ארדי (ארדיפיתקוס רמידוס)

ארדי (באנגלית: Ardi; מכונה גם: ARA-VP-6/500) הוא כינויים של שרידי שלד מאובנים של פרט אחד של מין נכחד של הומינין בשם ארדיפיתקוס רמידוס, שהוא נקבה אנתרופואידית מלפני 4.4 מיליון שנים. זוהי דגימת ההומינידיים המוקדמת השלמה ביותר, עם רוב הגולגולת, השיניים, האגן, הידיים והרגליים, שלמות יותר מדגימת האוסטרלופיתקוס אפרנסיס "לוסי". בסך הכול נמצאו 125 חלקים של עצם מאובנת.

 גילוי 
השלד התגלה באראמיס (מכאן החלק ARA בשם הקיצור של השלד) באזורים הצחיחים ליד נהר אוואש באתיופיה בשנת 1994 על ידי הסטודנט יוהנס היילה סלאסי, שחשף חלק מעצם יד. את השלד גילה צוות מדענים בראשות האנתרופולוג טים וייט מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי  וניתחה קבוצה בין-לאומית של מדענים שכללה את אוון לאבג'וי בראש צוות הביולוגים. ב-1 באוקטובר 2009, כתב העת Science פרסם אוסף בגישה פתוחה של אחד עשר מאמרים, המפרט היבטים רבים של ארדיפיתקוס רמידוס וסביבתו. המאובנים שלו נמצאו גם ליד שרידי בעלי חיים, מה שהצביע על כך שהוא חי בסביבת יער, מה שלא תואם את התיאוריה שמקור הדו-רגליות בסוואנות.

ארדי לא היה המאובן הראשון של ארדיפיתקוס רמידוס שנמצא. הראשונים נמצאו באתיופיה ב-1992, אך נדרשו 17 שנים להעריך את משמעותם ולהבין לאיזה סוג הם משתייכים.

 אטימולוגיה 
משמעות המילה ארדי היא "קומת קרקע" והמילה רמיד פירושה "שורש" בשפה העפרית, מה שמרמז שארדי חי על הקרקע והיה השורש של עץ המשפחה של האנושות.

 תיאור 
ארדי שקלה כ-50 קילו, וסביר שגובהה היה 120 ס"מ. אף על פי שהייתה דו-רגלית מבחינת הליכתה, לארדי היו גם אצבעות גדולות וגם אגודלים נגדיים שאפשרו לה לטפס על עצים. משערים שהדו-רגליות שלה עיכבה את התנועה, אבל אפשרה לה להוליד עוד צאצאים כי דו-רגליות מפנה את הידיים לאחיזת מזון ומאפשרת לגדל צאצאים רבים יותר ולהביאם לבגרות.

עדיין לא ברור כיצד המין של ארדי קשור להומו סאפיינס, אך התגלית הוסיפה לדיון על הארדיפיתקוס ומקומו באבולוציה האנושית. גופו של ארדי בעל תכונות האופייניות גם לפרימטים שנכחדו וגם להומינידים מוקדמים. עדיין לא ברור אם ארדי היה מסוגל לתנועה דו-רגלית. האצבעות הגדולות השונות של ארדי אינן אופייניות לדו-רגלי. עם זאת, שרידי רגליה, כפות רגליה, האגן והידיים שלה מצביעים על כך שהיא הלכה זקופה על הקרקע, אך על ארבע כשנעה סביב עצים. הבוהן הגדולה שלה, למשל, מתפשטת לא מעט מכף רגלה כדי לתפוס טוב יותר את ענפי העץ. לעומת זאת, בניגוד לשימפנזים, כף הרגל שלה מכילה עצם קטנה ייחודית בתוך גיד, והיא שמרה על הבוהן הגדולה יותר. עם מבני העצם האחרים של ארדי, העצם הייחודית הזו עזרה לה ללכת בצורה דו-רגלית, אם כי באופן פחות יעיל מאשר לוסי. עצמות פרק כף היד שלה סיפקו לה גמישות אבל עצמות כף היד היו קצרות. זה מצביע על כך שארדי לא הלכה על פרקי האצבעות שלה והשתמשה בכפות ידיה רק כדי לנוע לאורך ענפי עצים.

חלק מהשיניים של ארדי עדיין מחוברות לעצם הלסת שלה ונראה בלאי אמייל המעיד על דיאטה המורכבת מפירות ואגוזים.  הניבים של ארדיפיתקוס רמידוס קטנות יותר, ושיני הזכרים והנקבות שוות בגודלן. הדבר מרמז על הפחתת העימות בין הזכרים, על קשר זוגי ועל השקעה הורית מוגברת. "לכן, שינויים התנהגותיים וחברתיים בסיסיים באשר לרבייה התרחשו כנראה בהומינידים הרבה לפני שמוחם גדל והם החלו להשתמש בכלי אבן."

 אגן 
אף על פי שלארדיפיתקוס היו גפיים קדומות יותר, האגן של ארדי נותן פרספקטיבה שונה. חלקי האגן של ארדי שנמצאו בחפירות כוללים את הירך השמאלית, הכסל הימני ושבר עצה מרוחק. כסל קצר ועקומה בעמוד השדרה התחתון היו מאפיינים שנאספו משרידים חלקיים אלה המעידים על היכולת של ארדי, ושל בני ארדיפיתקוס רמידוס, ללכת זקוף. המעבר לדו-רגליות רק מתחיל להופיע אצל ארדי מכיוון שיש מאפיינים באגן של ארדי שנמצאים גם בכל ההומינידים המאוחרים יותר וגם מאפיינים שנמצאים אצל קופי אדם אפריקאים. מאפיין שנמצא אצל ארדי ובכל ההומינידים המאוחרים יותר הוא אתר גדילה נפרד לעמוד השדרה והכסל התחתון הקדמי. מבנה אישיאלי (ischial, אגני) דומה הוא מאפיין שנמצא אצל ארדי ואצל קופי אדם אפריקאים. תערובת זו של מאפיינים מציינת שהדו-רגליות של ארדי הייתה גרסה מוקדמת יותר של דו-רגליות בהשוואה להומינידים מאוחרים יותר כמו לוסי. לא משנה עד כמה הייתה הדו-רגליות של ארדי קדמונית, מאפיינים אלו שנמצאו באגן של ארדי מראים כי הדו-רגליות הייתה בעיצומה לפני 4.4 מיליון שנים, אפילו כשהיכולת לתנועה על עצים עדיין הייתה קיימת בידיים ובגפיים.

 רגל 
כף הרגל של ארדי היא תחום עניין רלוונטי לאבולוציה של הדו-רגליות בהומינידים המוקדמים. בדו-רגליות של ארדיפיתקוס רמידוס חמש האצבעות אינן מסתדרות בשורה. שרידי כף הרגל של ארדי ודגימות אחרות של ארדיפיתקוס רמידוס שניתן לחקור כוללות "עצם טלוס (Talus), עצמות קוניפורם (גוויל, Cuneiform bones), קובואיד (Cuboid bone) [שהיא אחת מעצמות שורש הרגל], מטטרסל ראשון, שני, שלישי וחמישי, ומספר פלנגות." ברגלו של ארדי יש הלוקס מנוגדת (בוהן גדולה) הדומה לזו שאצל שימפנזים. הבוהן המנוגדת הזו שימשה ככל הנראה כדי לסייע בטיפוס על עצים.

מבחוץ, כף הרגל של ארדי עשויה להיראות שייכת לקופים אחרים, אך מבפנים, כף הרגל של ארדי מכילה עצם הנקראת אוס פרונאום (os peroneum), המאפשרת לחלק התחתון של כף הרגל להיות נוקשה יותר. נראה שהקשיחות של החלק התחתון של כף הרגל מאפשרת לארדי ללכת זקוף, וארבע אצבעות הרגליים האחרות שהיו מיושרות ביצעו את פעולת "הסרת הבוהן" במהלך תנועה דו-רגלית. השילוב של תכונות שנמצאו בעצמות כף הרגל של ארדי ושל שרידי ארדיפיתקוס רמידוס אחרים לוכד רגע בזמן שבו הפרימטים הפרימיטיביים הללו החלו לעזוב את העצים ולבלות פרקי זמן ארוכים יותר על הקרקע.

 קישורים חיצוניים 
 מקורות אנושיים ושלד המאובנים של ארדי – ראיון רדיו של סטנלי אמברוז, פרופסור לאנתרופולוגיה, אוניברסיטת אילינוי
 Ardipithecus ramidus – מאמר בכתב העת המדע
 מגלים את ארדי – ערוץ דיסקברי
 ציר זמן אנושי (אינטראקטיבי) – סמית'סוניאן, המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע (אוגוסט 2016).
 הערות שוליים 

קטגוריה:אוסטרלופיתקוס
קטגוריה:הומינידים