משרד החוץ והמהגרים של לבנון

משרד החוץ והמהגרים של לבנון (בערבית: وزارة الخارجية والمغتربين, תעתיק מדויק: וזארה אלח'ארג'יה ואלמע'תרבין) הוא משרד של ממשלת לבנון הממונה על ענייני החוץ של המדינה ושמירה על היחסים עם קהילות המהגרים הגדולות שיצאו ממנה.

 היסטוריה 
ב-1 בספטמבר 1920 הכריז הגנרל הצרפתי אנרי גורו על הקמת מדינת לבנון רבתי עם גבולותיה הנוכחיים, ובירתה ביירות. החוקה הלבנונית הראשונה ניתנה ב-23 במאי 1926, ותוקנה מספר פעמים בשלבים מאוחרים יותר. עם זאת, החוקה שאושררה ב-1926 לא שמה קץ למנדט הצרפתי, אלא הפכה אותו לפורמלי יותר. הגדרת רבות מסמכויותיו, כולל מדיניות החוץ של לבנון. סעיף 94 של חוקת 1926 קובע: "ממשלת לבנון תסכים לאחר מכן עם נציג המדינה המנדטורית להקים סוכנות לבנונית בפריז ותפקידים לנספחים לבנוניים בנציגויות וקונסוליות צרפתיות בערים זרות שבהן יש לבנונים".

בשנת 1926 הוקם בפריז משרד בשם "הסוכנות הלבנונית בפריז", ואלפונס איוב מונה ל"נספח לבנוני למנהלת מדינות הלבנט הכפופות למנדט הצרפתי", שיהפוך בתקופה שבין 1937 ל-1944 ל"נציב הרפובליקה הלבנונית". אבל הנציב הלבנוני באותה תקופה נהנה מהרשאות מוגבלות מאוד. תפקידו הוגבל לצד המנהלי בלבד, שכן הוא הופקד על שליחת מידע מלבנון לממשלת המנדט הצרפתי ולהפך. הוא גם הגיש דיווחים ללבנונים בנוגע למצב הקהילה הלבנונית בפריז. הדברים החלו להשתנות עם חתימת ההסכם הצרפתי-לבנוני ב-1936, שהעניק ללבנון סמכות רבה יותר. משרד החוץ הוקם ב-15 באפריל 1937, אם כי עבודתו עדיין מוגבלת.

 לאחר הכרזת העצמאות של לבנון 
לאחר שהגנרל קאטרו הכריז על עצמאות לבנון, הפך חמיד פרנג'יה לשר החוץ הראשון בממשלה שהקים עומר דאוק ב-1 בדצמבר 1941. חמיד פרנג'יה החל בתהליך תכנון יעיל למבנה משרד החוץ, שם הוא מינה את חלים חרפוש למנהל הראשון של המשרד, וכן מינה את אליאס אל-סוחאן לעובד הראשון במשרד החוץ. בניין בית הנבחרים שימש כמטה המשרד.

סלים תקלה, שכיהן כשר החוץ במשך שלוש קדנציות רצופות, בין השנים 1943–1945, תרם באופן יסודי להנחת היסודות של משרד החוץ כפי שהוא היום. לבנון גם פתחה את המשלחת הלבנונית הראשונה בלונדון, לאחר מכן בקהיר, פריז וורשה, בנוסף לפתיחת מספר קונסוליות בלונדון, קהיר, פריז, מרסיי וירושלים. באותה תקופה הודיעה לבנון על כוונתה לכונן יחסים דיפלומטיים עם ארצות הברית, ברית המועצות, סין, איראן, עיראק וממלכת ערב הסעודית, ובכך לבסס ישירות את נציגויותיה במדינות אלו.

ב-30 במרץ 1953 הפכו כל הנציגויות הלבנוניות לשגרירויות (צו מס' 1220). הקבוצה הראשונה של דיפלומטים שמונו ב-1944 כללה: אדוארד ג'ורה, מוחמד חודרי, אמיל מטר, עזיז ברקאת, פול קלאט, נג'יב דהדה, יוסף קמאר, אנטואן פרנסיס, אדמונד חיאט, פואד חורי, אלי מעלוף, ג'רי חדאתי, עיזאת זיין, יוסף שדיד, אמיל מאנסי, אנטואן מוסלי, אלברט סמאהה, חסן סאאב, ג'וזף יזבק, נביל נאסר, ראמז שאמה, ג'וזף נאפה, הנרי אסמר, עיסאם ביהאם, אלי בוסטאני, שפיק שבסאב ופיקרי היידר.

 רשימת שרי החוץ 
שםתקופת כהונהצ'ארלס הלו19511952פיליפ טקלה19521952נאזם אקארי19521952מוסא מובארק19521953ז'ורז' חכים19531953אלפרד נקאצ'ה19531955חמיד בייק פרנג'ה19551955סלים לחוד19551956שארל מאליכ19561958פיליפ טקלה (קדנציה שנייה)19581958חוסיין אל אוייני19581960פיליפ טקלה (קדנציה שלישית)19601964פואד אמון19641964פיליפ טקלה (קדנציה רביעית)19641965חוסיין אל אוייני (קדנציה שנייה)19651965ז'ורז' חכים (קדנציה שנייה)19651966פיליפ טקלה (קדנציה חמישית)19661966ז'ורז' חכים (קדנציה שלישית)19661968פואד בוטרוס19681968חוסיין אל אוייני (קדנציה שלישית)19681969רשיד כראמי19691969יוסוף סאלם19691969נאסים מג'דלני19691970חליל אבו חמאד19701973פואד נפח19731974פיליפ טקלה (קדנציה 6)19741975לוסיאן דהדה19751975פיליפ טקלה (קדנציה 7)19751976קמיל שאמון19761976פואד בוטרוס (קדנציה שנייה)19761982אלי סאלם19821984רשיד כראמי (קדנציה שנייה)19841987סלים הוס19871990פארס בוייז19901992נסרי מעלוף19921992Farès Boueiz (קדנציה שנייה)19921998סלים הוס (קדנציה שנייה)19982000מחמוד חמוד20002003ז'אן עובייד20032004מחמוד חמוד (קדנציה שנייה)20042005פאוזי סאלוך20052006טארק מיטרי20062008פאוזי סאלוך (קדנציה שנייה)20082009עלי א-שאמי20092011עדנאן מנסור20112014גבראן באסיל20142020נאסיף חיטי20202020שרבל והבה20202021זינה עקר (מילוי מקום)20212021עבדאללה בו-חביב2021הווה

 קישורים חיצוניים 



 רשימת שרי החוץ של לבנון

קטגוריה:לבנון: יחסי חוץ
לבנון
קטגוריה:ממשלת לבנון