כלכלת ספרד

כלכלת ספרד המודרנית היא מדינת רווחה באופייה והיא אחת הכלכלות הגדולות והמשמעותיות באירופה. נכון ל-2024, מדורגת ספרד ככלכלה ה-15 בגודלה בעולם והשישית בגודלה באירופה. התמ"ג לנפש בה עומד על קרוב ל-36,000 דולר. ספרד חברה באיחוד האירופי (EU) ובגוש האירו (EZ), בארגון המדינות המתועשות (G7) ובפורום שרי האוצר ונגידי הבנקים המרכזיים (G20) כמו גם בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD) וארגון הסחר העולמי (WTO). 

נכון ל-2022, ספרד דורגה במקום ה-27 במדד הפיתוח האנושי (HDI) של האו"ם ובמקום ה-33 בתוצר לנפש על ידי הבנק העולמי לשנת 2023. ספרד, שבעברה הייתה מדינה חקלאית בעיקרה, היא כיום בעלת מגזר יצרני הנמנה בין החשובים במערב אירופה. זאת בשל קצב הצמיחה הגבוה בענפי התעשייה השונים ממנו נהנתה ספרד מאז שנות ה-50.

 היסטוריה 
עם עלייתו של פרנקו לשלטון בשנות ה-30 הייתה כלכלת ספרד כלכלה נחשלת וריכוזית. בשנים 1959-1973, אירע מה שכונה בשם "הנס הספרדי", כאשר ספרד ידעה צמיחה כלכלית מהירה. מאז, הלך ופחת לאורך השנים כובד המשקל של מגזר החקלאות בכלכלתה של ספרד. פרנקו עודד תהליך זה על ידי כך שהפחית במידה ניכרת את ריכוזיות המשק בשנים אלו. עם זאת, נותר המשק ריכוזי בסטנדרטים מערביים. תהליך זה הואץ בזכותה של תמיכה אמריקאית מסיבית, שניתנה בתמורה להצבת טילים ובסיסים אמריקאיים בשטח ספרד, שלא נכללה אז במסגרת נאט"ו, על רקע המלחמה הקרה.

אחת מתוצאותיו החשובות של תהליך זה הייתה היווצרותה של שכבת ביניים רחבה, שהקלה על המעבר לשלטון דמוקרטי בעשורים הבאים. החל משנת 1964 ביצעה ספרד בהצלחה סדרה של רפורמות שנועדו להמריץ את המשק ולעודד את התפתחותו. חרף זאת, לקראת סוף שנות השבעים נתן משבר הנפט העולמי את אותותיו גם בספרד ובדומה למדינות רבות בעולם אף היא שקעה במיתון עמוק. יחד חברו לזאת גם ההרעה שחלה במאזן המסחרי, שנבעה מיבוא מוגבר של הסחורות לתחומי המדינה, וכן חזרתה של הדמוקרטיה לספרד ופתיחת גבולותיה.

עם נפילת המשטר הדיקטטורי בספרד עמד התוצר הלאומי לנפש על 80% בערך מהממוצע המערב-אירופי. מאז שנות ה-80, בעידוד האיחוד האירופי, פיתחה המדינה את כלכלתה, שיפרה את התשתיות, הפכה את התעשייה למודרנית ועידכנה חוקים שונים כדי שיתאימו לקווים המנחים של האיחוד האירופי. כתוצאה מהרפורמות השונות, הסקטור הפרטי התחיל לגדול והשקעות חוץ לא איחרו לבוא.

באיחור מה, בהשוואה למדינות אחרות במערב אירופה, התפתחו בספרד גם תעשיות הפלדה, המספנות, הטקסטיל והמחצבים. כיום, בכלכלתה של ספרד מיוחס למגזר השירותים פלח נכבד. הדבר מתבטא בבירור הן בנתון התוצר המקומי הגולמי (בשנת 2005 - 67% מסך התמ"ג) והן בשיעורי תעסוקה לפי מגזרים (65%). ההכנסות מענף התיירות מאפשרות להטות את הכף בשיפור מאזן התשלומים.

בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 ותחילת שנות המאה ה-21, עודדה הממשלה הימנית ליברליזציה, הפרטה, דה-רגולציה והקטנת שיעור המס. ב-1 בינואר 1999 הייתה ספרד בקבוצה הראשונה של המדינות באיחוד האירופי, שהחליפו את המטבע שלהן באירו. לאחר הבחירות של 2004 הפחיתה המדינה עוד יותר את המעורבות הממשלתית בעסקים, נלחמה ביתר שאת בהונאות מס, ועודדה יצירתיות, מחקר ופיתוח. עם זאת, לאחר העלאות מיסים ומגזר ציבורי שהתנפח, סובלת ספרד משיעור אבטלה גבוה מאוד (21% ב-2011), בעיקר בקרב צעירים, מגרעון ממשלתי, ומבועת נדל"ן שהובילה בין 1995 ל-2007 לזינוק של יותר מ-200% במחירי הבתים.

משבר החוב האירופי החמיר את מצבה הכלכלי של ספרד, כפי שהשפיע על שאר מדינות ה-PIGS, בשל הגידול החד בחוב החיצוני של ספרד והתחזית לצמיחה נמוכה, אשר יחד עם הורדת דירוג האשראי של ספרד על ידי סוכנויות הדירוג הביא לחששות כי המדינה תגיע למצב שבו לא תוכל לפרוע את חובותיה ("פשיטת רגל"). בשנת 2010 התרחש בספרד משבר התעסוקה החמור ביותר במדינות ה-PIGS, וכ-20% מתושבי ספרד לא השתתפו במעגל העבודה. אחת מתוצאות המשבר המהווה גם אינדיקטור לחומרתו הייתה ירידת השערים ועליית התשואות של איגרות החוב של ספרד הנסחרות בבורסה ומיועדות להיפרע בעוד 10 שנים. זאת לאור העלאות מיסים, עליות מחירים, ומגזר ציבורי שהלך ותפח. הבנק המרכזי האירופי (ECB) הגביר את רכישות איגרות החוב שהונפקו על ידי ספרד בניסיון למתן את הירידה החדה בערכן אך המצב הכלכלי של המדינה לא השתפר. ביוני 2012 הודיעה ספרד כי היא זקוקה לסיוע של האיחוד האירופי, כדי לשמור על היציבות של המערכת הפיננסית שלה. נכון לפברואר 2018 רמת האבטלה ירדה לשיעור של 15%.

חקלאות
עד שנות ה-60 של המאה ה-20, כלכלת ספרד הייתה תלויה בעיקר בענף החקלאות, אך כיום מעסיק הענף רק כ-5% מסך האוכלוסייה הפעילה כלכלית במדינה. הגידולים העיקריים הם חיטה, שעורה, סלק, סלק סוכר, תירס, תפוחי אדמה, דגני שיפון, שיבולת-שועל, אורז, עגבניות ובצל. ספרד התברכה גם בכרמים, בפרדסי הדרים ובמטעי זיתים נרחבים. סך התוצרת של דגנים לשנת 2005 עמד על 14 מיליון טונות; מתוכם 3.8 מיליון טונות חיטה, 8.3 מיליון טונות שעורה, 4 מיליון טונות תירס ו-126,1 אלף טונות שיפון. סך התוצרת השנתית של גידולים אחרים באותה השנה: 6.7 מיליון טונות סלק סוכר, 2.6 מיליון טונות תפוחי אדמה, 5.9 מיליון טונות ענבים, 3.8 מיליון טונות עגבניות, כמעט 3 מיליון טונות של תפוזים ומעט פחות ממיליון טונות בצל.

עקב תנאי האקלים השוררים בספרד והתוואי הטופוגרפי הייחודי לה, נחשבת חקלאות הבעל ככורח המציאות ברוב שטחה. החקלאות במחוזות הנושקים לחוף הים התיכון מסתייעת מזה זמן רב במערכות השקיה. כך הפכה רצועת חוף זו מאזור שלפנים שרר בו אקלים שחון, לאחד האזורים הפוריים ביותר בענף החקלאות בספרד, ולעיתים קרובות ניתן להבחין בו בגידולי חממה.

בעמק נהר האברו בוצעו פרויקטים של השקיה בהם שולבו גם תחנות כוח הידרואלקטריות. אזורים נרחבים באקסטרמדורה מושקים במי נהר גוואדיאנה באמצעות מערכות השקיה שהותקנו במסגרת פרויקטים ממשלתיים ("תוכנית בדאחוס" ו"regadíos de Coria", בין היתר). מיזמי השקיה בהיקף מצומצם יותר משמשים במידה נרחבת יותר את החקלאים באזורים בהם שורר אקלים לח יותר וכן בפרדסים שסביב הערים מורסיה וולנסיה.

ספרד אחראית לכמעט חצי מייצור שמן הזית העולמי. בעונת 2021–2022 יצרה הופקו 1.5 מיליון טונות של שמן זית. בין זני הזית הספרדים: מנזינה ארבקינה ופיקואל.

 משק החי, יערנות ודיג 
ממוזער|ערימות שעם ביער בספרד. חומר גלם זה הוא משאב היערנות העיקרי של המדינה.
לגידולי כבשים וחזירים נודעת חשיבות רבה במשק החי בספרד. בשנת 2005 מנו עדרי משק החי שלה 22.7 מיליון ראשי כבשים, 25.1 מיליון ראשי חזירים, 6.5 מיליון ראשי בקר, 3 מיליון ראשי יעלים, 240,000 ראשי סוסים ו-131 מיליון ראשי עופות לסוגיהם. בשנת 2001 יוצרו בספרד 32 מיליון קילוגרמים של דבש.

שעם הוא משאב היערנות העיקרי של ספרד. בשנת 2001 הסתכמה סך תוצרת השעם ב-57,581 טונות. סך התפוקה של עיסת תאית ועצים מיערות ספרד אינו מספק את כל צורכי המדינה.

חשיבותה של תעשיית הדיג בספרד פחותה כיום יחסית לעבר. עם זאת, גם כיום נמנית ספרד בין המדינות המובילות באירופה בענף הדיג, הן במונחים של היקף צי הדיג והן במונחים של כמות הדגה. בשנת 2004 הסתכמה כמות הדגה השנתית בספרד ב-1.2 מיליון טונות. מרבית הדגה ופירות הים מורכבת מדגי טונה, דיונונים, דגי בקלה, סרדינים (בויגו ובאי כריסטינה), אנשובי (בנמלי מפרץ ביסקאיה), דגי מקרל, עיט הים וצדפות.

26% מסך דגי הטונה נדוגו ב-2004 בשיטת אלמדרבה (almadraba) הנהוגה בדרום ספרד, המנצלת את נדידתם הלוך וחזור של להקות דגי טונה בין האוקיינוס האטלנטי לים התיכון. דיג הטונה בספרד עומד על 60% מהסך הכולל באיחוד האירופי, כמות המציבה את ספרד במקום שני בעולם בדייג טונה.

מזה מספר עשורים חלה התפתחות ניכרת בחקלאות הימית בספרד, הן בים והן במקווי מים מתוקים ביבשה. מיני דגי גידול בולטים הם: דגי זהב, דגי לברק, צדפות מאכל, דגי שמך, דגי פוטית וסלמון; סך התוצרת בשנת 2003 הייתה 311,287 טונות.

מחצבים

החל משנת 1996 הסתמנה בתעשיית המחצבים בספרד מגמה של צמצום עקבי ומדורג בהפקת פחם וכן חל קיפאון מסוים בפעילות הכרייה של מתכות. לעומת זאת, גברה בהתמדה פעילות החציבה של מינרלים וסלעים שונים (כגון סלסטיט, נתרן גופרתי, ספיוליט, פלואוריט, טיח, פלדשפטואיד, פצלות, שיש, גרניט ועוד.). בשנת 2003, הסתכמה סך התפוקה השנתית הכוללת (בטונות) בכ-20,6 מיליוני טונות פחם וליגניט (פחם חום), 265,000 טונות עפרות ברזל, 70,000 טונות עפרות אבץ, 2,000 טונות עופרת, 6,5 מיליוני טונות טיח ו-2,409,554 חביות נפט גולמי בשנה.

בשנת 2001 היוו הליגניט (פחם חום) והפחם הביטומני (פחם שחור) משאבי המחצבים העיקריים המשמשים את משק האנרגיה בספרד; בתחום המתכות בלטה תפוקת האבץ ובין המינרלים ומוצרי המחצבים התעשייתיים בלטו הנתרן הכלורי (מלח שולחן רגיל) וחרסיות מיוחדות. מכרי הפחם העיקריים נמצאים במחוז אסטוריאס ובצפון מחוז לאון; מרבצי עפרות הברזל העיקריים ממוקמים סביב הערים סנטנדר ובילבאו; בעיירה אלמדן שבסביבות סיודאד ריאל נרשמה בעבר תפוקה משמעותית של המתכת כספית; יותר מכל, בולט חבל אנדלוסיה בו מופקת יותר ממחצית הכמות של מתכות בספרד כולה.

תעשייה

כ-40% מהאוכלוסייה עוסקים בתעשייה. בספרד מיוצרים, בין היתר, מוצרי טקסטיל, מוצרי ברזל ופלדה, כלי רכב, כימיקלים, מוצרי ביגוד והנעלה, כלי שיט, תזקיקי נפט ומלט. בולטים בחשיבותם בין ענפי התעשייה - ענף המזון והמשקאות וענף כלי התחבורה, שמביניהם ראוי לציין את תעשיית המכוניות ואת התעשייה האווירית בספרד. 

ספרד נמנית בין יצרניות היין החשובות ביותר בעולם; בשנת 2003 עמדה סך התפוקה של יין במדינה על 30 מיליון הקטו-ליטרים. לפני הרפורמות שעבר ענף הפלדה של ספרד בשנות התשעים, רוכזה תעשייה זו בעיקר בבילבאו, בסנטנדר, באוביידו ובאווילס.

משק האנרגיה

תרומתו של מגזר האנרגיה בספרד לתוצר המקומי הגולמי של המדינה היא בשעור של כ-5%. עם זאת, חשיבותו היא מעבר לזו שמשתקפת בתרומתו גרידא לתפוקה הכלכלית הכוללת. זהו מגזר בעל חשיבות אסטרטגית ראשונה במעלה למשק, מכיוון שכל פעילות כלכלית תלויה באספקה סדירה של אנרגיה - בין אם בתחום מתן השירותים ובין אם בייצורן ובאספקתן של סחורות.

לאורך המאות ה-19 וה-20, התאפיין משק האנרגיה הספרדי בדלות יחסית של מקורות אנרגיה טבעיים (כגון נפט וגז), מצב שהוביל לגירעון תמידי באספקה ולתלות גבוהה בייבוא ממדינות זרות. בשנת 2008, עמד שיעור האספקה העצמית של אנרגיה בספרד על 25% בלבד, מתוך צריכה ראשונית של 148,070 קילוטון שווה ערך לנפט (ktoe).

בעשורים האחרונים עבר תמהיל האנרגיה הספרדי שינוי דרמטי, המאופיין בירידה חדה בשימוש בפחם ובמעבר מואץ לאנרגיות מתחדשות.

 אנרגיה גרעינית ודלקים מאובנים 
בשנת 2008 סיפקה האנרגיה הגרעינית כ-50% מהחשמל במדינה (עם כושר מותקן של 16,740 מגה-ואט). עם זאת, כחלק מתוכנית המעבר האנרגטי, אימצה ממשלת ספרד מדיניות של סגירה הדרגתית של הכורים הגרעיניים, תהליך הצפוי להסתיים עד אמצע שנות ה-30 של המאה ה-21. השימוש בפחם, שהיווה כ-15% מהייצור ב-2008, הצטמצם כמעט לחלוטין (פחות מ-2% נכון ל-2025).

 אנרגיות מתחדשות 
ספרד נחשבת לאחת המובילות העולמיות בתחום האנרגיה המתחדשת, בזכות תנאי אקלים אופטימליים ומדיניות ממשלתית תומכת:

 אנרגיה סולארית: בשנת 2009 דורגה ספרד ראשונה בעולם בהפקת אנרגיה סולארית. לאחר תנופת התקנה נרחבת של לוחות פוטו-וולטאיים החל משנת 2008, עקפה ספרד את גרמניה בכושר הייצור הריאלי. נכון לשנת 2026, ספרד היא אחת המפיקות הגדולות באירופה, עם כושר מותקן העולה משמעותית על התחזיות המוקדמות.
 אנרגיית רוח: בשנת 2003 הייתה ספרד היצרנית הגדולה בעולם של אנרגיה מהרוח. אף שארצות הברית, סין וגרמניה עקפו אותה בנפח הייצור הכולל בעשור השני של המאה ה-21, ספרד נותרה שחקנית מפתח. כבר בשנת 2005 הצליחו ספרד וגרמניה לייצר יותר אנרגיה מרוח מאשר מאנרגיה הידרואלקטרית.
 אנרגיה הידרואלקטרית: ספרד מדורגת באופן עקבי בין היצרניות הגדולות באיחוד האירופי (שנייה לאיטליה בכושר ייצור מותקן בקירוב)  של אנרגיה הידרואלקטרית.

בעשור הנוכחי (שנות ה-20 של המאה ה-21), שואפת ספרד להפוך ל"מרכז אנרגיה" (Energy Hub) אירופי. המדינה משקיעה משאבים עצומים בפיתוח טכנולוגיות מימן ירוק, תוך ניצול עודפי האנרגיה מהשמש ומהרוח לצורך הפקת דלק נקי ליצוא לשאר מדינות האיחוד האירופי

תיירות
ממוזער|מפרץ גלדנה, האי מנורקה.

מגזר התיירות מהווה את אחד מעמודי התווך המרכזיים של כלכלת ספרד, עם תרומה הנאמדת בכ-12%–13% מהתוצר המקומי הגולמי. ספרד מדורגת באופן עקבי כאחת משלוש המדינות המתויירות ביותר בעולם (לצד צרפת וארצות הברית). בשנת 2023 שברה המדינה שיא היסטורי עם הגעתם של למעלה מ-85 מיליון תיירים זרים, מגמה שנמשכה גם בשנים 2024–2025. זאת ביחס ל58.8 מליון ב-2006.

המגזר מהווה מנוע צמיחה אסטרטגי ומקור תעסוקה מרכזי עבור כ-13% מכוח העבודה במדינה. ההכנסות השנתיות מתיירות חוץ חצו ב-2024 את רף ה-100 מיליארד אירו.

 יעדים מובילים 

 קטלוניה: נכון לשנת 2026, קטלוניה ממשיכה להוביל כיעד התיירות המרכזי בספרד. אם בשנת 2006 ביקרו בחבל כ-15 מיליון תיירים (כ-25.3% מסך הכניסות), הרי שבשנים שבשנת 2025 המספר חצה את רף ה-19 מיליון מבקרים בשנה. ברצלונה נותרה המוקד העיקרי, אם כי הרשויות פועלות לווסת את העומס לטובת אזורי הפנים והפירנאים.
 האיים הבלאריים והקנריים: שני הארכיפלגים נאבקים על המקום השני והשלישי בדירוג. האיים הבלאריים (מיורקה, איביזה וכו'), שקלטו כ-10.1 מיליון תיירים ב-2006, רשמו צמיחה לכיוון ה-14 מיליון. האיים הקנריים נהנים מיתרון של עונת תיירות הנמשכת לאורך כל השנה, ומספר המבקרים בהם עלה מ-9.6 מיליון ב-2006 לכ-15 מיליון ב-2025.
 אנדלוסיה: החבל הדרומי שומר על מעמדו כמרכז תרבותי ונופש מוביל. מ-8.5 מיליון תיירים ב-2006, זינק החבל לכ-12.5 מיליון מבקרים ב-2025, תוך דגש על הערים ההיסטוריות (סביליה, גרנדה וקורדובה) לצד ענף הגולף ותיירות החופים.
 קהילת מדריד: זהו החבל שרשם את הצמיחה היחסית הגבוהה ביותר. ב-2006 ביקרו במדריד כ-3.9 מיליון תיירים בלבד, אך השקעות מסיביות במותג "מדריד" כבירת תרבות, קולינריה וקניות הפכו אותה למוקד משיכה עולמי, עם למעלה מ-8 מיליון מבקרים ב-2025.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ספרד: כלכלה
ספרד