תווית לבנה

בתעשיית המוזיקה, תקליט עם תווית לבנה הוא פורמט הקלטה. לפורמט הקלטה זה יש מספר וריאציות שלכל אחת מהן מטרה אחרת:
 הוצאות מבחן: תקליט עם תווית לבנה עם הטקסט test pressing, מספר קטלוגי, שם האמן וזמן או תאריך ההקלטה של התקליט. תקליטים אלו מיוצרים בכמויות קטנות מאוד (בדרך כלל לא יותר מ-5 או 6 עותקים) כדי להעריך את איכות התקליט לפני תחילת הייצור ההמוני. כמו כן, תהליך זה מסייע לזהות בעיות במאסטרינג של ההקלטה.
 הקלטות שיווקיות: הקלטות לקידום מכירות שעליהם את אותו הטקסט והלוגו של התקליט המסחרי, אך עם רקע לבן בלבד. לכל הקלטה שיווקית כזו מיוצרים אלפים בודדים בלבד. עותקים אלו, אשר עשויים להכיל גם ביוגרפיות ותמונות של האמנים המוזיקליים, בדרך כלל מופצים לעיתונאים, מפיצי מוזיקה ותחנות רדיו בארצות הברית.
 קידום אנונימי: הקלטות אלו בדרך כלל מקדמות באופן אנונימי אמנים חדשים ואלבום עתידיים של אמנים מוכרים. במקרים מסוימים, חברות התקליטים מנפיקות תקליטים בגרסה זו בכוונה כדי להסתיר את זהויות המוזיקאים שמאחורי היצירה המוזיקלית (כגון ביצירות המוזיקליות של טרייסי לורדס ולה טויה ג'קסון ) מתקליטני הרדיו. כמו כן, מפיקי מוזיקת דאנס מוציאים בדרך כלל גרסאות כאלו על מנת לבחון את תגובת הקהל במועדוני הדאנס להפקות המוזיקליות שלהם.

בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, אמני הארדקור טכנו והאוס יצרו בעצמם תקליטי 12 אינץ' באולפנים ביתיים או מקומיים ומכרו אותם בחנויות תקליטי דאנס. כיום, בתעשיית ההאוס וההיפ הופ, תקליטים אלו מיוצרים בדרך כלל בכמויות קטנות (פחות מ-300) על ידי חברות תקליטים קטנות או תקליטני האוס והיפ הופ.

סטיב בקט מחברת התקליטים הבריטית ווראפ  אמר כי: "חנויות היו לוקחים ממך [חמישים תקליטים עם] תוויות לבנות תמורת חמישה פאונד כל אחד, אין בעיה. מוזיקת דאנס הייתה כולה ייבוא, ואז אנשים בבריטניה התחילו לעשות זאת בעצמם, והרצועות שלהם השתפרו יותר מהרצועות מאמריקה". חברות תקליטים, כמו ווראפ ו-Shut Up and Dance, מכרו תקליטי דאנס עם תוויות לבנות לתחנות רדיו פיראטיות וחנויות מוזיקה.

 ראו גם 
 מוצר מדבקה
 מותג פרטי
 חברת תקליטים
 תעשיית המוזיקה

 הערות שוליים 

קטגוריה:עסקי השעשועים
קטגוריה:חברות תקליטים
קטגוריה:תעשיית המוזיקה
קטגוריה:מונחים מוזיקליים