אלברט גור האב

אלברט ארנולד גור האב (באנגלית: ; 26 בדצמבר 1907 – 5 בדצמבר 1998) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם טנסי בין השנים 1953 ל-1971. כחבר המפלגה הדמוקרטית, כיהן קודם לכן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית ממחוז הקונגרס הרביעי של המדינה בין השנים 1939 ל-1953. הוא היה אביו של אל גור, שכיהן כסגן הנשיא ה-45 של ארצות הברית מ-1993 עד 2001, והחזיק במושב השני בסנאט של טנסי בין השנים 1985–1993. גור, יליד גרנוויל, טנסי, סיים את לימודיו ב-Middle Tennessee State Teachers College ולימד בבית הספר. מ-1932 עד 1936 כיהן כמפקח על בתי הספר של מחוז סמית'. הוא למד משפטים בבית הספר ללימודי ערב בנאשוויל YMCA, כיום בית הספר למשפטים של נאשוויל, שם השלים את לימודיו ב-1936.

הוא התקבל ללשכת עורכי הדין מאוחר יותר באותה שנה, וקיבל גם מינוי לנציב משרד העבודה של טנסי, תפקיד שמילא עד 1937. ב-1938 נבחר גור לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של טנסי. הוא נבחר בשנית, וכיהן מ-1939 עד שהתפטר בדצמבר 1944. במהלך מלחמת העולם השנייה, שירת גור לזמן קצר בצבא ארצות הברית כחלק מתוכנית שאפשרה לחברי קונגרס להצטרף לצבא בעילום שם כדי לקבל מידע ממקור ראשון על הכשרה, מוכנות וטיפול בחיילים המשרתים. הוא שירת בצבא מדצמבר 1944 עד מרץ 1945, אז השתחרר ותפס את מושב בית הנבחרים אליו נבחר שוב בנובמבר 1944. לאחר מכן נבחר מחדש ב-1946, 1948 ו-1950, וכיהן מ-1945 עד 1953. בשנת 1952 נבחר גור נבחר לסנאט של ארצות הברית. הוא נבחר מחדש ב-1958 וב-1964 וכיהן מינואר 1953 עד ינואר 1971. גור נכשל בניסיונו להיבחר מחדש ב-1970.

בסנאט, דגל גור ב־Federal Aid Highway Act של 1956. ב-1956, הוא גם התנגד למניפסט הדרומי ההפרדתי, אך הצביע נגד חוק זכויות האזרח של 1964. גור שינה את דעתו שנה לאחר מכן ותמך בחוק זכויות ההצבעה של 1965. בתקופת הנשיאות של לינדון ג'ונסון, תמך גור ברוב תוכניות החברה הגדולה של ג'ונסון. תבוסתו של גור ב-1970 נתלתה בחלקה בהתנגדותו להמשך מעורבות ארצות הברית במלחמת וייטנאם. לאחר שעזב את הסנאט, לימד גור משפטים באוניברסיטת ואנדרבילט. מאוחר יותר שימש כסגן נשיא של חברת Occidental Petroleum והיה חבר בדירקטוריון שלה. גור גם כיהן במועצות המנהלים של כמה חברות אחרות והפעיל חווה בה גידל בקר של אנגוס. גור מת בקארטהייג', טנסי ב-5 בדצמבר 1998, ונקבר בגני הזיכרון של מחוז סמית' של קארטהייג'.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
שמאל|ממוזער|276x276 פיקסלים| גור ב-1939
גור נולד בגרנוויל שבטנסי ב-26 בדצמבר 1907, והיה השלישי מבין חמישה ילדים של מרגי בטי (לבית דני) ואלן ארנולד גור. אבותיו של גור כללו מהגרים אנגלו-אירים שהתיישבו לראשונה בווירג'יניה באמצע המאה ה-18 ועברו לטנסי לאחר מלחמת העצמאות של ארצות הברית. כבני נוער, היו אלן גור וקורדל הול חברים.

גור למד ב-Middle Tennessee State Teachers College, ולימד בבית ספר במחוזות אוברטון וסמית' בין השנים 1926 ל-1930. הוא חיפש תפקיד ציבורי נבחר לראשונה בגיל 23, כאשר התמודד ללא הצלחה כמפקח על בתי ספר במחוז סמית'. שנה לאחר מכן מונה לתפקיד בעקבות פטירתו של המפקח המכהן.בשנת 1936 השלים גור את לימודיו בבית הספר של לימודי ערב למשפטים של נאשוויל YMCA, כיום בית הספר למשפטים של נאשוויל, והתקבל ללשכת עורכי הדין.

 קריירה בקונגרס 

לאחר שכיהן כנציב משרד העבודה של טנסי בין השנים 1936 עד 1937, נבחר גור ב-1938 כדמוקרטי לבית הנבחרים של ארצות הברית לתקופת הקונגרס ה-76, ונבחר שוב לקונגרסים הבאים וכיהן מ-3 בינואר 1939, עד שהתפטר ב-4 בדצמבר 1944, על מנת להתגייס לצבא ארצות הברית.

 שירות צבאי 
גור היה אחד מכמה חברי קונגרס שהצטרפו בעילום שם לצבא לסיורים קצרים, על מנת לצפות באימונים ובלחימה ולספק דיווחים ממקור ראשון לבית הנבחרים ולסנאט. הוא סיים הכשרה בסיסית בפורט מיד, מרילנד, ולאחר מכן הוצב בממשל הצבאי של בעלות הברית לשטחים כבושים בגרמניה כתובע באחד מבתי המשפט של הממשל הצבאי. גור שירת כטוראי והשתחרר במרץ 1945 כדי שיוכל לתפוס את המושב בבית הנבחרים של ארצות הברית אליו נבחר מחדש בנובמבר 1944.

גור נבחר מחדש לקונגרס ה-79 ולשלושת הקונגרסים הבאים וכיהן מ-3 בינואר 1945 עד 3 בינואר 1953. בשנת 1951 הציע גור בקונגרס שכוחות ארצות הברית יעשו "משהו אסוני" כדי לסיים את מלחמת קוריאה: חגורת קרינה (שתיווצר על ידי נשק גרעיני) שתחלק את חצי האי הקוריאני לצמיתות לשניים.George Mason University's History News Network. Retrieved December 29, 2009.

 הסנאט של ארצות הברית 
ב-1952, גור לא הועמד לבחירה מחדש בבית הנבחרים, אלא נבחר לסנאט של ארצות הברית. בבחירות אלו, הוא ניצח את הסנאטור המכהן כבר שש כהונות, קנת' מקלר, בפריימריז הדמוקרטי. ניצחונו של גור נחשב באופן נרחב כנקודת מפנה מרכזית בהיסטוריה הפוליטית של טנסי, המסמנת במידה רבה את סוף ההשפעה הכלל-מדינתית של אדוארד האל קראמפ, הבוס הפוליטי של ממפיס. במהלך כהונתו הראשונה, היה גור גורם מרכזי בחסות ובחקיקת החקיקה שיצרה את מערכת הכבישים הבין-מדינתיים. גור נבחר מחדש ב-1958 ושוב ב-1964, אך הפסיד בניסיונו להיבחר מחדש ב-1970.

גור היה אחד משלושת הסנאטורים הדמוקרטיים היחידים ממדינות הקונפדרציה לשעבר שלא חתמו על המניפסט הדרומי משנת 1956 המתנגדים לשוויון הגזעי, האחרים היו מנהיג הרוב בסנאט לינדון ג'ונסון מטקסס (שלא התבקש לחתום), והסנאטור השני של טנסי, אסטס קיפובר. הסנאטור מקרוליינה הדרומית, סטרום ת'ורמונד, ניסה לגרום לגור לחתום על המניפסט, אך גור סירב. גור הצביע בעד חוקי זכויות האזרח של 1960 ו-1968, וכן בעד חוק זכויות ההצבעה משנת 1965 ואישורו של ת'ורגוד מרשל לבית המשפט העליון. גור הצביע בעד החלטת הסנאט הראשונית על חוק זכויות האזרח משנת 1957 ב-7 באוגוסט 1957, אך לא הצביע על תיקון בית הנבחרים להצעת החוק ב-29 באוגוסט 1957. גור גם לא הצביע על התיקון ה-24 לחוקת ארצות הברית, ואף הצביע נגד חוק זכויות האזרח משנת 1964.

גור זכה בקלות במועמדות מחדש בשנת 1958, כאשר התמודד מול מושל טנסי לשעבר, פרנטיס קופר. באותה תקופה, זכייה במועמדות המפלגה הדמוקרטית נחשבה כמעט כשוות ערך לניצחון בבחירות בטנסי, משום שהמפלגה הרפובליקנית כמעט ולא הייתה קיימת בחלקים רבים של המדינה. בשנת 1964, גור ניצב בפני אתגר רציני בבחירות הכלליות מצד דן קויקנדול, יושב ראש המפלגה הרפובליקנית במחוז שלבי, שניהל קמפיין מפתיע בעוצמתו נגדו. על אף שגור ניצח, הצליח קויקנדול להגביל את תמיכתו ל־53 אחוזים בלבד מהקולות – וזאת למרות הניצחון הסוחף של הנשיא לינדון ג'ונסון בבחירות לנשיאות שנערכו במקביל.

 1970 קמפיין ותבוסה 
עד שנת 1970 נחשב גור לפגיע יחסית, על אף שכיהן כבר שלושה כהונות בסנאט, וזאת בשל עמדותיו הליברליות בסוגיות רבות – כמו התנגדותו למלחמת וייטנאם ותמיכתו בזכויות האזרח. מבחינה אלקטורלית זה היה סיכון מיוחד, שכן באותה תקופה המפלגה הרפובליקנית החלה להתחזק ולהיות תחרותית יותר בטנסי. הוא התמודד בפריימריז מול יריב נמרץ, בעיקר מצד קרוקט האדלִי, קריין חדשות לשעבר מנאשוויל, שניצל היטב את כישוריו התקשורתיים וניסה למצב עצמו מימינו של גור. גור הצליח להדוף את האתגר הזה, אך לבסוף הפסיד בבחירות הכלליות של 1970 לחבר בית הנבחרים הרפובליקני ביל ברוק.

גור היה אחד היעדים המרכזיים באסטרטגיה הדרומית ("Southern Strategy") של ממשל ניקסון ואגניו. הוא עורר את כעסו של הנשיא ניקסון שנה קודם לכן, כאשר ביקר את מדיניות הממשל ה"לא עושה דבר" בנושא האינפלציה. בתזכירMemo from Alexander Butterfield to Bryce Harlow, July 10, 1969 , Nixon Library ליועץ הבכיר ברייס הארלו, מסר עוזרו של ניקסון, אלכסנדר באטרפילד, את רצון הנשיא שגור "ייחטף באש" בשל הערתו.Radnofsky, Louise (December 10, 2010) Documents Show Nixon Ordered Jews Excluded From Israel Policy, The Wall Street Journal סגן הנשיא ספירו אגניו אף נסע לטנסי ב־1970 כדי ללעוג לגור, וכינה אותו "היו"ר האזורי הדרומי של הממסד הליברלי המזרחי". בין הנושאים הבולטים במערכת הבחירות היו הצבעתו של גור נגד התיקון של אוורט דירקסן שהתיר תפילה בבתי ספר ציבוריים, וכן התנגדותו למינוי קלמנט היינסוורת' וג'. הרולד קארסוול לבית המשפט העליון של ארצות הברית. ברוק ניצח בבחירות בהפרש של 51% מול 47%.

 מורשת פוליטית 
בשנת 1956 זכה גור לתשומת לב לאומית לאחר שהתנגד למניפסט הדרומי. הוא הצביע נגד חוק זכויות האזרח של 1964 ואף השתתף בפיליבסטר כדי לבלום אותו, אך מצד שני תמך בחוק זכויות ההצבעה של 1965. גור היה תומך קולני בחוק הסיוע הפדרלי לכבישים מהירים משנת 1956, שהבטיח את הקמת מערכת הכבישים הבין-מדינתיים. מאוחר יותר, הוא תמך במגוון תוכניות "החברה הגדולה" של ממשל ג'ונסון והגיש הצעת חוק שהניחה תשתית לתוכנית מדיקר. בזירה הבינלאומית, עבר גור מעמדה קיצונית יחסית – בהיותו חבר בבית הנבחרים הציע להשתמש בנשק גרעיני ליצירת אזור חיץ רדיואקטיבי במלחמת קוריאה – לעמדות מתונות יותר: הצבעה בעד האמנה החלקית לאיסור ניסויים גרעיניים ונאומים נגד מלחמת וייטנאם. השינויים הללו בעמדותיו, כנראה, תרמו להפסדו בבחירות לסנאט ב־1970.Edward L. Lach Jr. Gore, Albert Sr. American National Biography Online. September 2000. retrieved December 26, 2015.

 חיים אישיים 
ב-15 במאי 1937 התחתן גור בטומפקינסוויל, קנטקי, עם עורכת הדין פאולין לאפון (1912–2004), בתם של מוד (לבית גטלין) וולטר ל. לאפון. יחד, נולדו להם שני ילדים: ננסי לאפון גור (1938–1984) ואלברט גור הבן (יליד 1948), שהלך בדרכו הפוליטית של אביו בכך שייצג את טנסי כחבר בית הנבחרים וכסנאטור, ולאחר מכן כיהן כסגן נשיא ארצות הברית תחת ביל קלינטון.

לאחר שעזב את הקונגרס, חידש גור האב את עבודתו בעריכת דין וגם לימד משפטים באוניברסיטת ואנדרבילט. הוא המשיך לייצג את Occidental Petroleum, שבה כיהן כסגן נשיא וחבר מועצת המנהלים. בשנת 1972 מונה גור ליו"ר Island Creek Coal Co., לקסינגטון, קנטקי, חברה בת של אוקסידנטל. בשנותיו האחרונות ניהל את Gore Antique Mall, חנות עתיקות בעיר הולדתו קארת'ג'.Gore opens antique mall, Times Daily, January 3, 1994. הוא חי כדי לראות את בנו אלברט גור הבן הופך לסגן נשיא ארצות הברית. גור האב נפטר ב-5 בדצמבר 1998, בגיל 90 ונקבר בגני הזיכרון של מחוז סמית' בקארטהייג'. לזכרו, מערכת הכבישים הבין-מדינתיים בטנסי מוגדרת כ"המערכת הבין-מדינתית לזכר הסנאטור אלברט גור האב".

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי טנסי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ואנדרבילט
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מטנסי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטנסי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1907
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998