פרשת הקצין המתחזה

פרשת הקצין המתחזה היא פרשה ביטחונית שבמסגרתה אסף שמואלביץ', קצין צה"ל לא מגויס, חדר לחמ"ל של פיקוד הדרום, אסף מידע מסווג והקליט שיחות סודיות שאותן העביר לגורמים לא מורשים, מפרוץ טבח שבעה באוקטובר עד שנעצר על ידי השב"כ ב-15 באוקטובר. בתחילה הוגש נגדו כתב אישום בגין ריגול, אך בהמשך רוכך לעבירות ביטחון מסוג "ריגול ללא כוונה לפגוע בביטחון המדינה". על הפרשה הוטל צו איסור פרסום גורף, שלאחר כחצי שנה חלקים ממנו הותרו בפרסום.

בהמשך ההליך המשפטי נוהל הדיון בבית המשפט המחוזי, וחלק מהאישומים צומצמו במסגרת תיקון כתב האישום. התביעה,לא יוחסה לנאשם כוונה לסייע לאויב או לפגוע בביטחון המדינה, אלא איסוף והעברת מידע לגורמים לא מורשים בניגוד לדין.

היקף צו איסור הפרסום והעיכוב בחשיפת הפרטים הובילו להתפתחותן של שמועות ותאוריות קונספירציה ברשתות החברתיות ובתקשורת, ובהן טענות כי מדובר בפרשה רחבה יותר מזו שתוארה בגרסה הרשמית, או כי קיימים מעורבים נוספים בדרגים בכירים. גורמים רשמיים ובתי המשפט הדגישו בהחלטותיהם כי פרסום מדורג של המידע נועד לאזן בין זכות הציבור לדעת לבין שיקולי ביטחון המדינה והגנה על ההליך המשפטי.

 הפרשה 
שמואלביץ' הוא קצין צה"ל בדרגת סגן ששירת בשירות סדיר במשך שש שנים, בין השאר ביחידת מגלן וביחידות מסווגות. במילואים שירת שלוש פעמים בשירות חד-יומי, בשנת 2018.

תוכנית התחקירים, זמן אמת חשפה בדיעבד כי לשמואלביץ' היסטוריה עשירה של התנהגות מוזרה, ניסיונות התחזות, הטעיות ולקיחת קרדיט מוגזם בהקשרים שונים. מפקדו בתקופת שירותו הצבאי טען שהוא נהג "לסחור מבמידע" - לתת לך הרגשה שהוא מכיר מידע רגיש, כדי לקבל ממך עוד מידע, כדי לפאר את עצמו ולהרגיש בעמדה חשובה יותר. התנהגות מוזרה של הסתרת מידע, ניסיון להשתלט על מיזמים ומניפולציות על אנשים אחרים חזרה במקרים אחרים כמו המעורבות שלו בחמ"ל אזרחי לטובת חילוץ יהודים תושבי אוקראינה על רקע המלחמה שם וקשרים עם הקונסליה בניו יורק.

שמו של שמואלביץ' היה תחת צו איסור פרסום עד 22 בינואר 2026. בהתירה את פרסום שמו של שמואלביץ' כתבה שופטת בית המשפט המחוזי בבאר שבע רחל תורן: "נשמעות תיאוריות קונספירציה כאלה ואחרות שאין להן זכר בכתב האישום. בעיניי, לא רק שנקודת האיזון בין האינטרסים השונים השתנתה ומטה את הכף לטובת צמצום צו איסור הפרסום, אלא שבשלב זה ודווקא בשל הפרסומים המסולפים כאמור, קיים אינטרס משותף לפרסם פרטים מפרשה זו ולפזר את הערפל סביבה." שמואלביץ' ערער לבית המשפט העליון על ההיתר לפרסם את שמו, אך ערעורו נדחה.

 ההתחזות 
ב-7 באוקטובר 2023 הצליח שמואלביץ' לחדור לבסיס רגיש תוך התחזות לקצין ביחידה מסווגת בדרגת סרן (ככל הנראה לא אותה יחידה שבה שירת, אלא יחידה אחרת באותו מערך). אף על פי שקצין המודיעין התנגד לנוכחותו, הצליח להיכנס למרכז השליטה של הבסיס ולהשתתף בדיונים סודיים, ובערב חזר לביתו.

למחרת, 8 באוקטובר, חזר שמואלביץ' לאותו בסיס. הוא צילם בטלפון שלו מסמכים סודיים שנחשף אליהם. בהמשך היום, בתום הערכת מצב שבה השתתף כקצין מן המניין, פנה לקצין, סא"ל א', שאל אותו אם הוא מתכנן לנסוע לפיקוד דרום, הסא"ל שלא הכירו ולא העלה בדעתו שא' הוא למעשה מתחזה, והסכים לתת לו טרמפ למחנה. הענקת הטרמפ והטענות כי השניים נכנסו יחד למחנה היו בסיס לתאוריות קונספירציה סביב הפרשה. שמואלביץ' הציג עצמו כקמ"ן מבצעים של יחידה מסווגת. במהלך שהותו אף תועד עומד בחמ"ל פיקוד הדרום מאחורי שר הביטחון יואב גלנט, לצד קצינים בכירים.

בסיום הערכת מצב פנה שמואלביץ' פנה לקצינה בבסיס ואמר לה שהוא רוצה "לייעל את התהליכים". הקצינה השיבה כי לשם כך היא צריכה אישור של קצינת ביטחון מידע. בשלב זה גם נתנה לו את מכשיר הטלפון הפרטי שלה, כדי שיכניסו לתוכו את מספר הטלפון שלו, לשמירת הקשר. שמואלביץ' שלח לעצמו במהירות הודעת ווטסאפ, בשמה כביכול, שבה נכתב "נשמח שתראה בחמ"ל איך אפשר לייעל את העבודה", ו"תגיד לנו מה לעשות כשמקבלים דיווחים סותרים מהשטח". ההודעות הללו יסייעו לו לשכנע גורמים נוספים כי הוא בעל תפקיד בחמ"ל פיקוד הדרום.

ב-9 באוקטובר חזר לבסיס פיקוד דרום פעם נוספת, ופגש קצין בדרגת אלוף-משנה אותו הכיר משירותו הצבאי. שמואלביץ' טען בפני אותו קצין כי יש בידיו "פתרונות לאתגרים מבצעיים", ושכנע אותו כי יחתום לו על אישור כניסה לבסיס.
בהמשך הגיע שמואלביץ' גם לראש הלשכתה של הקצין. ראש הלשכה נתו לו לנסח בעצמו מסמך של מתן סמכויות וכתב שם כי הוא ממנוה ל"קמב"ץ משימות ומבצעים מיוחדים בחמ"ל פיקוד הדרום". ראש לשכה לא קרא את המסמך שאותו הדפיס שמואלביץ', ובכל זאת חתם עליו. משלב זה היה בידי שמואלביץ' כתב מינוי כוזב, שנראה אותנטי לחלוטין. באמצעות כתב המינוי הכוזב נפגש שמואלביץ' עם גורמים צבאיים שהעבירו לו מידע רגיש נוסף, אותו הקליט וצילם במכשיר הסלולר שהחביא. מידע זה נמצא מאוחר יותר על ידי החוקרים. לשם הטעיה הוא הותיר מכשיר סלולר נוסף מחוץ לחדרים המסווגים בהתאם לפקודות.

ב-11 באוקטובר הגיע שוב לבסיס, הרחיב לעצמו את סמכויותיו בכתב המינוי שהוציא בעצמו מהמחשב של ראש הלשכה. הכתב החדש הסמיכו לפתוח תא מיוחדים בחמ"ל ולשמש כמפקדו, לגייס חיילים, ולהשתמש בכל משאב נדרש לביצוע משימותיו. על כך חתם קצין בדרגת אל"ם מבלי לקרוא את תוכנו. כשהתברר לרל"ש שמדובר במסמך חריג בהיקפו, הוא ניסה לפעול, אך שמואלביץ' כבר ניצל את סמכויותיו להקלטת שיחות סודיות ורישום מידע מסווג נוסף.

על פי כתב האישום, בהשתמשו בכתב המינוי, שמואלביץ' הקליט שיחות בבסיס הרגיש שנגעו למידע סודי, ואף רשם מידע מסווג במחברתו. בכתב האישום המידע הזה מתואר כמסווג "שומר סוד", כזה שנוגע בדרך כלל לאמל"ח או למבצע סודיים. לשמואלביץ' מידע מסווג שכלל את תוכניות צה"ל ברצועה, כיום חלק ממידע זה אינו מסווג שכן צה"ל כבר ביצע את התמרון.

שמואלביץ' פנה גם לעמותה של בוגרי יחידה מסווגת וטען כי הוא "גורם ליבתי" המעורב בניהול המלחמה, וכי הוא זקוק לעזרה מיידית. שמואלביץ' גייס מספר חברים מעמותה זו כשהוא מסתייע בכתב המינוי המפוברק. טעויותיו ואי-שימוש במונחי מודיעין מקצועיים העלו את חשדו של אחד הבוגרים, שדיווח לאחראי המודיעין בחמ"ל הפיקוד. האחרי פנה בתורו למערך ביטחון המידע באמ"ן, הנושא באחריות לסיכול ולמניעת חשיפה של מידע צבאי מסווג לכוחות האויב ולגורמים בלתי מוסמכים.

 החקירה, האישום והמשפט 

ב-15 באוקטובר נעצר על ידי השב"כ. בראשית החקירה נחשד בשיתוף פעולה עם חמאס, או עם גורם עוין אחר. בהתאם הוא נחקר "חקירת צורך" בשב"כ, כלומר הופעלו נגדו אמצעים אלימים, במטרה לברר כיצד הסתנן לחמ"ל הפיקוד, איזה מידע מסווג אסף משם, ולמי העביר אותו. בנוסף במשך שבוע נמנעה ממנו פגישה עם עורך דין, דבר השמור בדרך כלל לחשודים בריגול או טרור. ומניעת מפגש עם עורך דין. בתום החקירה בשב"כ המניע של שיתוף פעולה עם גורם עוין נשלל. אם בימים הראשונים שלאחר מעצרו נחשד שמואלי בעבירות שאם היה מורשע בהן, היה ניתן להטיל עליו עונש מוות. בתום החקירה האינטנסיבית בשב"כ צומצמו החשדות לעבירות שדינן עד 15 שנות מאסר "בלבד", והחקירה הועברה לידי משטרת ישראל. המשטרה הביאה אותו לדיון הארכת מעצר לפי סעיף "סיוע לאויב", אשר בוטל לאחר מכן.

ב-20 בנובמבר 2023 הוגש נגדו כתב אישום, שבו יוחסו לו עבירות של ריגול חמור, לפי סעיף 113(ג) לחוק העונשין; מסירת ידיעה סודית, לפי סעיף 113א לחוק; קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, לפי סעיף 415 סיפא לחוק; וכניסה למקום צבאי, לפי סעיף 115(א) רישא לחוק. בעבירת הריגול לא יוחסה לו כוונה לפגוע בביטחון המדינה.

במהלך המשפט עבר שמואלביץ' בירור פסיכיאטרי, שלאחריו ניתנה חוות דעת שנייה על ידי צוות של שלושה מומחים מטעם הפסיכיאטר המחוזי, שקבעו כי שמואלביץ' לא היה אחראי למעשיו בעת ביצוע העבירות. פרקליטות המדינה הודיעה שבהתאם לקביעה זו עומדת לשמואלביץ' הגנת אי-השפיות שתביא לזיכויו. שמואלביץ' ביקש לנהל הליך הוכחות, על מנת להוכיח את חפותו.

תאוריות קשר
במהלך התקופה שבה הוטל על הפרשה צו איסור פרסום הופצו סביב הפרשה רמזים שונים ותאוריות קשר העוסקות במי שהפעיל את הקצין המתחזה כמרגל. העיתונאית איילה חסון עסקה בפרשה בהרחבה ובדרמטיות. היא ביקרה את התנהלות גורמי האכיפה בפרשה על הסתרת מידע מהציבור, ועל ניסיון, לדבריה, לקבור את הפרשה "קבורת חמור".

אחד העוסקים הבולטים בפרשה היה חבר הכנסת אלמוג כהן, שבשנים 2023–2024 יזם מאבק למען חשיפת פרטיה של הפרשה. בעניין זה התראיינו חה"כ כהן ופרקליטו פעמים רבות, וכהן עתר כמה פעמים לבית המשפט במטרה לחשוף את פרטי הפרשה, אך עתירתו נדחתה. אחת מטענותיו היא שפרשת ריגול זו גרמה לדיחוי בפלישה הקרקעית של צה"ל לעזה בתחילת המלחמה.

לאחר שהעיתונאי חיים לוינסון מתח ביקורת בוטה על עיסוקו של כהן בפרשה, הגיש כהן תביעת דיבה נגד לוינסון, אך משך את תביעתו לאחר הליך גישור ביניהם.

בפברואר 2024, פרסם אתר הקונפירציות "עדנה קרנבל" את שמו של שמואלביץ', אף שזה היה עדיין תחת צו איסור פרסום. האתר פרסם תאוריית קונספירציה כוזבת, לפיה נדב גלאון, אחד הפעילים המרכזיים ב"כוח קפלן" וגם ובנה של חברת הכנסת לשעבר זהבה גלאון, הפעיל את שמואלביץ' והעביר לו חומרים מסווגים. באותו חודש הגיש גלאון תביעת לשון הרע בסך מיליון שקל נגד ארבעה צייצנים (פעילת הליכוד אורלי לב, אלון בראלי, אליהו זכות וסידי קליין) שהפיצו את הידיעה הזו ברשתות חברתיות, וקשרו בין גלאון, המחאה נגד הרפורמה המשפטית, הקצין המתחזה וטבח ה–7. לפי כתב האישום הארבעה הפיצו את האשמות נגד גלאון בפני עשרות אלפי משתמשים, חשפו את תמונתו והוסיפו להאשמות טענות דיבה נוספות.

באוקטובר 2024 פרסם ערוץ 14 באופן שקרי, כי "המרגל מפיקוד דרום" (שמואלביץ') הוא "בכיר בתנועת "אחים לנשק". בית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות נגד ערוץ 14 הזהיר כי הערוץ עבר על חוקה האתיקה בכך שפרסם פרסום שקרי ובכך שלא אפשר לארגון להגיב לפרסום. הערוץ דחה את הביקורת בטענה שאינו חבר במועצת העיתונות. אחים ואחיות לנשק הגישו מכתב התרעה לערוץ 14 והמשפט הוסר. עם זאת גם לאחר מכן המשיכו בערוץ 14 לפרסם טענות לפיהן שמואלי כביכול חבר בארגון.

בנובמבר 2024 הגישה תנועת אחים ואחיות לנשק תביעת דיבה בסך מיליון וחצי שקלים נגד ערוץ 14, מנכ״ל הערוץ אריאל אדרי, העורך הראשי יורם כהן והכתבים שמעון הללי ונעמי רחליס, בטענה כי בפרסומי הערוץ הופצה תאוריית קונספירציה שקרית הקושרת את אחד ממייסדי התנועה לפרשת הקצין המתחזה ולסיוע או הפעלת מרגל בצה״ל.

באותו חודש הגישה תנועת "אחים ואחיות לנשק" תביעת דיבה נגד ח"כ כהן ונגד הפרסומאי ויקטור שריקי (שהינו פעיל ימין בולט), על קשר שייחסו לתנועה עם הקצין המתחזה.

חברת הכנסת טלי גוטליב טענה, במליאת הכנסת ובראיונות לאמצעי התקשורת, למעורבות של אלוף (מיל') יאיר גולן בפרשה זו. על דבריה אלה הגיש גולן תביעת דיבה נגד גוטליב, אך זו נדחתה על הסף בנימוק שלגוטליב עומדת חסינותה הפרלמנטרית. גולן ערער על החלטה זו לבית המשפט המחוזי.

במרץ 2025 חויבה דינה דרומי (אמה של נוה דרומי) לשלם ליאיר גולן פיצוי בסך 20,000 ש"ח ולפרסם התנצלות, על שייחסה לו הפעלת מרגל בשורות צה"ל, לאחר שגולן הגיש תביעת לשון הרע נגדה.

אסף שמואלביץ' הגיש אף הוא תביעות דיבה נגד מפיצי תאוריות קשר שלטענתו פגעו בשמו.

להלן מספר אי דיוקים וטענות כוזבות שעלו בפרשה:
 אלמוג כהן טען כי שמואלביץ' שוחח עם יאיר גולן בטלפון, ואביחי בוארון קבע כי "ככל הנראה" הוא מסר ליאיר גולן חומר. שתי הקביעות האלה לפי החוקרים ובתי המשפט הן כוזבות.
 טענות של חסון, כהן ו בוארון מול סגן אלוף א' הוברהו כלא נכונות בגלל שהחוקרים והשופטים לא מצאו ראיות לגורמים בצבא או מחוצה לו שהפעילו את שמואלביץ'.
 אילה חסון חזרה שוב ושוב על הקביעה כי שמואלביץ' העברה הערכה פסיכיאטרית בזום, אך זו אמת חלקית שמתעלמת מכך שבוצעו לו מספר הערכות פסיכאטריות על ידי מספר פסיכאטרים שונים, והערכות אלה נמשכו במשך מספר חודשים.
 אילה חסון טענה כי "לא יודעת מה הייתה הכוונה שלו, למי הוא מסר את המידע? שמות רבים שמפורסמים בכתב האישום מושחרים ומוסתרים, לא ברור למה?" אלה שלפי רביב דרוקר כן כתוב בכתב האישום למי המידע נמסר, ושמם מושחר היות שמדובר באנשים ממערכת הביטחון עם סיווג גבוה ויש טעם ביטחוני לשמור את שמם חסוי. האנשים הללו דיווחו על כך מיד למערכת, אך חסון נמענה מלציין זאת.

הפרשה העלתה שאלות רבות לגבי הקלות של הפצת שקרים וקונספריציות ומחיבות של עיתונאים, עורכי ערוצי תקשורת וחברי כנסת לאמת. העיתונאי גיא זהר תוהה, האם יש טעם בכלל בהעלאת טענות עובדתיות שכן נראה שמפיצי תאוריית הקונספריציה, שטענו בתחילה כי יש איפול על פרטי הפרשה בניסיון להסתיר חלקים ממנה מהציבור, ממשיכים להפיץ ידיעות כוזבות, ו"רק לשאול שאלות" גם לאחר שפרטי הפרשה נחשפו לתקשורת. העיתונאי רביב דרוקר ביקר את איילה חסון ואת אלמוג כהן בנוגע לאופן סיקור הפרשה ועל שלא התנצלו על הפצת תאוריית קונספריציה וטען כי אם יימשך המצב בו אין מחיר לשקר, הפצתו רק תגדל בהמשך.

 קישורים חיצוניים 

 איילה חסון, המרגל איקס: איך הצליח מתחזה להגיע למקומות הרגישים ביותר של המלחמה? בערוץ כאן 11 ביוטיוב



 הערות שוליים 

קטגוריה:פרשיות ריגול
קטגוריה:מלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:פרשיות ביטחוניות בישראל
קטגוריה:צה"ל: היסטוריה
קטגוריה:צנזורה בישראל
קטגוריה:השפעת מלחמת חרבות ברזל