיסלנד בלילה הקודם. טובי שיער שספינת הקרב הגרמנית התחמקה ממשחתותיו, ופנה לדרום-מערב כדי להיפגש עם משחתות אחרות שנחוצות כדי להגן על אוניית ראשה מפני צוללות. הוא קיבל מודיעין אולטרה נוסף לגבי פעולות מטוסי הקרב הגרמניים והערכות על פעילות רדיו בריטית במהלך הבוקר ומעט אחרי הצהריים, אך בשגגה, ייעוץ זה לא ציין שהשידורים שנלכדו היו מופנים לסיליאקס. אם טובי היה מקבל מידע על כך, סביר להניח שהוא היה מסיק שטירפיץ' לא עושה את דרכה לנורווגיה והיה מסובב את צי הבית חזרה.

במהלך הבוקר של 8 במרץ, פנתה "טירפיץ" צפונה לכיוון האי הדוב בניסיון להקדים את PQ 12. לאחר מכן פנתה ספינת הקרב לדרום מערב על נתיב שסיליאקס האמינה שיירטה את השיירה והצוות שלה נקרא לעמדות קרב לקראת הקרב הצפוי. סיליאקס טעתה, שכן PQ 12 שינתה את מסלולה עם שחר לאחר שקיבלה אזהרה על ניסיון היירוט בהתבסס על מודיעין שהתקבל באולטרה. היא עברה מצפון ל"טירפיץ". אוניית המערכה ומטוס הקונדור שסיירו לא זיהו אף אחת מאוניות בעלות הברית. קבוצת הצי הצפונית שלחה לסיליאקס אות בשעה 18:20, המצביע על כך שייתכן כי PQ 12 נטשה את מסעה לאחר שזוהתה ב-5 במרץ והעניקה לה רשות להפסיק את המבצע אם תרצה. סיליאקס החליטה לעשות זאת, ובשעה 20:25 פנתה דרומה לכיוון נורווגיה.

טובי קיבל מודיעין אולטרה נוסף במהלך אחר הצהריים של 8 במרץ שאישר שסיליאקס פועלת באזור אי הדוב. בתגובה, הוא הפך את כיוון ההפלגה של צי הבית בשעה 18:20 והחל להפליג לעבר אי הדוב. באותה תקופה לקח רק שעתיים או שלוש לפענח את שידורי הרדיו הימיים הגרמניים שנלכדו, מה שאפשר לכוחות בים להגיב במהירות למודיעין הזה.

לאחר ששינה מסלול, הפר טובי את שתיקת הרדיו כדי לדווח לאדמירליות שהוא נוסע צפונה עם הגוף המרכזי של הצי וחסר לו הגנה מפני צוללות. הוא גם ביקש מהאדמירלות לקחת על עצמה את הפיקוד הישיר על כוחות הנפרדים של המשחתות והסיירות של צי הבית, מאחר שיש לה הבנה טובה יותר של מיקומם ויכולת לתקשר איתם ביתר קלות. שתי סיירות נשלחו לים הנורווגי, שם פעלו ליד יאן מאין. זוג סיירות נוסף ושלוש משחתות שביצעו את החיפושים בבוקר 8 במרץ, הפליגו לאחר מכן מאיסלנד כדי לפטרל באותו אזור. קבוצות של משחתות הוכנו גם בבסיסים באיסלנד ובסקוטלנד כדי להצטרף לצי הבית. טובי קיווה שהגרמנים יירטו את אות הרדיו שלו ויזעיקו את "טירפיץ" מה שיבטיח את בטיחות PQ 12 וייתכן שיביא את ספינת הקרב לטווח של מטוסי ויקטוריוס.

 בוקר של 9 במרץ 
טקסט=A map showing the movements of naval forces between 4 am 8 March and 13 March 1942 as described in the article|ממוזער| מפה של השלב השני של הקרב בין 4 לפנות בוקר ב-8 במרץ ל-13 במרץ 1942
בשעה 1:37 לפנות בוקר ב-9 במרץ, האדמירליות הפנו את טובי ל"נווט במהירות מרבית של 120 מעלות". זה היה בתגובה לשידור רדיו גרמני שנלכד אשר גילה שסיליאקס פונתה לאיי לופוטן כדי להיפגש עם משחתות בשעה 7 בבוקר באותו יום. צי הבית התאים את מסלולו לכיוון איי לופוטן ב-2:42 לפנות בוקר במהירות של . בזמן זה הספינות הבריטיות היו במרחק של כ  ממערב לספינת הקרב הגרמנית. טובי קיבל מידע נוסף מאולטרה בשעות הבוקר המוקדמות אשר אישר שהגרמנים חוזרים לטרונדהיים וסיפק את המיקום הצפוי של "טירפיץ" בשעה 13:00 באותו יום. מחלקת > יירטו אותות רדיו מצי הבית ואותתו לאנשי המודיעין על סיפון "טירפיץ", והזהירו את סיליאקס שכוח בריטי שכלל נושאת מטוסים נמצא באזור.

בשלב זה כבר היה מאוחר מדי עבור ספינות הקרב ושיירת הקרב של צי הבית ליירט את הכוח הגרמני לפני שהגיע לחוף הנורווגי. עם זאת, הייתה אפשרות כי טורפדו של מטוסי התקיפה של ה-ויקטוריוס יצליחו להזיק לטירפיץ ולהאט את אוניית הקרב באופן מספיק כדי לאפשר לצי הבית להשמיד אותה. בשעה 3:16 לפנות בוקר ביקש טובי שהמפקד של נושאת המטוסים, קפטן הנרי בובל, יספק לו הצעות למתקפה כזו. בובל הגיב בתוכנית לטוס משישה אלבקורים ב-6:30 בבוקר כדי לחפש את הגרמנים, ולאחר מכן כוח תקיפה של שנים עשר אלבקורים חמושים בטורפדו כעבור שעה.

ששת מטוסי החיפוש שוגרו בשעה 6:40 בבוקר; שלושה נשלפו מכל אחת משתי טייסות האלבקור. בזמן זה צי הבית היה  מצפון-מערב "לטירפיץ", שנפגש עם "פרידריך איהן". תנאי מזג האוויר היו טובים. הכוח הגרמני זוהה על ידי טייס של אלבקור בשעה 8:03 בבוקר. ברגע שקיבלו את דוח הזיהוי, הוזמנו שנים עשר מטוסי התקיפה להמריא. טובי שלח הודעה לצוותיהם לפיה יש להם "סיכוי נפלא שעשוי להשיג את התוצאות החשובות ביותר". מטוס החיפוש שמר על קשר עם "טירפיץ". לאחר שזוהו, סיליאקס העריך כי התקפה של מטוסי טורפדו עומדת להיות בלתי נמנעת. הוא הורה לאוניית הקרב להגיע למהירות מרבית, הנחה את הצוות להיכנס למעמד קרב והשיק את המטוסים הצפים שלה. ניתן היה לשגר רק אחד ממטוסי הציפה, וברגע שהיה באוויר סיליאקס שינתה את מסלולה של ספינת הקרב כדי להמשיך לווסטפיורדן כדי שתחסה בנרוויק. בזמן זה ספינת הקרב הייתה רק  מהחוף הנורווגי. תותחי הנ"מ של "טירפיץ" ירו לעבר מטוסי החיפוש ללא הצלחה, אך המטוס הצף גרם נזק לאחד מהם ופצע איש צוות. מטוסי החיפוש האחרים לא נרתעו, והמשיכו לעקוב אחר הספינות הגרמניות. סיליאקס ביקשה מ> (חיל האוויר הגרמני) בנורווגיה לשלוח מטוסי קרב כדי להגן על הכוח שלו, אך לקח מספר שעות עד שהמטוסים נשלחו משדות התעופה הסמוכים.
טקסט=Black and white aerial photo of a ship taken from a long distance|ימין|ממוזער| תמונה שצולמה מאלבקור המציגה את "אוניית המערכה טירפיץ" פונה בחדות כדי להתחמק מטורפדות במהלך המתקפה ב-9 במרץ
כוח התקיפה הבריטי היה מאורגן בארבע טיסות משנה, כל אחת עם שלושה אלבקורים, והובל על ידי לוטננט מפקד ביל לוקאס מטייסת 832. לוקאס הצטרף רק לאחרונה לטייסת ולא עבר הכשרה בתקיפת ספינות מלחמה של האויב. הוא הבחין בספינות הגרמניות בשעה 8:40 בבוקר, והורה לפקודתו להתקרב אליהן בגובה של  היכן שענן מפוזר עלול להסתיר את המטוס מהעין. בגלל רוח מזרחית חזקה ומהירותן המהירה של הספינות הגרמניות, מהירות הסגירה של האלבקרס הייתה . דוקטרינת מפציצי הטורפדו הבריטית קראה לכוחות תקיפה לעקוף את מטרותיהם, ולאחר מכן מחצית מהמטוסים יתקפו מצד שמאל והאחרים מצד ימין, כאשר הטורפדות ישוגרו בו זמנית במרחק בין  ל מספינות האויב. התקפה שכזו תהיה קשה עבור אוניות מלחמה גדולות להתחמק ממנה. בשל המהירות האיטית של ההתקרבות, לוקאס הורה לכל טיסת משנה לתקוף באופן עצמאי במקום לתקוף יחד.

ההתקפה הראשונה נעשתה על ידי טיסת המשנה בשליטה אישית של לוקאס. המטוס התקרב "לטירפיץ" מצידה השמאלי ושחרר את הטורפדות שלו בשעה 9:18 בבוקר מגובה נמוך מאוד וממרחק שהיה כנראה יותר מ-1,000 מטרים מספינת הקרב. "טירפיץ" פנה בחדות לנמל, והתחמק מהטורפדות הללו. טיסת משנה מטייסת 817 ביצעה אז התקפה דומה מצד שמאל של ספינת הקרב, כאשר גם הטורפדות שלו החטיאו את המטרה.

התמרון של "טירפיץ" אילץ את שתי טיסות המשנה האחרות לתקוף מאחור ולא מימין כפי שמפקדיהם תכננו במקור. זה חייב את הצוותים שלהם לטוס לתוך ירי כבד. הם שחררו את הטורפדות שלהם ממרחק קיצוני, ושני מטוסי אלבקור הופלו על ידי תותחי הנ"מ של "טירפיץ" ; כל ששת הטייסים שהיו על המטוס נהרגו. לא הושגו פגיעות, אם כי טורפדו אחד הגיע למרחק של  מספינת הקרב. לאחר התקפה זו שבו המטוסים הבריטיים לנושאת המטוסים ויקטוריוס ונחתו בסביבות השעה 11:00 בבוקר.
טקסט=Black and white photograph of men carrying another man from an aircraft|ממוזער| משקיף מאלבקור שנפצע כאשר מטוסו נורה על ידי מטוס הצף של "טירפיץ" שהוצא מהמטוס על סיפון אה"מ "ויקטוריוס"
המלחים הגרמנים חשו הקלה על כך שנמלטו מהתקיפה הבריטית מבלי שנגרם נזק כלשהו ל"טירפיץ". הנפגעים היחידים שלהם היו שלושה גברים שנפצעו מירי מכלי הטיס הבריטי. סיליאקס העניק לטופ את צלב הברזל במקום על כישוריו בהתחמקות מהטורפדות הבריטיות. הטייסים הבריטים ששרדו ספגו ננזפו על ידי הקצינים הבכירים של "ויקטוריוס" כשתחקרו. בדו"ח שלו, בובל מתח ביקורת על לוקאס על כך שהחל את המתקפה לפני שמטוסיו היו בעמדה המתאימה ושפט שהטייסים האחרים שחררו את הטורפדות שלהם במרחק גדול מדי מספינת הקרב. טובי לא ניסה להוביל מתקפת טורפדו שנייה על "טירפיץ" מכיוון שמטוסיו ו"יקטוריוס" לא היו מסוגלים לפעול במרחב האווירי המוגן סביב נרוויק עם סיכוי כלשהו להצלחה.

 9–13 במרץ 
כישלון ההתקפה של מפציצי הטורפדו גרם לכך שצי הבית לא הצליח להביא את "טירפיץ" לקרב לפני שהגיע למקום מבטחים. ספינת הקרב הגרמנית עגנה ליד נרוויק בשעה 20:00 ב-9 במרץ. בשעות אחר הצהריים המאוחרות של 9 במרץ פנה הצי הביתי מערבה כדי להתחמק מהתקפות אוויריות אפשריות. מטוסי סיור גרמניים החלו לעקוב אחרי הצי, אך אף אחד ממטוסי ה"פולמר" של ויקטוריוס לא הוטס מכיוון שחשבו שהם לא יוכלו ליירט אותם. בשעה 15:45 שלושה מטוסי יונקרס Ju 88 הגרמנים תקפו ללא הצלחה את צי הבית באמצעות פצצות. ארבע משחתות הצטרפו לצי הבית בסביבות השעה 19:00. טובי שקל לפשוט על עמדות גרמניות בנורווגיה, אך החליט לוותר על זה ובמקום זאת קבע את המסלול בכיוון סקפה פלו. צי הבית, שתוגבר בשמונה משחתות נוספות, הגיע לסקפה פלו בלילה ב-10 במרץ.

אחת משתי סירות רתמה נורווגיות חמושות שיצאו מאיסלנד כדי לחזק את ליווי PQ 12, התהפכה בעת חיפוש אחר השיירה. רק שלושה מחברי הצוות שלה ניצלו על ידי הסירה הרתמה השנייה, אשר המשיכה ישירות למורמנסק.

הצוות של "טירפיץ" השלים תיקונים במנועי ספינת הקרב 48 שעות לאחר הגעתה לנרוויק. היא עזבה את הנמל בליווי של חמש משחתות קצת לפני חצות ב-12 במרץ. בהנחיית מודיעין אולטרה ודיווחים מסוכני התנגדות בנורווגיה, כוח של שמונה משחתות בריטיות בפיקודו של קפטן אלן סקוט-מונקרייף ניסה ליירט את הכוח הגרמני בין טרונדהיים לבודו באותו לילה. הם לא יצרו קשר, ונאלצו להסתובב מהחוף ב-3:30 לפנות בוקר כדי להימנע מהתקפת מטוסים גרמניים עם עלות השחר. גם ארבע צוללות בריטיות שהוצבו לאורך הנתיב בין נרוויק לטרונדהיים לא הצליחו לתקוף את הספינות הגרמניות. "טירפיץ" עגנה ליד טרונדהיים בשעה 21:00 ב-13 במרץ. הבריטים קיבלו דיווחים על הגעתה לשם מסוכני מודיעין נורווגים ודיווחים אלה אושרו על ידי מטוס צילום מודיעין ב-18 במרץ.

 אחרי הקרב 
 הערכות 
הבריטים התאכזבו מכישלונם להטביע או להזיק ל"טירפיץ". בעקבות המבצע טובי מתח ביקורת על ההנחיות שקיבל מהאדמירליות. הוא סבר שהפקודה לתעדף את הגנת השיירות על פני תקיפת ספינת הקרב הפריעה לפעולותיו ושהצי לא היה צריך להישלח למים שבהם פעלו מספר גדול של צוללות מכיוון שחסרות לה מספיק משחתות כדי להגן על הספינות הכבדות שלו. הוא גם היה מתוסכל מהניסיונות של האדמירליות לנהל את הפיקוד שלו מקרוב במהלך הקרב. האדמירליות הסכימה לשתי הביקורות של טובי, והסכימה שלהשמדת הטירפיץ תהיה עדיפות עיקרית של הצי הבית כאשר הוא מלווה שיירות, וכי הצי לא אמור להמשיך מעבר ל-14 מעלות מזרח אם חסרים לו משחתות. ביקורת אחרת שלו נחשבה לא הוגנת שכן לאדמירליות הייתה גישה טובה יותר למודיעין אולטרה מאשר לטובי בזמן בים.

ב-13 במרץ ביקש צ'רצ'יל מלורד הים הראשון, אדמירל הצי סר דדלי פאונד, לספק "דו"ח על התקיפה האווירית על טיפריץ, המסביר כיצד 12 המטוסים שלנו לא הצליחו לפגוע כלל בהשוואה ליעילות יוצאת הדופן של המתקפה היפנית על פרינס אוף ויילס וריפאלס. הסיבה הייתה שליפנים היו מספיק מטוסים יעילים עם צוותים מאומנים היטב, בעוד לזרוע האווירית של הצי לא. פאונד ניסה להסביר זאת לצ'רצ'יל, אך ראש הממשלה לא השתכנע לחלוטין וזה תרם לו להיות ספקן לגבי ערכה של זרוע האוויר של הצי. אף על פי כן, כישלון המתקפה ב-9 במרץ הוביל להחלטה להאיץ את השיפורים בכוח האווירי של הצי המלכותי.

מבצע ספורטפלאסט גם הדגים את האיום שמהוות ספינות המלחמה הגרמניות בנורווגיה על השיירות הארקטיות, והוחלט גם כי צי הבית יגן על כל השיירות בעתיד. ההחלטה הזו מנעה העברת אוניות מהצי לזירות אחרות במלחמה. פאונד היה כל כך מודאג מהסיכון ש"טירפיץ" תתקוף שיירה ארקטית, עד שהוא ביקש את הסכמתו של צ'רצ'יל לא לשלוח אף אחד מהן במהלך תקופת הקיץ שבה יהיה אור יום כמעט מתמשך באזור הארקטי. ראש הממשלה לא הסכים. לעומת זאת, טובי האמין שהגרמנים ינהגו בזהירות עם השימוש ב"טירפיץ" בעקבות ניסיונם במהלך מבצע ספורטפלסט. הוא ציפה שהם לא ישלחו אותה לתקוף שיירות בזמן שהן עוברות בים ים ברנץ.

הגרמנים ננזפו בעקבות מבצע ספורטפאלסט. גם סיליאקס וגם ריידר האמינו שמזל הטוב הוא הסיבה היחידה ש"טירפיץ" נמלטה מנזק או מהשמדה. כתוצאה מכך, ריידר והיטלר החליטו לשלוח שוב את ספינת הקרב נגד שיירות רק אם הניצחון ייחשב כבטוח. היטלר גם הורה שהיא תוכל לשמש גם לתקיפת שיירות רק אם יאושר תחילה שאין נוכחות של נושאות מטוסים באזור. לאחר מכן הוחזקה טירפיץ בעיקר בכוננות כדי לתקוף את כוחות בעלות הברית שניסו לבצע נחיתה בנורווגיה. שאר ספינות המלחמה, כמו גם צוללות וכלי טיס, שימשו נגד השיירות. כתוצאה מכך, לבעלות הברית לא היו הזדמנויות לתקוף את "טירפיץ" בים לאחר מבצע ספורטפלסט. מפציצים כבדים של RAF ביצעו התקפות נוספות נגד ספינת הקרב בטרונדהיים ב-31 במרץ וב-28 וב-29 באפריל 1942, אך לא גרמו נזק.

 הפעולות הבאות 
ביוני 1942 החליט ריידר לשלוח את "טירפיץ" ושלוש סיירות כבדות נגד השיירה הארקטית הבאה במבצע Rösselsprung. כוח זה הפליג ב-2 ביולי לאחר ששיירת PQ 17 זוהתה בדרך לברית המועצות, והוכנס לאלטפיורד בצפון הרחוק של נורווגיה ב-4 ביולי כדי להמתין לאישורו של היטלר לתקוף. לאחר שנודע כי "טירפיץ" הפליגה, פאונד הורה לשיירה להתפזר ולליוויה לסגת בערב 4 ביולי. טובי לא הסכים מאוד עם ההחלטה הזו. נגרמו אבדות רבות מצוללות וכלי טיס גרמניים. ספינת המערכה יצאה מאלטפיורד ב-5 ביולי כדי לתקוף את השיירה, אך הוזעקה על ידי ריידר באותו לילה לאחר שהתברר שהנושאת מטוסים ויקטוריוס נמצאת בים.

כוחות בעלות הברית תקפו את טירפיץ במקומות עגינתה בנורווגיה במהלך 1943 ו-1944. ספינת הקרב ניזוקה קשות ב-22 בספטמבר 1943 במהלך מבצע "מקור" שבו השתמשו בצוללות קטנות, ומעולם לא הייתה ראויה שוב ללחימה מלאה. הזרוע האווירית של הצי הסבה נזק נוסף לטירפיץ במהלך מבצע טונגסטן ב-3 באפריל 1944, אך כמה התקפות נוספות של נושאות מטוסים נכשלו עקב מזג אוויר גרוע וחסרונותיהם של מטוסי הצי הבריטי. ב-15 בספטמבר 1944 מפציצים כבדים של RAF פגעו קשות ב"טירפיץ" במהלך מבצע פארוואן, וב-12 בנובמבר באותה שנה, במהלך מבצע קטכיזם הטביעו אותה עם אבדות ניכרות בנפש.

 קישורים חיצוניים 

 ביבליוגרפיה 






















הערות שוליים

קטגוריה:הצי המלכותי הבריטי: קרבות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:קריגסמרינה: קרבות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:זירת האוקיינוס האטלנטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1942