קלרנס דיל

קלרנס קליבלנד דיל (באנגלית: Clarence Cleveland Dill; 21 בספטמבר 1884 – 14 בינואר 1978) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת וושינגטון. כחבר המפלגה הדמוקרטית, נבחר לשתי קדנציות כל אחת בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
דיל נולד ב-21 בספטמבר 1884 בפרדריקטאון שבאוהיו, ולמד באוניברסיטת אוהיו וסליאן. ב-1907 השלים את לימודיו וקיבל תואר ראשון באוניברסיטת דלאוור.

כאדם צעיר, דיל עבד כמורה, וב-1908 עבר מערבה לספוקיין שבוושינגטון. הוא לימד אנגלית בתיכון סאות' סנטרל ועבד ככתב עיתון ב-The Spokesman-Review בקיץ.

 קריירה פוליטית 
דיל הפך לעורך דין ב-1910, ועד מהרה נכנס לפוליטיקה. ב-1914 נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז החמישי החדש שנוצר, וב-1916 נבחר לקדנציה נוספת. ב-5 באפריל 1917, דיל היה אחד מ-50 נציגים שהצביעו נגד הכרזת מלחמה על גרמניה. הצבעתו הייתה שנויה במחלוקת בקרב בוחריו, כולל חברי מפלגתו שלו. הוועדה הדמוקרטית של מחוז ספוקיין דנה בהרחקת דיל, אך בסופו של דבר הצביעה נגד הרחקתו. דיל הובס בפער דחוק בניסיונו להיבחר מחדש ב-1918 על ידי שופט בית המשפט העליון של המדינה ג'. סטנלי ובסטר.

ב-1922 נבחר דיל לסנאט של ארצות הברית, כשהוא מנצח את הסנאטור הרפובליקני המכהן כבר שתי קדנציות, מיילס פוינדקסטר. דיל פעל כתומך ברפורמה פרוגרסיבית והתחייב לבטל את חוק אש-קאמינס ולדחוף לפרויקט אגן קולומביה. פוינדקסטר, שנתמך על ידי עיתונים גדולים כמו The Spokesman-Review ו-The Seattle Times, ניסה להציג את דיל כקיצוני בשל הרקורד המלחמתי שלו ותמיכתו בתוכנית הפלומב. ב-1928 נבחר דיל מחדש, אך לא ביקש קדנציה שלישית ב-1934. בחירתו ב-1928 סימנה את הפעם האחרונה שבה נבחר מועמד ממזרח וושינגטון לסנאט.

בסנאט, היה נותן החסות הראשי של חוק הרדיו של 1927 ושל חוק התקשורת של 1934, ותמך באופן נלהב של סכר גרנד קולי.

ביוני 1934, תיקן הקונגרס תיקן את חוק ווטסון־פרקר ליחסי עבודה ברכבת כך שיכלול במפורש גם את עובדי הרכבת שאינם אנשי תפעול (non-operating train personnel) וגם את חברות קרונות השינה. הסנאטור דיל היה נותן החסות לחוק החדש, משום שסבר שפורטֵרי פולמן והמשרתות צריכים להיות שחורים. מחלוקת סמכות בין איגוד מוליכי קרונות השינה (Order of Sleeping Car Conductors) לבין אחוות פורטרי קרונות השינה (Brotherhood of Sleeping Car Porters) הייתה חייבת להיפתר תחילה במסגרת פדרציית העבודה האמריקאית, אולם התוצאה הייתה שפי ארבעה יותר עובדים הצטרפו לאחווה. עובדים שחורים יכלו כעת להצטרף לאיגוד בלי לחשוש שיאבדו את מקום עבודתם.

דיל התמודד על משרת המושל בשנת 1940 אך הובס בפער דחוק על ידי מועמד המפלגה הרפובליקנית ארתור לנגלי. ניסיונו האחרון להתמודד על משרה נבחרת היה בשנת 1942, על מושב פנוי בקונגרס מטעם המחוז החמישי של ספוקיין, אך הובס בקלות בידי וולט הוראן – הרפובליקני הראשון שזכה במחוז זה במשך עשרים שנה. הוראן עצמו הפסיד בבחירות הקודמות בשנת 1940 לצ’ארלס ליווי בהפרש של אחד־עשר אחוזים.

לאחר מכן כיהן דיל כחבר בוועדת אגן קולומביה מ-1945 עד 1948, וכעוזר מיוחד לתובע הכללי של ארצות הברית מ-1946 עד 1953. בין כל העבודות הללו עסק בדרך כלל בעריכת דין. הוא מת ב-14 בינואר 1978 בספוקיין שבוושינגטון בגיל 93, הסנאטור האחרון החי שנבחר לפני השפל הגדול.

 חיים אישיים 
לאחר שעזב את הסנאט, ביקש דיל להתגרש מאשתו ב-1936, הסופרג'יסטית הפמיניסטית רוזלי גרדינר ג'ונס מניו יורק. דיל טען שג'ונס אמרה לחבריו שהוא "פחדן פוליטי" על כך שלא ביקש להיבחר מחדש ב-1934, ושהיא קברה כלבים ואשפה בחצר האחורית. הוא נפרד ממנה בזמן שכיהן עדיין בתפקיד, והליך הגירושין המתוקשר החל בסוף יוני 1936 בספוקיין. בית המשפט פסק לטובתו: הוא שמר על הבית, ואילו היא קיבלה את הרהיטים.

בנובמבר 1936 פגש דיל את המרצה לכלכלת בית מייבל איילין דיקסון (1905 – 1969) בוושינגטון הבירה, והם נישאו במאי 1939. דיקסון נולדה בקריסטל שבדקוטה הצפונית, גדלה בקנדה, השלימה את לימודיה באוניברסיטת אלברטה באדמונטון וקיבלה תואר שני באוניברסיטת המדינה של וושינגטון בפולמן. הם היו נשואים שלושים שנה, עד מותה ממחלת לב.

 קישורים חיצוניים 



קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וסליאן של אוהיו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דלאוור
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממדינת וושינגטון
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1884
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1978