כהן (איש דת)

כהן הוא אדם המשמש בתפקיד דתי או פולחני.צבי ורבלובסקי, האנציקלופדיה העברית כרך כ' (יעקב מליסה–כֻתנה), ערך "כֹּהֵן, כְּהֻנָּה", חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשל"א, עמ' 584

בדתות שונות קיימות משרות רבות ומגוונות, בעלות כינויים רבים (נביא, חוזה, איש־האלהים, כהן, מעונן, מנחש, מורה־חכם דת, מכשף, שמאן ועוד), שההבדלים ביניהם לא ברורים לגמרי, ומאפיינים שונים עשויים להתקבץ בתפקיד אחד. לרוב המונח "כהן" מתייחס לא לבעל תפקיד שעיקרו טכניקות מאגיות, אלא לאדם האמון על הביצוע הנכון של טקסי פולחן.צבי ורבלובסקי, האנציקלופדיה העברית כרך כ' (יעקב מליסה–כֻתנה), ערך "כֹּהֵן, כְּהֻנָּה", חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשל"א, עמ' 585

בחברות רבות, ראש יחידה חברתית מסוימת, כגון ראש השבט או המלך, נושא גם משרה דתית.William Robertson Smith, Owen Charles Whitehouse, "Priest", in: Hugh Chisholm (ed.), Encyclopædia Britannica (11th ed.), 1911, Cambridge University Press, p. 317

 התואר "כהן" במזרח הקדום 
ממוזער|275x275 פיקסלים|ארון קבורת תבנת ועליו כתובת פיניקית המציינת שהנקבר הוא "כהן עשתרת מלך צִדֹנִם"
התארים "כהן" ו"כהנת" במשמעות של נושאי תפקידים בפולחן לאלים מופיעים בטקסטים כנעניים קדומים:מנחם הרן, "כְּהֻנָּה, כֹּהֲנִים", בתוך: אנציקלופדיה מקראית כרך ד' (כבד–מלתחה), מוסד ביאליק, 1962, עמ' 14 () בכתבי אוגרית ובכתובות פיניקיות; ראו למשל: ארון קבורת תבנת, ארון קבורת אשמונעזר השני, ארון בתנועם, כתובת בעליתן בן עבדחר.. בכתובות אלה, המתייחסות לאלים כנעניים כגון בעל ועשתרת ורבים אחרים, מופיעים גם הצירופים "רב־כהנ" ו"רב־כהנת" – העומד או העומדת בראש הכהנים, תפקיד המקביל לכהן הגדול במקרא.; ראו למשל כתובת אספת 

 במקרא ובתרגומיו 
הכהן הראשון שמוזכר בתנ"ך הוא "מַלְכִּי־צֶדֶק מֶלֶךְ שָׁלֵם" שהיה "כֹהֵן לְאֵל עֶלְיוֹן",כֹּהֵן ולֵוִי באתר האקדמיה ללשון העברית, 29/10/2019 וכהנים נוספים שאינם משרתים במשכן או בבית המקדש נזכרים במקרא.פוטי פרע כהן און:  ו, ;כהנים במצרים: ;יתרו כהן מדין: , , ;בסיפור פסל מיכה: , ;כהנים פלשתים: , ;"כהני הבמות" ככינוי לעובדי מקדשי ירבעם בבית אל ובדן: ,  ו,  ו, שהם אינם משבט לוי: , וכן "כהן בית אל": ;כהני אחאב: ;כהני בעל בימי יהוא: ;מתן כהן בעל:  = ;כהנים משומרון שהוגלו ושבו, וכהני במות בקרב הגולים לשומרון: ;כהני כמוש: ;כהני מלך עמון: ;"ותעשו לכם כהנים כעמי הארצות": . למילה כהן מקבילות המילה הארמית כָּהֲנָא (הכהן) והמילה הערבית כַּאהִן (רואה עתידות).

בהקשר יהודי, מהעת העתיקה ועד ימינו, התואר כהן משמש לציון מעמד דתי של אלה המיוחסים לאהרן, כאשר בראשם עומד הכהן הגדול.שמואל אברמסקי, האנציקלופדיה העברית כרך כ' (יעקב מליסה–כֻתנה), ערך "כֹּהֵן, כְּהֻנָּה", חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשל"א, עמ' 589 שמם תורגם בתרגומי המקרא כ־ἱερεύς ביוונית ו־sacerdos בלטינית, שניהם מונחים הקשורים למילה "קודש", ומציינים אדם שעיסוקו היה ביצוע ריטואלים ציבוריים (במיוחד קרבנות) המכוונים לאלים, בשם קהילה מסוימת, כפי שהיה קיים בכל הדתות הגדולות בעת העתיקה.William Robertson Smith, Owen Charles Whitehouse, "Priest", in: Hugh Chisholm (ed.), Encyclopædia Britannica (11th ed.), 1911, Cambridge University Press, p. 316

כהנים לעבודה זרה מכונים לעיתים בתנ"ך כמרים, ומונח זה נכנס לשימוש בקרב מתרגמי התורה לארמית היהודיים בכל מקום שבו מוזכר "כהן" בהקשר של אלוהות זרה. משם המונח התגלגל גם לעברית החדשה יותר כתיאור לכהני הדת בנצרות (כומר). עם זאת, בכמה מקרים המילה "כהן" תורגמה כ"רבא" (=אדם חשוב), כאשר מדובר בכהן לאלוהות זרה שאין לגנותו, כגון פוטי פרע שהיה חותנו של יוסף, או יתרו שהיה חותנו של משה. יוצא דופן נוסף הוא מלכי צדק המוזכר לעיל, המתואר כ"משרת" ("משמיש") לאל עליון, שכן הוא לא נתפס ככהן לאל זר, אך גם לא ככהן הלכתי מבני אהרון.

 בנצרות 

בנצרות, פְּרֶסביטֶרוֹס (ביוונית: πρεσβύτερος במשמעות "זקן", משם לאנגלית: Priest) הוא תפקיד מימי הכנסייה המוקדמת, המוזכר עוד בברית החדשה. הרעיון המקורי של תפקיד זה הגיע ממשרות כהונה בדתות שקדמו לנצרות.

 ראו גם 
 כהן (יהדות)

 לקריאה נוספת 
 צבי ורבלובסקי, האנציקלופדיה העברית כרך כ' (יעקב מליסה–כֻתנה), ערך "כֹּהֵן, כְּהֻנָּה", חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשל"א, עמ' 584–589
 William Robertson Smith, Owen Charles Whitehouse, "Priest", in: Hugh Chisholm (ed.), Encyclopædia Britannica (11th ed.) Vol. 22, 1911, Cambridge University Press, pp. 316–322
קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:אנשי דת
קטגוריה:תארים ותפקידים דתיים
קטגוריה:מונחים ומושגים דתיים