וייר-סור-מר

וִיֶיר-סוּר-מֶר (בצרפתית: Villers-sur-Mer) היא קומונה במחוז קלבדוס בנורמנדי, צפון מערב צרפת, שעיקר פרנסתה מתיירות. בשנת 2021 היו בה 9,679 מקומות לינה.

 מיקום וגאוגרפיה 
הקומונה ממוקמת על החוף הצרפתי של תעלת למאנש, על רצועת החוף  בין דוביל ל, כ-210 קילומטרים צפונית מערבית מפריז, כ-100 קילומטרים מערבית לרואן, כ-35 קילומטרים מקן.

שטח היישוב הוא 9,000 דונם (מתוכם 8,400 בשטח האורבני) וקו החוף נמשך לאורך כ-2 קילומטרים.
ממוזער|סימון קו גריניץ' בוייר-סור-מר.
 קו גריניץ' 
בקומונה עובר קו גריניץ' המסומן על טיילת חוף הים עם סימן כחול על הקרקע ועל המעקה.

 טופונימיה 
השם ויארי (Villaris) מתועד כבר בשנת 1282 ומקורו בשפה הלטינית, וילה רוסטיקה (villa rustica), כלומר "אחוזה כפרית".

פירוש המונח סור-מר (sur-Mer) הוא "על הים". השם מתועד החל משנת 1801, אך נעדר מ שצוירה ב-1758. במפה יש רק ציון של כנסייה, שתי חוות חקלאיות וטירה.

 היסטוריה 
 פלאונטולוגיה 
ימין|ממוזער|200x200 פיקסלים| פסלים של דינוזאורים עטויי צמחים פונים לכיוון הים
על מצוקי  שבקומונה נמצאו מאובנים רבים של בעלי חוליות, השרידים כוללים זוחלים ימיים, כמו: טלאוזאורידים, מטריורינכויסים, צלקנתאים, קיפודי ים, תניני מים מלוחים ודינוזאורים וכן אמוניטים. בעבר, נהגו תושבים ומבקרים לאסוף מאובנים, ואז השטח הוכרז כשמורת טבע ונאסר לקחת "מזכרות" מהמקום. בקומונה הוקם מוזיאון - Paléospace, בו נחקרים, נשמרים ומוצגים מאובנים מתקופת היורה, שנאספו חוף הקומונה ובסביבתה.

 התיישבות קדומה 
במהלך בניית בתים רבים במאה ה-19 נמצאו כלי חרס שמהם הסיקו ארכאולוגים שבאתר וייר-סור-מר הייתה התיישבות, מאז המאה ה-1 לפני הספירה. ההתיישבות באזור נמשכה בתקופה הרומית, שכן נמצאו שרידי דרך רומית, בנתיב של דרך גאלית קדומה יותר שעברה ביישוב. בעקבות נסיגת קו החוף, היישוב מהתקופה הגאלו-רומית נעלם מתחת לפני הים.

 ימי הביניים 
בימי הביניים היישוב נקרא בשם: סנקטוס מרטינוס דה ויאריבו (Sanctus Martinus de Villaribus).

 העידן המודרני 
כאמור, שם המקום נעדר ממפת קאסיני שצוירה ב-1758, אך יש במפה ציון של כנסייה, שתי חוות חקלאיות וטירה. עם התפתחות הנוהג לנפוש בחופי הים, בסוף המאה ה-19 היישוב החל לשגשג, נסלל קו הרכבת ונבנו בו עשרות וילות ראוותניות.
ממוזער|פרסומת ל Villers-sur-Mer בשנת 1910.
ב-1882, נבנה קזינו ובשנת 1883 כלל היישוב מעל 190 מבנים. בית העירייה הוקם בשנת 1887.

 מלחמת העולם השנייה 
ממוזער|אנדרטה לזכר החיילים הבריטים שנהרגו בעיירה מ-6 ביוני עד 19 ביולי 1944.
ממוזער|אנדרטה לזכר החיילים הבלגים והלוקסמבורגים שנהרגו בקרב בשנת 1944, לשחרור הקומונה.
ביוני 1940 נכבשה וייר-סור-מר על ידי חיילים גרמנים, שבנו ביצורים על החוף כאמצעי הגנה נגד פלישה מהים (חלקם נשאר).

ביולי 1944 החלו הגרמנים לפעול נגד ספינות בעלות הברית מול חופי הקומונה, באמצעות טורפדו מאויש והביאו להרס של לפחות שתי ספינות של בעלות הברית. ב- 22 באוגוסט 1944, יותר מחודשיים לאחר הפלישה לנורמנדי (D-Day) לאחר השתלטות על הולגט, כבשו בעלות הברית את וייר סור-מר, על אף המספר הרב של מכשולים, מוקשים ומלכודות שהותירו הגרמנים.

 דמוגרפיה 
בשנת 2017 הקומונה מנתה 2,644 תושבים. גידול של 50 איש מאז שנת 2007.

 היישוב בסרטים 
על החוף של וייר סור-מר צולמה בשנת 1959 הסצנה האחרונה המפורסמת של סרטו הראשון של פרנסואה טריפו, 400 המלקות. הסרט מסתיים בתמונתו של "אנטואן" (ז'אן-פייר לאו) בורח ורץ אל חוף הים, שם הוא עוצר, מסתובב ומביט אל תוך המצלמה והסרט מסתיים בתמונה קפואה של פניו.

קישורים חיצוניים


 הערות שוליים 

 ראו גם 

קטגוריה:צרפת: יישובים