וורנר מילר

וורנר מילר (באנגלית: Warner Miller; 12 באוגוסט 1838 – 21 במרץ 1918) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מהרקימר, ניו יורק. כרפובליקני, הוא התבלט ביותר בכהונתו כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית (1879–1881) וסנאטור ארצות הברית (1881–1887).

מילר, יליד האניבל, ניו יורק, סיים את לימודיו ביוניון קולג' ב-1860. הוא התגייס למלחמת האזרחים האמריקנית כטוראי ברגימנט הפרשים ה-5 של צבא האיחוד של ניו יורק. מאוחר יותר הוסמך כלוטננט ראשון, מילר נלקח בשבי בשנת 1862 ושוחרר על תנאי, ולאחר מכן שוחרר בכבוד.

לאחר שירותו הצבאי, מילר נעשה פעיל בעסקי ייצור הנייר בהרקימר, ניו יורק. המצאתו של מכונות לייצור נייר מעיסת עץ בזול הפכה אותו לעשיר, ולאחר מכן הוא הפך פעיל בעסקים אחרים, כולל מסילות ברזל, ביטוח וכרייה.

מילר כיהן ב בשנים 1874 ו-1875. ב-1878 הוא נבחר לבית האמריקני, והוא נבחר מחדש ב-1880. לאחר שכיהן קדנציה אחת מלאה ואחת חלקית, הוא התפטר מהבית האמריקני כדי לקבל בחירה לסנאט האמריקני. נבחר עם אלברידג' ג'רי לאפאם להחליף את רוסקו קונקלינג ותומאס פלאט לאחר שקונקלינג ופלאט התפטרו על רקע סכסוך עם הנשיא ג'יימס א. גרפילד, מילר כיהן כהונה חלקית אחת, ביולי 1881 עד מרץ 1887. במהלך שירותו בסנאט, מילר היה יושב ראש ועדת החקלאות של הסנאט.

לאחר שעזב את הסנאט, מילר התמודד פעמיים על מושל ניו יורק. הוא זכה במועמדות הרפובליקנית ב-1888, אך הפסיד בבחירות הכלליות לדייוויד ב. היל המכהן. ב-1894 איבד מילר את המועמדות הרפובליקנית ללוי פ. מורטון, שהמשיך לזכות בבחירות הכלליות. בפנסיה היה מילר תושב הרקימר. הוא מת בעיר ניו יורק ב-21 במרץ 1918, ונקבר בבית הקברות אוק היל בהרקימר.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
וורנר מילר נולד בהאניבל, ניו יורק, ב-12 באוגוסט 1838, בנם של היירם מילר ומרי אן (וורנר) מילר. הוא למד בבתי הספר הנפוצים של מחוז אוסווגו ואקדמיית שרלוטוויל, ולאחר מכן הפך למורה ללטינית ויוונית במכון הקולגיאלי של פורט אדוארד, ניו יורק. לאחר מכן החל ללמוד ביוניון קולג' בסקנקטדי, ניו יורק. ב-1860 סיים את לימודיו עם תואר AB. מילר שמר על קשר לכל החיים עם יוניון קולג'; בשנת 1886, הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד הוא גם כיהן בחבר הנאמנים, ודיבר תכופות באירועים פומביים של המכללה.

 שירות צבאי 
באוקטובר 1861, מילר הצטרף לצבא למלחמת האזרחים האמריקנית, והתגייס כטוראי לפלוגה I, רגימנט הפרשים החמישי של ניו יורק. הוא התקדם להיות הרס"ר הגדודי, ואז קיבל את הסמכה שלו כלוטננט ראשון. ב-25 במאי 1862, מילר נפל בשבי במהלך הקרב הראשון על וינצ'סטר. מכיוון שצבא האיחוד לא השתתף בחילופי שבויים, מילר שוחרר על תנאי על ידי צבא הקונפדרציה בסוף החודש. שחרורו על תנאי מנע ממנו לחזור לשירות צבאי, ולכן הוא נאלץ לקבל שחרור מכובד ולחזור לניו יורק. לאחר המלחמה, מילר השתתף בפעילויות ותיקים והיה חבר בצבא הגדול של הרפובליקה.

 קריירה עסקית 
לאחר שירותו הצבאי, הועסק מילר במפעל נייר בפורט אדוארד, שבמהרה הפך למפקח עליה. הוא עסק במחקר מדעי של ייצור נייר, כולל טיול לבלגיה כדי לצפות בנייר מיוצר מקש. לאחר שחזר לארצות הברית, מילר ארגן חברה לרכישת מספר מפעלי נייר בהרקימר, ניו יורק, שם החל בייצור נייר מעיסת עץ בקנה מידה תעשייתי.

מילר המציא מכונה לייצור נייר עיסת עץ בזול. לאחר קושי ראשוני לשווק את המכונות שלו, יצרניות נייר אחרות החלו להכיר בערכן והחלו לרכוש אותן. מילר התעשר כשההמצאה שלו הפכה לסטנדרט בתעשייה.

בנוסף לעסקי ייצור הנייר שלו, מילר היה מעורב בכמה מפעלים אחרים. אלה כללו כיהן כנשיא חברת בניית תעלת ניקרגואה, מיזם לבניית תעלת חוצה אסתמוס במרכז אמריקה לפני תעלת פנמה. בנוסף כיהן כדירקטור בחברת ערבות תעשייה וכרייה. לאחר מלחמת ארצות הברית–ספרד, מילר היה מחבר מקורי של מיזם בפיליפינים, חברת המטעים הפיליפינים. המיזמים האחרים של מילר כללו כיהן במועצת המנהלים של Traders Fire Insurance Company וכביש הרכבת של סנט לואיס, אמפוריה ודנבר.

 קריירה בשירות הציבורי 
 אספת המדינה 
מילר, רפובליקני, היה חבר באספת מדינת ניו יורק בשנים 1874 ו-1875. מילר התעניין בחינוך ציבורי, והציג הצעת חוק לא מוצלחת שהייתה פותרת סכסוך מתמשך בין המפקח על ההוראה הציבורית של המדינה לבין מועצת העוצר של המדינה על ידי חיסול תפקיד העוצר. הוא גם הציג הצעת חוק מוצלחת לחייב ללמד ציור בבתי ספר ציבוריים.

 בית הנבחרים 
בשנת 1878, מילר נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא נבחר מחדש ב-1880 וכיהן בקונגרסים ה-46 וה-47 מ-4 במרץ 1879 עד 26 ביולי 1881. במהלך שירותו בבית הנבחרים, מילר היה חבר בוועדות בנושא חשבונות שקועים, ביטוח, רכבות ותעלות, ודרכים ואמצעים. חבריו דירגו אותו בין חברי הבית היעילים ביותר.

 הסנאט האמריקאי 
בשנת 1881, הסנאטורים הרפובליקנים רוסקו קונקלינג ותומאס פלאט, מנהיגי סיעת "האיתנים" הרפובליקנית, התפטרו ממושביהם במהלך מחלוקת עם הנשיא ג'יימס א. גרפילד, שנתמך על ידי סיעת "בני התערובת", על עמדות חסות בניו יורק. הם הניחו שהם ייבחרו מחדש במהירות על ידי בית המחוקקים של מדינת ניו יורק, מה שיחזק את עמדתם ביחס למחלוקת החסות. במקום זאת, בית המחוקקים בחר בשני סנאטורים חדשים, אלברידג' ג'רי לאפאם במקום קונקלינג, ומילר במקום פלאט.

מילר כיהן מ-27 ביולי 1881 עד 3 במרץ 1887 (הקונגרסים ה-47, ה-48 וה-49). משימות הוועדות שלו כללו חקלאות, מסחר וחינוך ועבודה. הוא כיהן כיו"ר ועדת החקלאות בקונגרסים ה-48 וה-49.

בשנת 1887, מילר הועמד לבחירה מחדש. הרפובליקנים שלטו בבית המחוקקים של המדינה, והבטיחו שהמועמד שלהם ינצח. פלאט היה נחוש לראות את מילר מובס, ותמך בחבר סיעת "האיתנים" לוי פ. מורטון. מועמד שלישי, פרנק היסקוק, לא היה מזוהה עם אף אחת מהסיעות והיה לו מעט תמיכה ראשונית. לאחר ש-17 הצבעות לא הצליחו להביא לבחירת מועמד, ביקש מורטון מתומכיו לתמוך בהיסקוק, ובכך להבטיח שמילר יובס. היסקוק זכה במועמדות והמשיך לזכות במושב בהצבעה של בית המחוקקים המלא.

 אחרית חייו 
הוא התמודד על תפקיד מושל ניו יורק בבחירות למדינת ניו יורק, 1888, אך הובס על ידי הדמוקרט המכהן דייוויד ב. היל. ב-1894, מילר היה שוב מועמד למשרת המושל, אך פלאט הצליח להשיג את המועמדות הרפובליקנית ללוי פ. מורטון, שניצח בבחירות הכלליות.

כאשר הוקמה חברת International Paper בשנת 1898, מילר מכר את מפעלי הנייר שלו לקונצרן החדש. בפנסיה היה תושב הרקימר. ב-1906 מונה מילר ליושב ראש ועדת המס המיוחדת של המדינה, פאנל של מחוקקים ואזרחים שבדק את חוקי המס של ניו יורק והמליץ על תיקונים לבית המחוקקים של המדינה. הוא מת בניו יורק ב-21 במרץ 1918. מילר נקבר בבית הקברות אוק היל בהרקימר.

 משפחתו 
ב-1864 נישא מילר לקרוליין צ'רצ'יל. הם היו הורים לארבעה בנים ובת: ראלף, מקס, בר, גאי ואוגוסטה. בר צ'רצ'יל מילר הפך לפסל ידוע.

 קישורים חיצוניים 




קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממדינת ניו יורק
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:בוגרי מכללת יוניון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1838
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1918