יחסי גומלין בין חרקים לאדם

יחסי הגומלין והאינטראקציה בין חרקים לבני האדם מורכבים וכוללים מגוון רחב של שימושים ושל סוגי יחסים. האדם משתמש בחרקים בצורה מגוונת, בין היתר כמזון, ברפואה, בתעשיית הטקסטיל ולהפקת חומרי צבע. משחר ההיסטוריה האדם התייחס לחרקים גם בצורה סמלית באמנות, במוזיקה ובספרות. אינטראקציות נוספות כוללות מאמצים של האדם לשלוט בחרקים שהוא מחשיב למזיקים, למשל חרקים הפוגעים ביבול.

התחום המדעי העוסק בחקר חרקים נקרא אנטומולוגיה, והוא העוסק בחקר יחסי הגומלין, הקשרים וההשפעה של חרקים על אוכלוסיות אנושיות ולהפך. ענף אחר שמתעסק בחקר החרקים הוא ביומימטיקה, המתעסק בהבנת אופן פעילות הטבע על מנת לחקותו לצורך פתרון בעיה אנושית.

באופן כללי, אנשים משתמשים בחרקים בצורה מגוונת, באופן מעשי וסמלי כאחד. עם זאת, היחס הרווח בחברה המודרנית כלפי חרקים הוא לרוב שלילי, ונובע מפחד מחרקים שנפוץ ברוב החברות המערביות. הפחד גורם בין היתר לשימוש בקוטלי חרקים, וכתוצאה מכך, חרקים רבים פיתחו עמידות לקוטלי חרקים אלה. בעולם הקדום הפחד מפני חרקים עורר בתרבויות שונות תהליכים של האדרה עד כדי הפיכת החרק לישות אלוהית, כגון בעל זבוב בתרבות הכנענית.

שימושים מעשיים כוללים אכילת חרקים, שימושים בחרקים ברפואה ; שימושים בתעשיית הטקסטיל, בין היתר לייצור משי; הפקת פיגמנטים של צבע כמו כרמין על ידי כנימת קוכיניאל; שימושים מדעיים, למשל השימוש בזבוב הפירות כאורגניזם מודל מרכזי בגנטיקה; ושימושים בזמן לחימה , כדוגמת השימוש בחרקים במלחמת העולם השנייה להפצת מחלות באוכלוסיות אויב. האדם משתמש במגוון תוצרים של דבורת הדבש לצרכיו, למשל בדבש, באבקה, במזון המלכות, בפרופוליס ובפפטיד אנטי-דלקתי בשם מליטין . בנוסף, בחברות מסוימות הזחלים של דבורת הדבש משמשים כמזון. שימושים רפואיים בחרקים כוללים בין היתר טיפול ברימות להטריית פצעים. למעלה מאלף משפחות חלבונים זוהו ברוק של חרקים מוצצי דם, וניתן לייצר מהם תרופות שימושיות כגון נוגדי קרישה, מרחיבי כלי דם, אנטיהיסטמינים וחומרי הרדמה.

 מערכות אקולוגיות 
ממוזער|דיאגרמה של גורמי תועלת לאדם במערכות אקולוגיות.
מערכת אקולוגית מוגדרת כאזור גאוגרפי שבו מתקיים איזון בין בעלי-חיים, צמחים ומיקרוארגניזמים המושפעים מתנאים חיצוניים, כגון, אקלים, כמות הממטרים, רמת התאורה וטיבה, מבנה ומרכיבי הקרקע. דו"ח משנת 2005 של  (MEA) מגדיר מהם שרותי המערכות האקולוגיות שמטרתם לשרת את החברה האנושית באספקה של משאבים, איזון אקולוגי, תמיכה ותרבות. חרקים מציעים לחברה האנושית מוצרים ושירותים אקולוגיים רבים. כמה מינים של חרקים ידועים היטב בשל השפעתם על בני-האדם לאורך ההיסטוריה, כגון, דבורי דבש, נמלים, חיפושיות, יתושים וזבובים.

 יתרונות ועלויות 
ממוזער|דבורה מאביקה פרחי אבוקדו
"אגודת קסרקס לשימור חסרי חוליות"  חישבה את ההשפעה הכלכלית של ארבעה שירותים אקולוגיים הנתרמים על ידי החרקים לחברה האנושית: שימוש בהאבקה; אתרי נופש שנועדו לתצפיות על חרקים, ציד, דיג וחיות בר, כולל צפרות; קבורת גללים למטרות הזנה והדברה. השווי נאמד ב-153 מיליארד דולר ברחבי העולם. כפי שציין מומחה הנמלים אדוארד א' וילסון: "אם כל האנושות הייתה נעלמת, העולם היה מתחדש בחזרה למצב העשיר של שיווי משקל שהיה קיים לפני עשרת אלפים שנה. אם חרקים היו נעלמים, הסביבה הייתה מתמוטטת לכאוס". בתוכנית נובה, בשירות תחנת הטלוויזיה PBS של השידור הציבורי האמריקני, תואר הקשר עם חרקים בהקשר עירוני: "אנו בני האדם אוהבים לחשוב שאנו מנהלים את העולם. אבל אפילו בלב הערים הגדולות שלנו, קיימת מעצמת-על מתחרה ומשגשגת. היצורים הזעירים האלה חיים מסביבנו במספרים עצומים, אם כי כמעט ולא שמים לב אליהם. אבל במובנים רבים, הם אלה שבאמת מנהלים את התוכנית". העיתון האמריקאי הוושינגטון פוסט קבע: "אנחנו עיוורים בהיבטים רבים של שמירה על הסביבה, וזו הסיבה שאנחנו כל כך מופתעים כשזן כמו דבורת הדבש מתחיל להתרסק, או שקיים חרק שאנחנו לא רוצים אותו, כגון, יתוש הנמר האסייתי או נמלת האש. במילים אחרות: תתחילו לחשוב על הבאגים".

 יחסים הדדיים בין חרקים לבני-אדם 
ממוזער|מחזור החיים של תולעת הסרט Dipylidium caninum|300x300 פיקסלים
חרקים התפתחו על פני כדור הארץ לפני 400,000 מיליון שנים. הקו-אבולוציה בין חרקים לצמחים קדמה לקו-אבולוציה בין חרקים לבעלי חיים. הקרבה הפיזית בין בני האדם לחרקים גרמה ליחסי גומלין מגוונים, אשר הובילו לשינויים בהרכב הגנטי של שני המינים כתוצאה מתהליכי הברירה הטבעית שהם מפעילים זה על זה. בדרך זו מתפתחות בשני המינים תכונות המתאימות אותם זה לזה. יחסי הגומלין בין חרקים לבני-האדם הפכו ליחסים מורכבים ואנטגוניסטיים שכוללים יחסי טפיל-פונדקאי שבהם החרק מנצל משאבים שונים מבני-האדם, כגון, מזון, חום ומסתור המקנים לחרק תנאים נוחים לרבייה והטלה. האדם הנושא את החרקים הופך לווקטור של הפצה יעילה בין אדם לאדם או בין בעל-חיים לאדם. חרקים שונים, כגון, כינים, יתושים, זבובים, חיפושיות ופרעושים הפכו בתהליכים אבולוציוניים, לנשאים של גורמי מחלה שונים, כגון, חיידקים, נגיפים וחד-תאיים. בנוסף ליחסי טפילות ישנם גם יחסים סינרגיסטיים הכוללים פירוק ומחזור חומרי הזנה, פיזור זרעים, שמירה על מבנה הקרקע, איזון אקולוגי בין אורגניזמים השייכים לממלכות שונות: טורפים, זוחלים, עופות, חסרי חוליות. חרקים שונים, בפרט הדבורים ממלאים תפקיד חשוב בהאבקה של צמחי בר וצמחים מתורבתים.

 יחסי טפיל-פונדקאי 
היחסים הטפיליים בין חרקים לבני אדם מגוונים, בין יחסים אובליגטוריים שבהם קיימת צמידות מחיה למשך כל חיי החרק, או צמידות מזדמנת לצורך הזנה במנת דם מאדם בלבד או גם מבעלי חיים נוספים, כגון, מכרסמים, בקר, ועופות. חרקים הפכו לווקטורים ביולוגיים המעבירים מחלות תוך שהם מאפשרים התרבותם של טפילים פתוגניים והשלמת שלבים התפתחותיים במחזור חייהם. חלקם הפכו לווקטורים מכניים המעבירים מחלות באופן מכני.
 החרקים כווקטורים ביולוגיים להעברת מחלות 
מספר חרקים נחשבים לווקטורים ביולוגיים להעברת מחלות בבני-אדם.

הכינים הן טפילים חיצוניים ואובליגטוריים, הניזונים ממציצת דם אדם ולעיתים רחוקות גם מתאי עור. האדם נושא שלושה מיני כינים שעברו הסתגלות מוחלטת לגופו:
 כינת הראש Pediculus humanus capitis אינה מעבירה מחלות. הקרקפת והשער מהווים מסתור ומעניקים חום המתאים להטלת הביצים על השערות, בפרט באזורים היותר חמים, כגון, מאחורי האוזניים והעורף. גוף האדם סובל מעקיצות ולפעמים גם מזיהומים הנגרמים על ידי חיידקים.
 כינת הגוף Pediculus humanus humanus התפתחה מכינת הראש כתוצאה מהמעבר מגוף שעיר ובלתי מכוסה לגוף מחוסר שער ברוב חלקיו וכיסויו בבגדים שהתרחש לפני 200,000 שנים. כינת הגוף מעבירה שלושה סוגי מחלה הנגרמות על ידי מציצת דם של אדם נגוע לאדם בריא על ידי עקיצה.
 כינת הערווה Pthirus pubis התפתחה מכינת הגורילה לפני 10,000 שנה והיא רחוקה מבחינה פילוגנטית לכינת הראש ולכינת הגוף של האדם. הכינה אינה מעבירה מחלות. היא גורמת למטרד בגלל העקיצות המלוות בגירוד אזורים נגועים כתגובה לרוק. העברת הכינה מאדם לאדם מתרחשת בעיקר על ידי מגע מיני, ולכן נוכחותה משמשת ככלי לאומדן קיום יחסי-מין באוכלוסיות שונות.

טפילים עשויים לחולל מחלות, בעיקר בתנאי תברואה ירודים, כגון מחנות עבודה או אסונות טבע:
  הנגרם על ידי החיידק , נפוץ במחנות פליטים.
 קדחת השוחות הנגרמת על ידי החיידק , נפוץ בתנאי מלחמה.
 קדחת חוזרת אנדמית הנגרמת על ידי מינים שונים של חיידק ה-.

יתושים לעומת זאת, משך מרבית חייהם ניזונים מצוף פרחים כמקור לסוכרים. נקבות של מיני יתושים מסוימים זקוקות למנת דם אדם אחת להבשלת הביצים כהכנה להטלה. מנת הדם הזאת נחוצה ליתוש הנקבי להפעלת מנגנונים הורמונליים המאפשרים התבגרות הביצים לקראת הטלתן. יתושים אלה, באמצעות מנגנון מציצת אדם משמשים כווקטורים ביולוגיים להעברת סוגי טפילים שונים המצויים בדמם של בני-אדם נגועים:
 קדחת המלריה מועברת על ידי נקבת יתושי  ו-  הקוקה למנת דם להבשלת הביצים. היא משמשת כאמצעי להעברת הטפיל החד-תאי פלסמודיום פלציפרום.
 ארבעה סוגי קדחת מועברים על ידי נקבת יתוש האדס המצרי. הנקבה מעבירה שלושה מינים של נגיפי RNA השייכים למשפחת הפלאוויווירידה, הגורמים לארבעה סוגי דלקת נגיפית הנפוצות בארצות טרופיות וסובטרופיות: קדחת צהובה, קדחת נגיף הדנגי, קדחת נגיף הצ'יקונגוניה המועבר על ידי נקבות המינים יתוש הטיגריס האסייתי ו- וקדחת נגיף הזיקה המועבר על ידי עקיצת נקבת יתוש האדס, וגם על ידי קיום יחסי מין, והעברה בתקופת הריון מאם לעובר דרך השלייה.
 קדחת מערב הנילוס מועברת על ידי נקבת יתוש הכולכית.
הזבובים נחשבים לווקטורים להעברת מספר מחלות בבני-אדם ובבעלי-חיים:
 מחלת השינה  מועברת על ידי זבוב הצה צה באמצעות עקיצה ומציצת דם נגוע בטריפנוזומה  בארצות טרופיות וסוב-טרופיות בדרום-מזרח אפריקה, שלא כמו מחלת השינה באמריקה הלטינית המופצות על ידי חיפושיות.
 מחלת המיאזיס נגרמת על ידי רימות של זבובים החודרים דרך פצעים פתוחים ולפעמים גם דרך עור בריא של הגוף, עיניים, אוזניים, אברי מין, קיבה והמעי הדק. הרימות ניזונות מרקמות מתות או חיות של הפונדקאי. המחלה נפוצה בארצות טרופיות וסוב-טרופיות.
החיפושיות ברובן לא פתחו יחסי גומלין של טפילות עם בני אדם ולכן אינן מעבירות מחלות, אולם קים מספר מצומצם של מחלות המועברות על ידי חיפושיות הניזונות מדם של בני אדם. דוגמה למחלה כזו היא מחלת הצ'אגס, מחלת השינה הנפוצה בארצות אמריקה הלטינית, שמועברת על ידי חיפושיות ממשפחת ה־ שניזונות מדם נגוע ב-Trypanosoma cruzi. הדבקת האדם נעשית על ידי מגע עם הפרשות שתן או צואה של חיפושיות הנגועות שחיות בסדקים של בתים וצריפים, ועל ידי זיהום מזון ומים עם הפרשות אלה.

הפרעושים הם חרקים אשר 95% מהם הם טפילי יונקים ו-5% הם טפילי עופות. הפרעושים ניזונים מדם של הפונדקאי. הזחלים של הפרעוש אינם טפילים ואילו הבוגרים הופכים לטפילים, בייחוד הנקבות הזקוקות לדם להבשלת הביצים. הפרעושים, בהיותם טפילים חיצוניים, אקטופרזיטים, מעבירים מחלות נפוצות ממכרסמים לבני-אדם.
 מחלת הדבר: נגרמת על ידי החיידק Yersinia pestis מועברת על ידי פרעושים. החיידק הוא טפיל של בני אדם והן ומכרסמים שונים.
 טיפוס הבהרות: מחלה הנגרמת על ידי העברת החיידק  ממכרסמים לבני אדם על ידי עקיצה.
 מחלת מעיים הנגרמת על ידי תולעי סרט כתוצאה מבליעת זחלים של הפשפש  שניזונו מביצים של תולעי סרט. הזחלים הנגועים מגיעים אל המעיים של כלבים, חתולים ובני-אדם, שם הביצים של תולעי הסרט בוקעות ונצמדות למעי הדק.

 החרקים כווקטורים מכניים להעברת מחלות 
תיקנים וזבובים הם וקטורים מכניים מעבירי מחלות של מערכת העיכול. ההעברה מתרחשת באמצעות מגע רגלי החרק עם הפרשות נגועות למזון גלוי ומשטחים. המגע של התיקנים עם הפרשות מתרחש במערכות ביוב סגורות או פתוחות. מיעוט מיני חרקים מהווים וקטורים מכניים. לעומת זאת, זבובים, בהיותם מעופפים טובים, מעבירים מחלות על ידי מגע רגליהם בהפרשות נגועות חופשיות למזון גלוי.

 שימושים מעשיים 
 חרקים למאכל אדם 

ממוזער|פיזור גלובלי לפי מינים של חרקים למאכל אדםממוזער|שימוש בחרקים למאכל אדם, מיצג במוזיאון Natural History במילאנו. משמאל: הילידים באפריקה ניזונים מזחלים של הפשפש Trithoes maculatum agcru שעבר ייבוש באור השמש או צלייה. למשטה משמאל, פשפש השייך למשפחת ה-Pasalides אשר הזחלים שלו נאכלים על ידי ילידים באמריקה הטרופית.
אכילת חרקים מכונה אנטומפאגיה. חרקי מאכל רבים נחשבים למעדן קולינרי ברחבי העולם. העבודה המדעית שפורסמה ב-1951 על ידי המדען הישראלי שמעון בודנהיימר בשם "חרקים כאוכל אנושי" הפנתה את תשומת הלב להיקף ולפוטנציאל של אנטומופגיה, אך תופעה זו אינה שכיחה ואף נחשבת לטאבו בחברות מסוימות. לפעמים חרקים נחשבים מתאימים רק למזון לעניים בעולם השלישי, אבל בשנת 1975 ויקטור מאיר רוצ'וב, נוירוביולוג ממוצא ניוזילנדי העלה את ההצעה בספרו שחרקים יכולים להקל על מחסור במזון עתידי בעולם ודגל בשינוי עמדות המערב כלפי תרבויות שבהן החרקים זוכים להערכה כפריט מזון. החוקרים האוסטרליים P.J. Gullan ו-P.S. Cranston הדגישו במחקרים שונים שהפתרון לכך עשוי להיות שיווק של מאכלי חרקים כמוצרים אקזוטיים ויקרים על מנת להפוך אותם למקובלים על ידי החברה המערבית. הם מציינים שחברות מסוימות באפריקה באזור מדרום למדבר סהרה מעדיפים לאכול זחלים על פני בשר בקר. קבוצת חוקרים ציינו במחקרם כי חרקי מזון מוערכים מאוד במחוזות המצויים בצפון מזרח הודו ויקרים יותר מבשר.Chakravorty, J., Ghosh, S., and V. B. Meyer-Rochow. (2011). Practices of entomophagy and entomotherapy by members of the Nyishi and Galo tribes, two ethnic groups of the state of Arunachal Pradesh (North-East India). Journal of Ethnobiology and Ethnomedicine 7 (5) באזורים אלה נוהגים לאכול זחלים או פרטים בוגרים של חיפושיות השייכות למינים  ו-. גסטרונומים במקסיקו נוהגים לחפש זחלי נמלים וביצי חרקים מקבוצת החותרניים, חרקי מים המטילים את ביציהם על צמחייה מימית במעמקים. הביצים נחשבות באזורים אלה כדמויי קוויאר. במחוז הסיני גואנגדונג, חיפושיות המים מקבלות מחיר גבוה למדי ולכן הן מיועדות לטיפוח. מחירים גבוהים במיוחד מקבלים בתאילנד עבור פשפש המים הענק . במזרח התיכון ובמספר ארצות באפריקה, החגב הנודד נחשב כתחליף לבשר.

 מרכיבי מזון חיוניים לאדם 
 חלבון: חרקים מכילים 13-77% חלבון במשקל יבש.
 שומן: חרקים מסוימים עשויים לשמש כמזון עשיר בשומן, עשויים להכיל עד 67% שומן במשקל יבש.
 חומצות שומן חיוניות: שומן מחרקים עשיר יחסית בחומצות-שומן רב-בלתי-רוויות כגון אומגה 3, 6 ו-9 הנחשבות לחומצות שומן חיוניות לאדם.
 מתכות: חרקים יכולים לספק כמויות גבוהות של מתכות, כגון ברזל. באופן יחסי חרקים מכילים יותר ברזל ואבץ בהשוואה למקורות מזון אחרים כמו בשר בקר.
 צבע מאכל טבעי: בפרו קיימת תעשייה מפותחת של הפקת צבעים אדומים טבעיים. צבעי הקרמין E120 המופקים מכנימת הקוכיניאל שמוצאה ממקסיקו, משמשים כפיגמנט טבעי המוסף למזון, על מנת להימנע משימוש בצבעים סינתטיים אדומים, כגון  בעל סימון E126 ברשימת התוספים המותרים לשימוש במזון של השוק האירופאי המשותף.
 אנרגיה: המתקבלת מאכילת חרקים עשויה להיות שווה לאנרגיה המופקת ממקורות אחרים, כמו בשר בקר ועוף, לפי סוג החרק. הפרופילים התזונתיים של חרקים אכילים שונים, בהתאם למינים. בנוסף להבדלים בין המינים, הערך התזונתי מושפע גם מהאזור הגאוגרפי ומקור הליקוט. קיימים הבדלים בין אזור בר או חקלאי, תזונה, גיל, שלב התפתחות והמין. נקבות של צרצרי הבית מכילות יותר שומן מזכרים, בעוד שזכרים מכילים יותר חלבון מנקבות. חרקים מסוימים, כגון, צרצרים ותולעי קמח הם מקור לחלבון מלא ומספקים רמות חומצות אמינו חיוניות בדומה לפולי סויה, ופחות מקזאין, חלבון החלב. הם מכילים סיבים תזונתיים שמקורם בכיטין, המצוי בשריון המכסה את גוף החרק, מינרלים חיוניים, ויטמין B12ריבופלבין, ויטמין A, ומכילים בעיקר שומן לא-רווי. הארבה מכיל בין 8 ל-20 מיליגרם ברזל בכל 100 גרם של חומר גולמי, בעוד שבשר בקר מכיל בערך 6 מיליגרם ברזל ב-100 גרם בשר. על כל 100 גרם של חומר המיוצר מצרצרים יש 12.9 גרם חלבון, 121 קלוריות ו-5.5 גרם שומן. בהשוואה, בשר בקר מכיל 23.5 גרם חלבון ב-100 גרם, אבל יש לו בערך פי שלושה מכמות הקלוריות ופי ארבעה מכמות השומן מאשר בצרצרים. מגוון רחב של חרקים משמש גם להזנת לבעלי-חיים כמקורות לחלבון.

 יתרונות צריכת חרקים לאכילה 
ממוזער|פנקייק עטיר חלבון העשוי מקמח צרצריםישנם מספר יתרונות סביבתיים משימוש בחרקים כמקור מזון: חרקים עשויים לשמש אלטרנטיבה לחקלאות מסחרית בת-קיימא שמטרתה לתמוך באוכלוסיות הנאבקות בסוגיות של ביטחון תזונתי בשל יכולות התזונה והחקלאות שלהן:
 חרקים דורשים פחות מזון באופן משמעותי בהשוואה לבעלי חיים או צמחים
 חרקים משחררים פחות דו-תחמוצת-הפחמן בהשוואה למזון ממקורות מזון קונבנציונליים מהחי, על כן מתאים יותר לשימור הסביבה.
 ניתן להשתמש בהם כדי להתמודד עם סוגיית האדמות החקלאיות המדולדלות, מכיוון שהן אינן זקוקות לשטח רב לגידול בהשוואה לבעלי-חיים.
 שליש מהמזון מבוזבז ברחבי העולם. חרקים יכולים למחזר פסולת מזון ובכך להפחית את בזבוז המזון העולמי.

צריכת מיני חרקים משתנה לפי אזורים גאוגרפיים, בשל הבדלים במערכות האקולוגיות ובאקלים. מספר מיני החרקים הנצרכים לפי מדינה הוא הגבוה ביותר באזורים משווניים וסוב-טרופיים, בעלי שפע אקולוגי  של חרקים ומגוון ביולוגי רב יותר שנצפו בקווי רוחב נמוכים יותר וזמינות לאורך כל השנה.
 רפואה 
טקסט=נמלת גדוד מסוג Dorylus sp|ממוזער|נמלת גדוד מסוג כידן תורמת למחזור חומרים בטבע ולהפצת זרעיםבעבר היו החרקים בשימוש רפואי בתרבויות שונות, לעיתים קרובות על פי דוקטרינת החתימה . האמונה כי עצם הירך של החגבים דומה לכבד האנושי, שימשה לטיפול במחלות כבד על ידי הילידים של מקסיקו.Ramos-Elorduy de Concini, J. and J.M. Pino Moreno. (1988). The utilization of insects in the empirical medicine of ancient Mexicans. Journal of Ethnobiology, 8(2), 195–202. הדוקטרינה יושמה הן ברפואה הסינית המסורתית והן באיור ודה. הרפואה הסינית משתמשת בפרוקי-רגליים למטרות שונות; לדוגמה, מרבה רגליים משמש לטיפול בטטנוס, פרכוסים ועוויתות, בעוד שנמלת ההרים השחורה הסינית  משמשת כתרופה מזה 3,000 שנים, במיוחד בטיפול בקשישים בעלי בעיות נפרולוגיות. הנמלים השייכים למשפחה זו יכולות לשמש גם כמזון . שיטת הריפוי ההודית האיור ודה משתמשת בחרקים כמו טרמיטים לריפוי בעיות רפואיות שונות: כיבים, דלקות מפרקים, אנמיה וכאב. זחלים של כנימת עלי הצמח יטרופה מבושלים ונאכלים על ידי נשים יולדות על מנת לזרז הנקה, להורדת חום ולהרגעת מערכת העיכול.Srivastava, S.K., Babu, N., and H. Pandey. (2009). Traditional insect bioprospecting—As human food and medicine. Indian Journal of Traditional Knowledge, 8(4): 485–494. לעומת זאת, רפואת החרקים המסורתית של אפריקה אינה ממוסדת. העמים הילידים של מרכז אמריקה השתמשו במגוון רחב של חרקים לצורכי ריפוי. בני המאיה השתמשו בחיילים של נמלי גדוד. הארס של נמלת הקציר האדום  שימשה לריפוי שיגרון, דלקת פרקים, ושיתוק ילדים באמצעות התגובה החיסונית שנוצרה בעקבות העקיצה שלה. גלמים של טוואי המשי מבושלים שימשו לטיפול בשבץ מוחי, אפזיה רצפטיבית, דלקת הסימפונות, דלקת ריאות, עוויתות, דימום, והטלת שתן תכופה.

דבורת הדבש הובאה ליבשת אמריקה בתקופת כיבושה על ידי ספרד ופורטוגל. מוצרי דבורת הדבש נמצאים בשימוש רפואי ברחבי אסיה, אירופה, אפריקה, אוסטרליה ואמריקה. מוצרי דבורת הדבש הם המוצרים הנפוצים ביותר שמוצאם מחרקים לצרכים רפואיים הן בעבר והן בהווה, ובעיקר הדבש. ניתן למרוח אותו על העור כדי לטפל ברקמות צלקת משמעותיות, פריחות וכוויות,Feng, Y., Zhao, M., He, Z., Chen, Z., and L. Sun. (2009). Research and utilization of medicinal insects in China. Entomological Research, 39: 313–316. ולטיפול בזיהומי עיניים. דבש משמש להקלה בבעיות עיכול וכמשקם בריאות כללי. הוא נצרך כמוצר חם לטיפול בהצטננות, שיעול, דלקת גרון, שחפת ומחלות ריאה אחרות. משתמשים בארס דבורת הדבש על ידי עקיצות ישירות כדי להקל על דלקות פרקים, שיגרון, פולינאוריטיס ו-אסתמה. הפרופוליס, שהוא תערובת שרף ושעווה הנאספת על ידי דבורת דבש ומשמשת כחומר לבידוד הכוורת ול-איטום, נצרכת לעיתים קרובות על ידי נשים בגיל המעבר בגלל תכולת ההורמונים הגבוהה שלה, ונאמר שהיא בעלת תכונות אנטיביוטיות, כחומר הרדמה ובעל נוגדי דלקות. מזון מלכות משמש לטיפול באנמיה, כיבים במערכת העיכול, טרשת עורקים, תת- ויתר לחץ דם, ודיכוי החשק המיני. לחם דבורים, המכונה גם אבקת דבורים, נצרך כאמצעי לשיקום בריאותי ומניחים שהוא מסייע לטיפול בזיהומים פנימיים וחיצונים כאחד. לאחד הפפטידים העיקריים בארס הדבורה, המליטין  יש פוטנציאל לטפול בדלקת מפרקים שגרונית וטרשת נפוצה.Ratcliffe, N.A. et al. Insect Biochemistry and Molecular Biology, 41 (2011) 747e769

ישנם טיפולים נוספים שמשתמשים בחרקים. למשל, העלייה של זיהומים עמידים לאנטיביוטיקה גרמה לחיפוש אחר משאבים פרמצאוטים חדשים כולל טיפול על ידי פרוקי רגליים.Dossey, A. T., 2010. Insects and their chemical weaponry: new potential for drug discovery. Nat. Prod. Rep 27, 1737e1757. לדוגמה, טיפול ברימות של זבובים לניקוי פצעים עמוקים שהריפוי שלהם ממושך. גם החלבונים פיברואין  וסריצין  המצויים בחוטי משי של גלמי העש Bombyx mori משמשים לריפוי פצעים. כמו כן, השמן  שנמצא במספר משפחות של חיפושיות משמש כמגביר כוח-הגברא בכמה חברות אנושיות.

חרקים הניזונים ממציצת דם כמו קרציות, זבובי הסוס וכולכיתיים מחדירים לגוף הנעקץ תרכובות ביו-אקטיביות  מרובות. חרקים אלה שימשו את העוסקים ברפואה מזרחית למניעת היווצרות קרישי דם או פקקת. יישומים אלה מצביעים על אפשרות לשימושים ברפואה המודרנית.Yang, X., Hu, K., Yan, G., et al., 2000. Fibrinogenolytic components in Tabanid, an ingredient in traditional Chinese medicine and their properties. J. Southwest Agric. Univ. 22, 173e176 (Chinese). למעלה מ-1,280 משפחות חלבונים נמצאו ברוק של חרקים הניזונים ממציצת דם, כולל מעכבי הצטברות טסיות דם, חומצה ארכידונית, תרומבין, פרפור פרוזדורים PAF, נוגדי קרישה, מרחיבי ומכווצי כלי דם, אנטיהיסטמינים, חוסמי תעלות נתרן, אנגיוגנזה, חומרי הרדמה, חומרים לטיפול בכאבים פיברומיאלגיים.Ribeiro, J.M.C., Arca, B., 2009. From sialomes to the sialoverse: an insight into salivary potion of blood-feeding insects. Adv. Insect Physiol. 37, 59e118.Francischetti, I.M.B., Mather, T.N., Ribeiro, J.M.C., 2005. Tick saliva is a potent inhibitor of endothelial cell proliferation and angiogenesis. Thromb. Haemost. 94, 167e174.Maritz-Olivier, C., Stutzer, C., Jongejan, F., et al., 2007. Tick anti-hemostatics: targets for future vaccines and therapeutics. Trends Parasitol. 23, 397e407.

תיקנים אינם מעבירי מחלות משמעותיים. הם נושאים חיידקים אך אינם נושכים או עוקצים. בקוטיקולה של התיקנים מופיע חלבון אנטי-אסמתי. חלבון זה מופיע גם בקוטיקולה של זחלים בדרגות ארבע וחמש של העש  ומכיל את החלבון הייחודי Arylphorin, המשמש לטיפול באסתמה ובקשיי נשימה אחרים. אנשי האמזונאס משתמשים בעוקץ של סוגי נמלים דמויי צרעה  לחום ולכאבי ראש.William Balée (2000), "Antiquity of Traditional Ethnobiological Knowledge in Amazonia: a Tupí–Guaraní Family and Time" Ethnohistory 47(2):399–422.

 חקלאות 
 אינטראקציה חיובית 
 האבקה 
רוב הצמחים מסתמכים על האבקה על ידי חרקים, חוץ מאותם צמחים בהם קיים מנגנון של האבקה עצמית. החרקים המוכרים ביותר בתפקיד זה הם דבורי הדבש. דבורים אלו אחראיות להאבקה בכ-80% מהצמחים החקלאיים בעולם וגם במגוון גדול של צמחי-בר. גורמים שונים וביניהם שינוי אקלים ווירוסים שונים, הביאו להידלדלות אוכלוסיית דבורי הדבש. מחקרים שונים מצאו את דבורת הבומבוס כתחליף ראוי לשיפור ההאבקה בחקלאות. התחזית העולמית היא שבמאה הקרובה קיים סיכוי סביר שרוב החרקים יעלמו מהעולם. תחזית זו מדאיגה ביותר, לאור תלות יבולי פירות וירקות שונים בהאבקה על ידי החרקים השונים. העדר חרקים אף מפחיתה את הסיכוי לשמירה על מגוון גנטי המתרחש בעקבות ההאבקה ההדדית. הירידה בכמות החרקים משפיעה בעיקר על פרות וירקות ואינה מסכנת יבולי חיטה, אורז ותירס שאינם תלוים בהאבקת חרקים.

מרכזי מחקר פיתחו שיטות לגידול המוני של מושבות דבורי הבומבוס לשיווק מסחרי. נכון לשנת 2024, ההאבקה על ידי דבורי בומבוס מקובלת הן בבתי צמיחה, בייחוד בגידול סולניים, והן במטעים בשטח פתוח, בגידולי אבוקדו, דובדבן ואוכמניות. דבורי הבומבוס מייצרות מעט דבש, אך מוצלחות מאוד כמאביקות. הן סתגלניות, מאביקות מגוון גדול יותר של פרחים מאשר דבורי הדבש ומשתמשות בשיטת האבקה יעילה יותר, הנקראת . האבקת הזימזום מתרחשת כתוצאה מויברציות של כנפי דבורי הבומבוס. הויברציות מנערות את האבקה ומזרזות את תהליך ההאבקה. השימוש בדבורי בומבוס נפוצה בייחוד בחממות שהן מתקנים ללא רוחות ובלי חרקי האבקה טבעיים. הצלחת השימוש במאביקים תלויה גם ברמת שימוש נמוכה בחומרי הדברה.

 השבחת קרקע 
פירוק החומר האורגני בקרקע מתבצע בעיקר על ידי חיידקים ופטריות, אך מזורז על ידי פעילותם של זחלי זבובים. חרקים נוספים התורמים לפירוק החומר האורגני הם עשים וחיפושיות, אשר מפרקים שערות ונוצות. ירידה עתידית במספר הזחלים בטבע כתוצאה משימוש מוגבר בחומרי הדברה תשפיע באופן משמעותי על מחזור החומרים האורגניים בטבע.

 הדברה ביולוגית 
הדברה ביולוגיות נעשית במסגרת הניסיונות לצמצם את השימוש בחומרי הדברה קונבנציונליים בחקלאות, מנוצלים בקנה מידה מסחרי החרקים עצמם. זבובים עקרים פוזרו, למשל, בפרדסים בגבול בין קרואטיה לבוסניה. הם דחקו את הזבובים המזיקים מהפרדסים. גלמים מעוקרים של זבוב הפירות הים תיכוני וזכרים מעוקרים משמשים להדברה ביולוגית בפרויקט ביו פליי של חברת ביו-בי הישראלית.

ההדברה הביולוגית עושה שימוש גם בחרקים טורפים וחרקים טפילים. החרקים הטורפים ניזונים מחרקים ואקריות מזיקים. דוגמה לחרקים טורפים היא החיפושית מושית השבע. שמה הלועזי הוא Lady beetle  והיא נקראה בשם זה על ידי עובדי אדמה נוצרים, באירופה של ימי הביניים. השם בא להודות למרים, אם ישו, על העזרה בהצלת יבוליהם תוך שימוש בחיפושית זו. החרקים הטפילים שעושים בהם שימוש כוללים בעיקר צרעות. הן מטילות ביצים על חרקים מזיקים ולפעמים בתוכם, ועם בקיעת הזחל, הוא ניזון מהמזיק והורג אותו. צרעות טורפות נמכרות לציבור החקלאים במטרה לשלב אותם בחיסול מזיקים, תוך שימוש בחומרי הדברה פחות רעילים.

 אינטראקציה שלילית 
 נזקי חרקים למשק הצומח 
ממוזער|חיפושית טורפת ממשפחת התריסיתיים הניזונה מחרקים מזיקים החיים על בעלי חיים בחלוקה כללית החרקים גורמים לשני סוגי נזקים: נזק ישיר ונזק עקיף. נזק ישיר נגרם על ידי חרקים מוצצים וחרקים מכרסמים. החרקים המוצצים ניזונים ממוהל הצמח, מחלישים אותו, מצמצמים את היבול וגורמים לנזק כלכלי. החרקים המכרסמים ניזונים מעלי הצמח, חופרים מחילות בגבעול, בפירות או בשורשים. קיימים מינים רבים של חרקים הגורמים נזקים כאלה, גם בשלב הזחל שלהם וגם בשלב הבוגר. המונח נזק עקיף מגדיר מצב שבו החרק עצמו איננו גורם נזק ישיר, אך הוא מעביר מזיק ויראלי, בקטריאלי או פטרייתי ליבול.

החרק המזיק המוכר ביותר באזור ישראל ובאזורים חמים ויבשים אחרים הוא הארבה, והוא צורת התקהלות של חגבים. אזכור קדום שלהם ידוע כבר 2000 שנה לפנה"ס. גם בתנ"ך מוזכר הארבה כגורם לנזקים כבדים בחקלאות והוא מתואר כמכה השמינית במכות מצרים.תנ"ך פרק י, פסוקים ג-ו, י"ב י"ט בזמנים מודרניים היו התקפות ארבה בארץ ישראל ב-1827, 1838, 1865, 1866, 1876, 1899, 1904 והתקפה קשה תוך כדי מלחמת העולם הראשונה, ב-1915. להקות הארבה מהוות סכנה חמורה מאוד לביטחון התזונתי של האוכלוסייה. סכנה זו הביאה להקמת מנגנון התמודדות מיוחד על ידי האו"ם. מנגנון זה נקרא Locust Watch ותפקידו לספק מידע מעודכן על תצפיות ותחזיות של תנועת , בניסיון לנקוט פעולות לפני הגעתו ולמזער את הנזקים ליבול.

חרקים נוספים גורמים לנזקים ליבול, בעיקר דרך פעולה ישירה.  פוגע בעיקר בפירות הדר ובמנגו, אך גם בפירות וירקות אחרים וגורם ליבול להיות בלתי אכיל. חרק מזיק אחר הוא החיפושית Popillia japonica. בארץ המקור, יפן, יש לה אויבים טבעיים ולכן גם אינה מהווה מזיק משמעותי, אולם ב-1916, כאשר הגיעה לניו ג'רזי, הפכה למזיק לחקלאות בכל מזרח ארצות הברית. החיפושיות מגיחות מהביצים הטמונות בקרקע בחודש יוני וניזונות במשך 4–6 שבועות מכ-300 מיני צמחים שונים, תוך הסבת נזק גדול לחקלאות.

מזיק אחר ממחלקת החרקים הוא  שקיבלה את שמה משלב הזחל, הדומה לתולעת, אך מדובר בעצם בחיפושית קטנה המגיחה באביב מביצים ששהו בקרקע במשך החורף והאביב. הבוגרים ניזונים משורשים ומסיבי הקלח ובכך מורידים את התפוקה של השדה. בהיות התירס בעל משמעות כלכלית נרחבת בארצות הברית, גם הנזק הוא משמעותי ביותר. יש קושי רב להדבירה משום שפיתחה עמידות לקוטלי חרקים שונים. חרק מזיק נוסף הוא . זהו מזיק כבד משקל בגידולי תפוחי האדמה, אך גם בעגבניות וחצילים. בשנת 1860, בארצות הברית, התפשטה הבעיה של החיפושיות הללו והפתרון שנבחר היה שימוש ראשון של קוטלי חרקים בקנה מידה נרחב. התוצאה של סוג לחימה זה כנגד מזיקים הייתה בלתי רצויה כי תוך 50 שנה חיפושית קולורדו פיתחה עמידות כנגד 50 קוטלי חרקים שונים, והטיפול חיסל גם חרקים מועילים.

באזורים בעלי אקלים חם ויבש, גרגרי תבואה בשלים המצויים בשדה נושאים חיפושיות ועשים. כאשר התבואה נקצרת, היא נכנסת לאחסון יחד עם חרקים אלה. החרקים ממשיכים להתרבות בתבואה המאוחסנת ודרך המסחר הם מופצים לאזורים גאוגרפיים נוספים.

נזק עקיף בעל היקף נרחב התפשט בארצות הברית ומאיים על כל תעשיית ההדרים במדינה זו. החרק הגורם לנזק הוא  . הכנימה נושאת בבלוטות הרוק שלה חיידק החודר למערכת ההובלה של עצי ההדרים וגורמת לחסימתה ומותו של העץ הפגוע. בשנת 2023 הכנימה זוהתה גם בישראל.

 נזקים למשק החי 
ממוזער| הזבוב  הגורם למיאזיס אצל בעלי חייםחרקים גורמים לנזקים גם במשק החי. זבובים גורמים לפגיעה בבריאות בקר על ידי גירוי העור בנשיכותיהם. מין אחד של הזבוב הטפיל  פעיל בדרום ארצות הברית ובמרכז אמריקה. פרטיו מטילים ביצים ברקמות חיות, שמהן ניזונים הזחלים לאחר בקיעתם. זבובים אחרים מטילים ביצים בפרווה ובעור כבשים וגורמים נזקים כלכליים. זבוב הצה צה מעביר מחלות על ידי העברת הטריפנוזומה. יתושים שונים מעבירים לחיות המשק את הנגיף של קדחת דנגי וקדחת צהובה, הפוגעים בבריאותן.

 נזקים לחקלאות ימית 
בהודו חרקים שונים מסדרות החיפושיות, השפיראים והפשפשאים מתפתחים במקווי מים רדודים ובחוות לריבוי דגים. הם טורפים את ביצי הדגים וטורפים גם דגיגים צעירים. הם אף מתחרים על המזון עם הדגיגים ובכך מורידים את התפוקה של החוות.

 מדע וטכנולוגיה 
שמאל|ממוזער|זבוב הפירות הנפוץ תסיסנית המחקר הוא אחד מאורגניזמי המודל הנפוצים ביותר במחקר ביולוגי.
חרקים משחקים תפקיד חשוב במחקר ביולוגי. זבוב הפירות הנפוץ תסיסנית המחקר נבחר כאורגניזם מודל לחקר הגנטיקה של אאוקריוטים, בשל גודלו הקטן, זמן ההתרבות הקצר והפוריות הגבוהה שלו. הזבוב היה חלק מרכזי במחקרים שעסקו בהבנה של קונספטים בסיסיים כמו תאחיזה, אפיסטזיס, גנטיקה כרומוזומלית, ביולוגיה התפתחותית אבולוציונית, אתולוגיה ואבולוציה. מכיוון שמערכות גנטיות נשמרות היטב באאוקריוטים, הבנת תהליכים תאיים בסיסיים כמו שכפול או שעתוק של DNA בזבובי פירות יכולה לעזור למדענים להבין את אופן הפעולה של התהליכים הללו באאוקריוטים אחרים, כולל בני אדם. הגנום של תסיסנית המחקר רוצף בשנת 2000, והתגלה ש-70% מהגנום של הזבוב דומה לגנום האדם, תגלית שתומכת בתאוריית האבולוציה הדרוויניסטית ממוצא חיים יחיד.
ממוזער|סקיצות של חרקים מאת לאונרדו דה וינצ'י
האינטראקציות של לאונרדו דה וינצ'י עם חרקים התאפיינו בהתבוננות קפדנית, במחקר מפורט ובייצוג אמנותי. עבודתו עם חרקים הייתה חלק מהעניין הרחב שלו בטבע ובפרט בתעופה. רבות מהסקיצות שרשם קשורות לנושא, ופורטות את מבנה גופם של ציפורים, עטלפים וחרקים, כמו גם מכונות טיסה שתכנן כמו מבנה דמוי מסוק, וגלשן אוויר. דה וינצ'י יצר סקיצות מפורטות מאוד ומדויקות אנטומית של חרקים, בין היתר של חיפושיות, שפיריות ופרפרים. הוא עקב אחר מחזור החיים המלא של פרפרים ותיעד אותו, כולל ארבעת שלבי הגלגול: ביצה, זחל, גולם ובוגר. הוא התעניין במיוחד בתעופת חרקים, חקר את המבנה ואת התנועה של כנפי חרקים, ושילב את הידע שצבר מתצפיות במחקרו שעסק במכניקת טיסה. התצפיות המפורטות שערך הובילו אותו להבנה עמוקה של אנטומיית החרקים, שבאה לידי ביטוי גם בדיוק המדעי ביצירות האמנות שיצר, ובבניית מודלים מכניים שנועדו לחקות תעופת חרקים. האיכות והדיוק של האיורים של דה וינצ'י משפיעים על הסטנדרטים של איור מדעי כפי שהם באים לידי ביטוי גם בתקופה המודרנית. כמו כן, מחקריו על תעופת חרקים השפיעו גם על מחקרים מודרניים בתחומי הביומימטיקה והאווירונאוטיקה, והוא הציב את היסודות להבנת האווירודינמיקה והביומכניקה.

מאז שהייתה לאדם האפשרות הטכנולוגית להגיע לחלל, התבצעו ניסויים שכללו הטסת חרקים לחלל על מנת לאפשר להבין טוב יותר את השפעת התנאים השוררים מחוץ לכדור הארץ על בעלי חיים. במרוץ לחלל, היו זבובי הפירות לאורגניזם החי הראשון שהוטס לחלל, ב-9 ביולי 1946. לאחר שהייה של 11 ימים בחלל, חזרו זבובי הפירות לכדור הארץ בבטחה. מטרת הטיסה הייתה לבדוק את ההשפעה של קרינה ואת השפעות חוסר הכבידה על אורגניזמים, כדי לאפשר הבנה טובה יותר של השפעה עתידית על המין האנושי לקראת הטיסה הראשונה של אדם לחלל. הניסויים הללו בזבובי פירות החלו בעשור השני של המאה ה-20, והתבססו על כך שאדם וזבובי פירות חולקים גנים רבים. בשיא המלחמה הקרה והמרוץ לחלל, נשלחו זבובים למשימות לחלל בתדירות גבוהה, מה שאפשר למדענים לחקור את אופי החיים ואת הרבייה בחלל. זבובי פירות שימשו מדענים וחוקרים הן מברית המועצות והן מארצות הברית. הזבובים אפשרו לקדם את ההבנה של ההשפעות של חוסר כבידה על מערכת הלב וכלי הדם, על מערכת החיסון ועל מוטציות בגנים של אסטרונאוטים. בשנת 1966 ו-1967 שיגרה ארצות הברית את ה-Biosatellite  שעל סיפונה היו זבובי פירות, צרעות טפיליות, חיפושיות קמח , ביצי צפרדעים ומינים שונים של חיידקים, אמבות, צמחים ופטריות. ב-14 בספטמבר 1968 שיגרה ברית המועצות את זונד 5 שעל סיפונה היו בעלי החיים הראשונים שיצאו אל מחוץ למסלול שמקיף את כדור הארץ - שני צבים, זבובי יין , חיפושיות קמח ודגימות ביולוגיות אחרות. החיות חזרו לכדור הארץ ושרדו. בשנת 1992 התבצע ניסוי ישראלי על התנהגות הצרעה המזרחית בחלל ועל יכולתה לבנות קן באפס כבידה, במסגרת תוכנית STS-47. ב-2007 הפך התיקן לבעל החיים הראשון שהרה בחלל. במרוצת השנים שוגרו לחלל גם תולעי משי, נמלים, מקלונים, צרצרים, עשים, חלזונות, דבורת-עץ, תולעים נימיות ופרפרים מהסוגים נימפית החורשף ודנאית מלכותית, במסגרת ניסויים. בשנת 2019, במסגרת תוכנית צ'אנג-אה 4 הסינית, נחתו על הירח בעלי החיים הראשונים שאינם בני אדם, וביניהם היו החרקים תולעי משי וזבובי פירות.

 יישומים והמצאות 
אינטראקציות בין האדם לחרקים הובילו להתקדמות מדעית וטכנולוגית. החרקים מהווים השראה לחידושים ברובוטיקה, בהנדסת חומרים ובטכנולוגיות חישה והדמיה. לאינטראקציות בין אדם לחרקים ישנה השפעה משמעותית על מחקר מדעי ועל חדשנות טכנולוגית.

בתחום המיקרו-רובוטיקה, חוקרים מאוניברסיטת Ritsumeikan  ביפן פיתחו אצבע רובוטית שמאפשרת מגע ישיר עם חרקים. הטכנולוגיה מאפשרת מדידה של הכוחות שחרקים מפעילים, ועשויה לאפשר אינטראקציות בקנה מידה מיקרוסקופי בין האדם לבין הסביבה. חרקים חברתיים כמו נמלים ודבורים היוו השראה לפיתוח תחום הרובוטיקה הנחילית, שבו מאגדים כמות גדולה של רובוטים קטנים לביצוע עבודה משותפת בצורה יעילה. התחום מייושם במשימות חיפוש והצלה, בניטור סביבתי  ובאוטומציה של אחסון. בתחומי החישה וההדמיה, העיניים המורכבות של חרקים היוו השראה לפיתוח של מצלמות קומפקטיות בעלות זווית מפתח רחבה  ומכשירי הדמיה עם תפיסת עומק טובה ושדה ראייה רחב.

חרקים מהווים השראה גם לפיתוחים טכנולוגיים תוך שימוש בביומימטיקה. חיפושיות שחיות במדבר נמיב היוו השראה לפיתוח שיטות חדשניות לאיסוף מים מהאוויר, לטיפול במחסור במים באזורים צחיחים. בנוסף, תכונות ההדבקה של רגלי חרקים הובילו לפיתוח של דבק מסוגים שונים ושל טכנולוגיות טיפוס שמיושמות אצל רובוטים מטפסים, תוך התבססות על עקרונות הפעולה הטבעיים של היצמדות רגלי החרקים למשטחים. חרקים נוספים המשמשים השראה לפיתוחים טכנולוגיים הם חגבים מסוג Leafhopper , המפרישים חלקיקים הנקראים ברוכוזומים  אשר סופגים אור נראה וקרינה אולטרה סגולה. מחקר של מנגנון הפעילות עשוי לשמש כבסיס לפיתוח מכשירי הסוואה וטכנולוגיות יעילות יותר להפקת אנרגיה סולארית.

מחקרים מציעים אפשרות של שימוש באינטליגנצייה של חרקים ליצירת גישות חלופיות לתכנון אינטליגנציה של רובוטים אוטונומיים. חוקרים בתחום מדגישים את החשיבות של הבנת האינטראקצייה בין האדם לחרקים, תוך הכרה במורכבות ובחוסר העקביות באופן שבו חרקים נתפסים על ידי האדם.

 טקסטיל 
ממוזער|גולם של העש Bombyx mori מכוסה בחוטי משי.

הזחלים של העש Bombyx mori המכונים באופן עממי טוואי המשי ניזונים מעלי עץ התות. בהמשך הגלגול המלא הגולם מכוסה בחוט רציף של חלבון המשי, הפיברואין  העטוף בחלבון דביק בשם סריצין . תפקיד הסריצין להצמיד ולהדביק את חוטי המשי הדקים אלה לאלה. בתהליך המסורתי של ייצור חוטי המשי, מפרידים את החלבון הדביק שמכסה את החוטם על ידי השרייה במים חמים. המים החמים מפרידים את החוטים מהפקעת. לאחר ההפרדה, מגלגלים את חוטי המשי על סלילים שישמשו לאריגה. תהליך יצירת המשי התפתח בסין מהתקופה הנאוליתית המכונה תקופת יאנגשאו , בערך 5,000 שנה לפני הספירה. המשי שימש לא רק לבגוד ושטיחים אלא גם ליצירת דפים לכתיבה וציור, ועל פי חפירות ארכאולוגיות גם לטקסי קבורה כאמצעי לכיסוי גופת המת. ייצור המשי התפשט מסין ליפן, ומשם לממלכה הביזנטית והגיעה להודו עד שנת 140 לספירה. המסחר במשי בין סין למדינות המערב החל בימי קדם. משי התגלה בחפירות ארכאולוגיות של מצרים העתיקה, במומיה מצרית משנת 1,070 לפני הספירה, ומאוחר יותר ליוון ורומא העתיקה. דרך המשי המובילה מערבה מסין נפתחה במאה השנייה לספירה, ועזרה להניע את הסחר במשי ובסחורות אחרות. התפשטות ייצור המשי נעשתה באמצעות העברת ביצי העש. מסעי הצלב הובילו את הידע של ייצור המשי לאיטליה, שם התפתח והפך לגורם כלכלי משמעותי באותה התקופה.

 לוחמה 
ממוזער|חיילים אוסטרליים עם מסכות גז במלחמת העולם הראשונה, 1917
לוחמה אנטומולוגית היא סוג של לוחמה ביולוגית המשתמשת בחרקים כדי להזיק לקווי אספקה על ידי פגיעה ביבולים, או כדי לפגוע ישירות בלוחמי אויב ובאוכלוסיות אזרחיות. ניתן לחלק את השימוש בחרקים בלוחמה לסוגים שונים, כאשר סוג אחד כולל הדבקת חרקים בפתוגן ופיזורם באזור המיועד, סוג נוסף כולל שימוש בחרקים להתקפה נגד גידולים חקלאים, והסוג האחרון כולל שימוש בחרקים לא נגועים כמו דבורים כדי לתקוף את האויב באופן ישיר. השימוש באורגניזמים במלחמות החל כבר לפני אלפי שנים, בהרעלת בארות אויב באמצעות זריקת גופות נגועות במחלה פנימה. על פי השערות, השימוש העתיק ביותר בלוחמה אנטומולוגית היה ככל הנראה שימוש בקנים של דבורים שהושלכו למערות כדי לאלץ את האויב לצאת החוצה. במאה ה-14, צבא הטטרים כבש את העיר כפא באמצעות הכנסת גופות נגועות למרכז העיר, והרוסים השתמשו בטכניקה דומה נגד השוודים במאה ה-18. עם זאת, לוחמה אנטומולוגית היא מושג צבאי חדש יחסית. לאורך ההיסטוריה חרקים ופרוקי רגליים שימשו צבאות להפצת מחלות, או להשמדת משאבים אחרים כמו אספקות מזון.

בעת המודרנית חרקים השפיעו בצורה דרסטית על מלחמות כמו המלחמות הנפוליאוניות ו-מלחמת האזרחים האמריקאית שבה שני שלישים מ-500,000 החיילים שנהרגו, מתו כתוצאה ממחלות המועברות על ידי חרקים כמו מלריה וקדחת צהובה. עם זאת, על אף האשמות שהפנתה הקונפדרציה כלפי האיחוד על הפצת חרקים, לא נמצאו לכך הוכחות ומחקר מודרני הראה כי סביר יותר שהחרק הגיע באמצעים אחרים. במלחמת העולם הראשונה, חרקים שונים הכוללים כינים, יתושים וזבובים שגשגו בשוחות, והפכו במהרה לאחד המקורות העיקריים למחלות ולמוות בקרב חיילים. משרד המלחמה הבריטי התייעץ עם אנטומולוגים כדי לחפש פתרון להתפשטות המהירה של מחלות כמו טיפוס, מלריה וקדחת השוחות. התפשטות החרקים הובילה לקמפיין שכלל ניסיונות הדברה, שבמסגרתו חוטאו חיילים באופן קבוע בכימיקלים שנועדו לעצור את התפשטות הכינים. במקביל, חומרי הדברה ששימשו בעבר כקוטלי חרקים שימשו ללוחמה באויב, ועל כן היו צריכים החיילים להסתובב עם מסכות גז. בין מלחמות העולם גדל הביקוש למקצוע האנטומולוגיה ולמחקרים העוסקים בחרקים. בשנים הללו גדל העניין במחקריו של האנטומולוג הצרפתי ז'אן-אנרי פאבר. במלחמת העולם השנייה השתמשו מספר מדינות בחרקים כנשק ביולוגי; גרמניה וצרפת תכננו להפיץ חיפושיות תפוחי אדמה  ולהשתמש בהן נגד מקורות מזון של האויב. יחידה 731 היפנית תכננה לייצר 5 מיליארד פרעושים נגועים במגפה בשנה, והשתמשה בפרעושים ובזבובים נגועים בכולרה כנשק ביולוגי נגד האוכלוסייה הסינית, מה שהוביל לכ-500,000 מקרי מוות.

במלחמה הקרה, הן ארצות הברית והן ברית המועצות חקרו ברצינות את הפוטנציאל של לוחמה אנטומולוגית. בארצות הברית הוקמו בפורט דטריק  מעבדות כדי לייצר 100 מיליון יתושים נגועים בקדחת צהובה בחודש, שתוכנן להפיץ באמצעות פצצות או טילים. ניסויים נוספים באותו המתקן עסקו במחלות אחרות כמו אנתרקס, כולרה, קדחת דנגי, דיזנטריה, מלריה וטולרמיה. כמו כן, יישמה ארצות הברית מחקר וטקטיקות של לוחמה אנטומולוגית גם במצבים שלא היו חלק ממלחמה. ב-1990 הקציבה ארצות הברית 6.5 מיליון דולר למחקר ולגידול של זחלים שהיו אמורים להיות מופצים על שדות קוקה בפרו כחלק מהמלחמה בסמים.

על פי אמנת הנשק הביולוגי שנחתמה ב-1972, שימוש בחרקים למטרות עוינות נחשב כמנוגד לחוק הבינלאומי. גורמי מודיעין אמריקאים חוקרים את האפשרות להנדס גנטית חרקים באמצעות טכנולוגיות כגון קריספר ליצירת יתושים מהונדסים גנטית שעשויים לשמש בלוחמה, או להנדס מגפות המחסלות יבולים. ישנו מחקר מתמשך העוסק בשינוי גנטי של יתושים לבלימת התפשטות מחלות כמו זיקה, כך שלא ישאו עוד את הפתוגן. עם זאת, המחקר גם מראה שניתן להשתיל מחלות או פתוגנים באמצעות שינוי גנטי דומה.
 בתרבות 
מדע האנטומולוגיה התרבותית (Cultural Entomology) עוסק בחקר השפעת האנטומולוגיה על הפולקלור, הדת, הספרות, הקולנוע והמוזיקה בתרבות האנושית.

 מיתולוגיה 
ממוזער|ח'פרי - אל הזריחה והלידה מחדשממוזער|האלה Ah Muzen Cab בתרבות המאיה, המעוצבת בדמות דבורה
ממוזער|ראש האלה ארטמיס בדמות דבורה, מן המאה השביעית לפני הספירה. יציקת זהב.
חרקים הופיעו במיתולוגיה ברחבי העולם מימי קדם. בין קבוצות החרקים המופיעות במיתוסים ניתן למנות את הדבורה, הפרפר, הציקדה, הזבוב, השפירית, גמל שלמה וחיפושית החרפושית. חיפושיות החרפושית היו בעלות סמליות דתית ותרבותית במצרים העתיקה שבה האל ח'פרי היה בעל ראש של חיפושית. חרקים נפוצים מאוד במיתולוגיה היוונית. היוונים הקדמונים האמינו כי הזבוב הוא התגלמות האלה Myia אשר התאהבה בבן-אנוש ולכן האלה הפכה אותה לזבוב ולבן זוגה חיי נצח. היוונים הקדמונים התייחסו לציקדות כסמלים לשירה במקהלה, וראו בהם את מקור הנגינה על כלי הנגינה העתיק קיתרה . בהמנון ההומרי לאלה אפרודיטה, היא מספרת מחדש את האגדה כיצד אאוס, אלת השחר, ביקשה מזאוס לתת לאהובה טיתנוס לחיות לנצח כבן אלמוות. זאוס נענה לבקשתה, אבל מכיוון שאאוס שכחה לבקש ממנו להפוך את טיתנוס לחסר גיל, הוא מעולם לא מת אבל הוא הזדקן. בסופו של דבר, הוא הצטמק ונעשה כה זעיר עד שלפי האגדה הוא הפך לציקדה הראשונה. הסינים הקדמונים התייחסו לציקדות כסמלים של לידה מחדש או אלמוות. היוונים הקדמונים האמינו בקיומן של נמלים ענקיות, בגודל של כלב, הקרויות Myrmekes, בעלות כוח רב, אשר על פי הכתבים של ההיסטוריון היווני הרודוטוס מן המאה החמישים לפני הספירה, האל זאוס הפך אותן לשבט אנושי. הם הרבו לשתף את היתוש במשלים מתוך אמונתם בכוחו של היתוש להטריד חיות גדולות. המיתולוגיה של השבטים בצפון אמריקה עשירים במיתוסים על היכולת של היתושים להופיע מתוך האפר של ענקים שעברו מן העולם כסמל להמשכיות החיים לאחר המוות.

לדבורים משמעות גדולה בתרבות האנושית. לאורך ההיסטוריה האדם היה צריך להתמודד עם דבורי-בר ולטפח דבורים להשגת דבש. הדבורה נחשבה בתרבויות רבות כייצור שמימי והדבש כמתנת האלים. אגדות בתרבות תושבי מדבר קלהרי אשר באפריקה הדרומית קושרות את הדבורה לתהליך לידתו של האדם הראשון. בתרבות המאיה הדבורה והדבש קיבלה משמעות של אלה בשם , אשר נחשבה כישות האלוהית הבורא העולם. גם בתרבות יוון העתיקה ובכמה תרבויות שמאניות של העולם הישן קשרו את הדבורה לישות אלוהית.

בשיר שומרי עתיק, זבוב עוזר לאלה איננה אלת המלחמה והפריון כאשר בעלה האל דומוזיד נרדף על ידי שדים בשם גאלו . במצרים העתיקה נחשב הזבוב כבעל כוחות על. זבובים מופיעים על חותמות בבליים עתיקים המסמלים את נרגל, אל המוות. חרוזים בצורת זבוב העשויים מלפיס לזולי נענדו לעיתים קרובות על ידי תרבויות רבות ושונות במסופוטמיה העתיקה, יחד עם סוגים אחרים של תכשיטי זבובים.

האפוס האכדי "עלילות גילגמש" שנכתב לפני 4,000 שנה במסופוטמיה, מספר על דמות אגדתית, ומכיל רמיזות לשפיריות, המסמלות את חוסר האפשרות להישאר בחיים מול המוות.

 פולקלור 
ממוזער|חרפושית ממצרים העתיקה, חותם של הפרעה ששי
ממוזער|קמע בדמות זבוב, מצרים העתיקה מתקופת המלכה אמנהוטפ, לפני 3,500 שנה.חרקים מופיעים בפולקלור ברחבי העולם. הם מסמלים רוחות טובות או רעות, בעלי השפעה על מזג האוויר, מורידי-גשם, ובכוחם לגרש מחלות או לגרום למחלות ומוות. בסין, החקלאים הסדירו באופן מסורתי את נטיעת היבולים לפי התעוררות החרקים  כאשר שינויים בטמפרטורה וגשמי מונסון מוציאים חרקים מתרדמת חורף. רוב מנהגי ה"התעוררות" בסין קשורים לאכילת חטיפים כמו פנקייקים, שעועית צרובה, אגסים ותירס מטוגן, המסמלים חרקים מזיקים בשדה.

בתרבות העממית ברחבי העולם משמשים החרקים כדמויות מרכזיות באגדות, שירים וטקסים. בין קבוצות החרקים המופיעות בפולקלור של בני עמים שונים אפשר למצוא את היתוש . האפרו-אמריקאים מאמינים כי ה"עצמות" שלו מסוגלים ליצור גדר סביב שדה של 140 אקרים. היתוש הוא מופיע באגדות-עם רבות ואף בשירי-עם.

בפולקלור הסקוטי מתואר חרק זעיר מאוד המכונה  שעל פי המסורת חי באוזנה של כנימה.

 הוא צרצר ענק המופיע באגדות של השבט האינדיאני  בקליפורניה. על פי האגדות, הצרצר נוהג לשיר שירי ערש לילדים על מנת להרדים אותם ואז גונב אותם למאורתו על מנת לאכול אותם.

בפולקלור של הילידים בדרום אפריקה קיים אל בעל צורות רבות המכונה , המסוגל להחליף את צורתו לשור, נחש, כינה וצרצר.

בפולקלור של קנדה וארצות הברית קיימת אמונה כי כמות וצבע השער שעל פני זחל העש  אפשר לחזות את כמות הגשמים בעונה הקרובה. לאחר בקיעת הביצים והפיכתך לזחלים, התושבים אומדים את כמות הפסים השחורים לעומת הפסים הכתומים שעל פני הזחלים ולפי היחס ביניהם הם משערים את כמות הגשמים שתגיע בעונה הקרובה. פסטיבלים רבים על שם העש מכונים פסטיבלי וולביר  השנתי של האגמים הגדולים של אמריקה, שבהם התושבים מתחפשים לזחל.

בפולקלור של הקבוצה האתנית המלאים, הכוללים את אינדונזיה, ברוניי, מלזיה, האי סומטרה ודרום תאילנד, קיימת אמונה של קיומו של דיבוק בדמות צרצר הקרויה פלסיט . לפי אמונתם, חדירה של רוח רעה לגופה של אישה גורמת לאיבוד הכרה והטיפול להוצאת הדיבוק מגוף הקורבן נעשית על ידי שמאן.

בקרב הילידים של ארנטה  במרכז אוסטרליה, נמלי דבש שימשו כטוטמים אישיים של השבט. במקרה של שבט הסאן-בושמנים של מדבר הקלהארי בדרום אפריקה, הנחשב לשבט העתיק ביותר באזור זה, גמל שלמה הוא בעל משמעות תרבותית רבה, המבטא את התכונות של יצירתיות וסבלנות המופיעות בתורה הזן בבודהיזם.

חרקים מופיעים בפולקלור ברחבי העולם. בסין, החקלאים הסדירו באופן מסורתי את נטיעת היבול שלהם לפי התעוררות החרקים מתרדמת, עונה הקרויה Jingzhe כאשר שינויים בטמפרטורה וגשמי מונסון מוציאים חרקים מתרדמת חורף. רוב מנהגי ה"התעוררות" קשורים באכילת חטיפים כמו פנקייקים, שעועית צרובה, אגסים ותירס מטוגן, המסמלים חרקים מזיקים בשטח. לפי האמונה בפולקלור הסיני אכילתם מזכירה לאנשים להיזהר ממחלות ומרחיקה חרקים מזיקים מהיבולים.

באזור אמזונס הברזילאי נצפו בני משפחת שפות טופי-גוארני כשהם משתמשים בנמלים מהמין Pachycondyla commutata במהלך טקסי המעבר הבגרות הנשית.

 יהדות 
ממוזער|"בעל זבוב", איור מתוך "מילון התופת" (Dictionnaire Infernal) מאת קולן דה פלאנסי (1863), העוסק בשדים ומזיקים.החרקים ביהדות נחשבים לטמאים לאכילה ולנגיעה פרט למספר מינים קטן: ארבה, חגב וצרצר, השייכים לקבוצת הארבה הכשר. מבחינת ההלכה, חרקים כשרים נחשבים לפרווה כמו הדגים, ואין צורך להפרידם מבשר או חלב. ביהדות תימן וצפון אפריקה היה קיים המנהג של אכילת ארבה עד עלייתם ארצה במאה ה-20. בתחילת המאה ה-21 הותרה על ידי הרבנות הראשית אכילת ארבה בישראל. הגדרת החרקים הכשרים בספר ויקרא, פרק יא מבוססת על צבעים ומעורפלת להבנה, לכן הוספו פירושים להתרת החרקים לאכילה על ידי פוסקי הלכה במשך הדורות. הרמב"ם בספרו מפרט את החרקים הכשרים: "מיני חגבים שהתירה תורה, שמונה; ואלו הן: (א) חגב; (ב) ומין חגב, והיא הדובנית; (ג) חרגול; (ד) ומין חרגול, והיא עצרוניא; (ה) ארבה; (ו) ומין ארבה, והיא ציפורת כרמים; (ז) סולעם; (ח) ומין סולעם, והיא יוחנה ירושלמית".

גם חיות הנושאות חרקים כטפילים או הניזונות מחרקים נחשבות לטמאות (ספר ויקרא, פרק י"א, פסוק כ"ט). החרקים בתקופת התנ"ך נחשבו על ידי עמי כנען לבעלי ישות אלילית. הישות האלילית הבולטת ביותר בעת העתיקה קראה בעל-זבוב, אל כנעני שהיה מזוהה עם השטן. בעל זבוב מוזכר מספר רב של פעמים בתנ"ך. בספר מלכים א', פרק ח', פסוק י"ג ובספר מלכים ב פסוק א, מסופר על אחזיה מלך יהודה, שלאחר פציעתו הקשה שולח שליחים לבעל זבוב בעקרון הפלישתית כדי לשאול אותו אם יחלים מפציעתו. נראה שבאותה עת שררה בממלכת יהודה האמונה לא רק באל אחד, אל היהדות, אלא גם באלילים נוספים. על חוסר אמונתו באל אחד הוא נענש בידי השם. בתקופת התלמוד נחשבה האמונה ב"בעל זבוב" לעבודה זרה. היתוש קיים במיתוסים של היהדות כגורמי כליה. אגדת היתוש של טיטוס הרשע, קיסר רומא, שחי בשנים 40–81 לספירה, מספרת כי טיטוס שהיה מחריבו של בית המקדש ושל ירושלים, הומת על ידי חדירת יתוש לאוזנו.
 ציור 
ממוזער|פורטרט של נזיר מאת הצייר ההולנדי פטרוס כריסטוס מאמצע המאה ה-15, עם זבוב על המסגרת התחתונה.
ממוזער|ה"מליסוגרפיה" שאייר פרנצ'סקו סטלוטי המציגה את מבנה הגוף של דבורה דרך מיקרוסקופ
הציור המוקדם ביותר שהופיע בו חרק נוצר ככל הנראה לפני כ-14,000 שנים, והוא מציג חריטה של צרצר על עצם של ביזון שנמצאה בדרום צרפת. בעת העתיקה הופיעו חרקים בציורי טרומפ-לויל וממנטו מורי, לרוב כסמלים לרוע ומוות.

ציור של זבובים על תמונות היה נפוץ בתקופת הרנסאנס במאות ה-15 וה-16. הזבוב שהוסף לציור נקרא . מנהג ההוספה לציורים נבע מסיבות שונות, בין השאר כדי לבטא את הערכת האדם אפילו ליצורים קטנים ולא רק לנושאי הפורטרטים. אך בעיקר, כדי להפגין את כישורי הצייר לצייר בדקדקנות יצורים קטנטנים. עם הזמן האופנה נזנחה והוחלפה על ידי אופנות אחרות.
ממוזער|ציורים של חרקים וענף דומדמנית, מאת יאן ואן קאסל האב.ה"מליסוגרפיה" שאייר פרנצ'סקו סטלוטי  ב-1625 הייתה האיור המדעי הראשון של חרקים שצויר באמצעות מיקרוסקופ, והוא מציג את מבנה הגוף של דבורה מזוויות שונות בצורה מוגדלת. חרקים היו מוטיב מרכזי גם בציוריו של יאן ואן קאסל האב במאה ה-17, שצייר בצורה ריאליסטית ובדיוק רב. עבודתו בתחום זה משקפת את תפיסת עולמו שלפיה היצירה האמנותית וההבנה של הטבע הולכות יד ביד. ציורי החיות של ואן קאסל נבדלו מאלו של קודמיו, שסידרו את החי והצומח השונים בשורות, כאילו היו דגימות בארון אספנים. הוא שם דגש רב יותר על קומפוזיציה ואסתטיקה, מבלי לוותר על תיאור מדויק של האובייקטים המצוירים.

מריה סיבילה מריאן שחיה במאה ה-17 נחשבת כאחת האנטומולוגיות הראשונות באירופה שצפתה ותיעדה את מחזור החיים של חרקים חיים. היא אספה חרקים וחיות קטנות לצורך האיורים שלה. בגיל 13 החלה לצייר חרקים וצמחים, ואף החלה את אוסף הזחלים שלה. היא חקרה את הפיכתם של זחלים לפרפרים ותיארה את התהליך בציור. מריאן שטה לסורינאם כדי לבצע שם תצפיות. היא ציירה חרקים, בעלי חיים וצמחים מקומיים ותיעדה את השמות המקומיים של הצמחים ואת השימושים בהם.

בציורי טבע דומם מהמאה ה-17 היה שימוש נרחב בחרקים כאלמנטים סימבוליים שנועדו לתת משמעות נוספת לחפצים המוצגים בציור. דוגמאות לכך הן השימוש בפרפרים כסמל לשבריריות החיים או השימוש בזבובים כסמל לריקבון. שימוש כזה בא לידי ביטוי למשל בעבודותיו של וילם ואן אאלסט ו"אגס עם חרקים" (1765) של יוסטוס יונקר .

וינסנט ואן גוך נהג לצייר בזמן שהותו בטבע ולעבוד בתנאים סביבתיים שונים. שימוש בטכנולוגיה מודרנית גילה שבציורים מסוימים של ואן גוך נטמעו חרקים בתהליך הציור, ככל הנראה כאלו שעפו ונלכדו בצבע, והגוף שלהם נשאר מוטבע בציור עד היום. ב-2017, במהלך עבודות שימור שגרתיות במוזיאון נלסון-אטקינס לאמנות בקנזס סיטי, התגלה חגב משובץ בציור "עצי זית" של ואן גוך שצויר ב-1889. כמה שנים מאוחר יותר, בשנת 2021, זיהו חוקרים עקבות חרקים בציור אחר של מטע זיתים של ואן גוך. העקבות נראות כקו מוגבה של צבע ונוצרו כנראה על ידי חרק שהלך על פני הבד בזמן שהצבע עדיין היה רטוב. תגלית זו התגלתה במהלך מחקר טכני של סדרת מטעי הזיתים של ואן גוך במוזיאון ואן גוך באמסטרדם.

 ספרות 
ממוזער|איור הסיפור גברת טיטלמאוס מאת באטריס פוטר. הדמות של הדבורה בסיפור מכונה Babbity Bumble.

יחס בני האדם לחרקים בדת ובפולקלור השפיע גם על הספרות הקדומה ובהמשך גם על התרבות המודרנית. בראייה הקדמונית החרקים נחשבו לבעלי כוחות-על ודמותו האלוהית של הזבוב מגולמת במחזות של אייסכלוס, שחי ביוון הקדומה במאה החמישית לפני הספירה. הסופרים שייכו את התכונות האנושיות החיוביות של חריצות ושיתוף פעולה לנמלים ולדבורים, ותכונות שליליות של חמדנות ועצלנות לצרצרים ולחרגולים. תופעה זו של השלכת תכונות אנושיות על בעלי חיים אחרים קרויה האנשה. דוגמאות לתופעת ההאנשה הם משלי איזופוס שחי ביוון העתיקה בין השנים 620 ל-564 לפנה"ס. המפורסם במשלים הוא משל "הצרצר והנמלה" שבא להדגים את התכונות האנושיות של עצלות מול חריצות. גם במשלי הסופר הצרפתי זאן דה לה פונטיין שחי בין השנים 1620–1695, וכן בסיפורי סופרת הילדים הבריטית ביאטריקס פוטר מופיעות דמויות של חרקים בעלי תכונות אנושיות שמטרתן הסקת מוסר השכל על האופי האנושי.

הסופר האמריקאי ממוצא רוסי, ולדימיר נבוקוב, היה בנו של לפידופטר - אספן פרפרים מקצועי. הוא כתב את הרומן שלו לוליטה בזמן שנסע לטיולי איסוף הפרפרים השנתיים שלו במערב ארצות הברית. בסופו של דבר הוא הפך למומחה לפרפרים מוביל. זה בא לידי ביטוי בנובלה שלו "המתנה"  שנכתבה בין השנים 1935–1937 בברלין, בה הקדיש שני פרקים מתוך חמישה לסיפורם של אב ובנו במסע פרפרים. לעיתים שימשו קריקטורות בעיתונות כאמצעי חינוכי המעצב דעת קהל. סדרת קריקטורות בשם "הצד הרחוק", של הקריקטוריסט גארי לארסון שימשה את הפרופסור שלו מייקל בורגט ככלי הוראה בשיעור האנטומולוגיה שלו. "הצד הרחוק" ומחברו זכו להכרה על ידי הביולוג דייל ה. קלייטון  על "התרומה העצומה" של לארסון לתחום האנטומולוגיה, באמצעות הקריקטורות האלה.

הנמלה והדבורה בספרות הפופולרית משולות לחרוצות ומשתפות פעולה בחברה. הסופרים השתמשו בדימויים אלה על מנת להיות אטרקטיביים ומובנים לילדים ופשוטי האם כאחד. הדימויים נבעו מהתבוננות בהתנהגותם של חרקים בטבע. יתושים וזבובים הם סמל התככנות והרוע בספרות ובשירה.

זבובי הסוס והכבשים נפוצים בספרות יוון הקדומה, כמו גם במחזות "המלך ליר" ו-"אנטוניוס וקלאופטרה" מאת ויליאם שייקספיר בן המאה השבע עשרה. בשירת ההייקו היפנית נעשה שימוש רב במטפורה של פרפר כסמל של שמחת חיים וגלגול נשמתו של המת ואילו השפירית משמשת כסמל של ההרמוניה של הטבע. בתרבות היפנית עונת הסתיו מזוהה עם השפירית. הסופר הרן לפקאדיו  מומחה לספרות יפנית, מנתח את הטיפול בפרפר בספרות היפנית, הן פרוזה והן שירה. הוא מציין שלעיתים קרובות אלה מרמזים על סיפורים סיניים, כמו על האישה הצעירה שהפרפרים ראו בה פרח. הוא תרגם עשרים ושניים שירי הייקו יפניים על פרפרים, כולל אחד מאת מאסטר ההייקו המשורר מצואו באשט, שמרמז על תחושת האושר באביב במילים אלו: "התעורר! התעורר! אני אהפוך אותך לחבר שלי, פרפר ישן".

הספרות הבדיונית  משתמשת באופן תדיר בחרקים גדולים ומוזרים. הסופר הבריטי הרברט גורג וולס תיאר צרעות ענק ברומן שלו משנת 1904 "מזון האלים ואיך זה הגיע לכדור הארץ" תוך שימוש בהורמוני הגדילה החדשים שהתגלו, כדי להעניק ייתכנות למדע הבדיוני שלו.
 קולנוע 
ממוזער|פרסומת לסרט האימה ההוליוודי  משנת 1957החרקים, בגלל מראם הייחודי, משמשים את אומנות הקולנוע במגוון רחב של דמויות מפחידות ובעלות כוחות-על, ודמויות חכמות המייצגות את המוסר, מרבות השמחה והיופי.

קולנוע האנימציה משופע בדמויות רבות של חרקים  היוצרים מעניקים לחרקים שונים תכונות אנושיות ונמצאים באינטראקציה הדוקה עם אנשים, בעיקר ילדים, החל משנות ה-30 של המאה ה-20 ועד ימינו אלה. הנפוצים ביותר בסרטי האנימציה הם הנמלה, הצרצר, התיקן, והדבורה.

בתרבות האנושית הרבה חרקים בעלי משמעות לוואי של מגע עם זוהמה, העברת מחלות, וסכנה מעקיצות, כגון, הכינה, התיקן, הצרעה והדבורה. השימוש בדמויות של חרקים בסרטים מקורה במשמעויות השליליות האלה. מרבית הסרטים שבהם השתמשו בחרקים ענקיים נעשו בשנות החמישים של המאה ה-20, מיד בתום מלחמת העולם השנייה, כאשר העולם נחשף לתוצאות ההרס הענקיות שהיו תוצאות ההפצצות הגדולות בזמן המלחמה ובייחוד פצצת האטום. השימוש בחרקים ענקיים בסרטים סמלה את הפחד מיצירת מוטנטים בעלי כוחות-על בהשפעת הקרינה הרדיואקטיבית והיכולת להתגבר על יצורים אלה בעזרת הטכנולוגיה והבינה האנושית היוותה מעין קתרזיס לפחדים מפני השלכות השימוש באטום לצורכי מלחמה ומפני השימוש הנרחב בחומרי הדברה, כגון DDT. הסרט Them! שהופק בארצות הברית בשנת 1954 היה הסרט הראשון אשר בישר את השימוש בנמלים ענקיות שבאו להזהיר את האנושות בפני שימוש הרסני של האטום.

הצרצר משמש כדמות מרכזית בסרט המצויר "פינוקיו" המבוסס על אגדת הילדים "הרפתקאות פינוקיו" של הסופר האיטלקי קרלו קולודי משנת 1883. הסרט הופק באולפני וולט דיסני ב-1940 שהפך את הדמות המינורית של הצרצר לדמות משמעותית המייצגת את המוסר האנושי והתבונה המהולה בהומור, דמות שמדברת אל לב הילדים והמבוגרים כאחד.
 מוזיקה 

חרקים שימשו במהלך ההיסטוריה כנושא לכתיבת יצירות מוזיקליות. המלחין הצרפתי מתקופת הרנסאנס, ז'וסקן דה פרה, כתב פרוטולה בשם "אל גרילו" ("הצרצר"), שהיא אחת מיצירותיו המושרות ביותר. בשנת 1900 כתב ניקולאי רימסקי-קורסקוב את "מעוף הדבורה" כחלק מהאופרה "סיפורו של הצאר סלטאן". היצירה היא אחת המוכרות ביותר בקומפוזיציה הקלאסית. בסיפור האופרה הדבורה היא נסיך שהפך לחרק כדי שיוכל לעוף ולבקר את אביו. המחזה שעליו התבססה האופרה נכתב על ידי אלכסנדר פושקין, וכלל במקור שני נושאים נוספים שעסקו בחרקים, מעוף היתוש ומעוף הזבוב. המלחין ההונגרי בלה בארטוק הסביר ביומנו כי ביצירה "מיומנו של זבוב" שכתב לפסנתר (Mikrokosmos Vol. 6/142) הוא ניסה לתאר את ניסיונות הבריחה הנואשים של זבוב שנתפס בקור עכביש. מוזיקאי הג'אז דייוויד רוטנברג  מנגן דואטים עם חרקים המשמיעים קולות כמו ציקדות, צרצרים וחיפושיות.

מספר להקות בחרו שם שמתקשר לחרקים, כדוגמת הצרצרים  שהקים באדי הולי בתחילת דרכו, והביטלס (תורגם לעברית כ"חיפושיות הקצב") ששמה הוא משחק מילים באנגלית בין המילה חיפושיות (Beetles) לבין המילה קצב (Beat). במאה ה-20 היו פופולריות מספר להקות שבשמן הופיעו חרקים כמו איירון באטרפליי, פאפא רוץ', בי ג'יז, ההייבס, Praying Mantis , ואדם והנמלים.

 אסטרונומיה וקוסמולוגיה 
מקורות להרחבת הפסקה
ממוזער|קבוצת הכוכבים זבוב (ימין למעלה) כמפורט באורנומטריה של יוהאן באייר, 1603
ממוזער|ערפילית הפרפר, NGC 6302
באסטרונומיה ישנן קבוצות כוכבים שנקראות על שם פרוקי רגליים, שביניהן העקרב, והזבוב. שמה של קבוצת הזבוב נבחר על ידי פטרוס פלנסיוס  בשנת 1597.

ישנם מבנים אסטרונומיים נוספים הקרויים על שם חרקים, כדוגמת "ערפילית הפרפר" , שממוקמת בקבוצת הכוכבים עקרב. הכוכב המרכזי בערפילית התגלה בשנת 2009 והוא מוערך כאחד הכוכבים החמים בגלקסיה - כ-200,000 מעלות פרנהייט, פי 35 יותר חם מהשמש.

דבורת הדבש מילאה תפקיד מרכזי בקוסמולוגיה של בני המאיה. במקדשי טולום שבמקסיקו התגלתה דמות טיח המכונה "אה מוקן קב"  המזכירה את החרק שזוהה כדבורה המוזכר בקודקס טרו-קורטזיאנוס . בני המאיה האמינו באלוהי חרקים שמייצגים את כוכבי הלכת במערכת השמש. לדוגמה, כוכב הלכת נוגה היה מיוצג על ידי אל הדבורה. הם החזיקו באמונה שהדבורים הגיעו מנוגה, וכינו אותו "השמש השנייה".

 קישורים חיצוניים 





 (באנגלית אמריקאית)

 (באנגלית אמריקאית)
 2020, Global insect deaths: A crisis without numbers עמ' 27, (באנגלית)

 הערות שוליים 

קטגוריה:אנטומולוגיה
קטגוריה:אתנוביולוגיה
קטגוריה:חרקים בתרבות
קטגוריה:חרקים
קטגוריה:יחסי גומלין בין אורגניזמים
קטגוריה:לימודי תרבות
קטגוריה:ציור
קטגוריה:קולנוע
קטגוריה:תזונה