ג'ורג' וולאס ג'ונס

ג'ורג' וולאס ג'ונס (באנגלית: George Wallace Jones; 12 באפריל 1804 – 22 ביולי 1896) היה פוליטיקאי, יזם, עורך דין ושופט אמריקאי, היה בין שני חברי הסנאט של ארצות הברית הראשונים שייצגו את מדינת איווה לאחר שהתקבלה לאיחוד ב-1846. כאיש המפלגה הדמוקרטית שנבחר לפני הקמתה של המפלגה הרפובליקנית, כיהן ג'ונס במשך עשר שנים בסנאט, מ-7 בדצמבר 1848 עד 3 במרץ 1859. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, נעצר על ידי הרשויות הפדרליות ונכלא לזמן קצר בחשד שיש לו אהדה פרו-קונפדרציה.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
ג'ונס נולד ב-12 באפריל 1804 בווינסנס, טריטוריית אינדיאנה. הוא היה בנו של ג'ון רייס ג'ונס, שהפך פעיל במאמצים שהופנו להחדרת עבדות למדינה שמצפון לנהר אוהיו. כשג'ורג' היה בן שש, העביר אביו את המשפחה לטריטוריית מיזורי, שנרכשה זמן קצר קודם לכן מצרפת כחלק מרכישת לואיזיאנה. בילדותו שירת כמתופף של פלוגת מתנדבים במלחמת 1812. מאוחר יותר עבר לקנטקי, שם למד באוניברסיטת טרנסילבניה ב-1825, וחזר למיזורי כדי ללמוד משפטים עם אחיו. לאחר שהתקבל ללשכת עורכי הדין ועסק בעריכת דין במשך תקופה קצרה, הלך לעבוד ב־Sinsinawa Mound, אז בטריטוריית מישיגן, שם כרה עופרת ועבד כמחסנאי. הוא חזר למיזורי, שם חיזר ונישא לג'וזפין גרג'ורה בת השבע-עשרה בשנת 1829. ב-1831 חזר ג'ונס לסינסינאווה עם אשתו, שבעה עבדים וכמה פועלים צרפתים, כדי לחדש את כריית העופרת.

ב-1832 נלחם ג'ונס באינדיאנים משבטי סאוק ופוקס במלחמת הבלאק-הוק, שבה נהרג גיסו פליקס סנט וראיין. בהמשך כיהן ג'ונס כשופט בבית המשפט המחוזי המקומי.

 נציג לקונגרס מהטריטוריות 
ג'ונס נבחר כציר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטריטוריית מישיגן ומטריטוריית ויסקונסין. אי הוודאות לגבי מתי בדיוק התחילה והסתיימה כהונתו הובילה לבחירות שהוסדרו על ידי בית הנבחרים, לטובת יריבו, ב-1839.

 בחירה וכהונה כציר 
ג'ונס נבחר לייצג את טריטוריית מישיגן כנציג הכללי בקונגרס ה-24. חלק מהטריטוריה היה בתהליך של הפיכתו למדינת מישיגן, וכבר היה בו ממשלה של מדינה דה פקטו, וג'ונס עזר לדחוף חקיקה להקמת טריטוריית ויסקונסין חדשה הכוללת את מה שנותר מטריטוריית מישיגן. חקיקה זו הפכה לחוק ב-20 באפריל 1836, וטריטוריית ויסקונסין הוקמה ב-4 ביולי של אותה שנה.

באוקטובר 1836 נערכו בחירות לבחירת נציג הקונגרס של הטריטוריה החדשה, וג'ונס ניצח. הוא תפס את מקומו בפתיחת המושב הבא של הקונגרס ב-5 בדצמבר 1836, כנציג מטריטוריית ויסקונסין. בתפקיד זה הצליח לשכנע חברים מצביעים לתמוך בייעוד אזורים של טריטוריית ויסקונסין ממערב לנהר המיסיסיפי כטריטוריית איווה. בפברואר 1838, שימש כעוזר לג'ונתן סילי, חבר קונגרס ממיין, בדו-קרב עם ויליאם ג'. גרייבס, חבר קונגרס מקנטקי, שבו נפצע סילי אנושות. התפרצות הכעס על ארבעה חברי קונגרס שהיו מעורבים בדו-קרב קטלני הובילה לוועדת בית הנבחרים שהמליצה על הדחת ג'ונס וגרייבס, אך לא ננקטה פעולה כזו לפני תום הישיבה.

 בחירות בהתמודדות 
בספטמבר 1838 הפסיד ג'ונס לג'יימס דואן דוטי בבחירות שנערכו לבחירת נציג של טריטוריית ויסקונסין לקונגרס. ג'ונס נסע לוושינגטון כדי לתפוס את מקומו לישיבה שהתחילה באותו דצמבר, בנימוק שכהונתו עד 26 בינואר 1837 הייתה כציר מטריטוריית מישיגן, ולפיכך הוא זכאי לכהונה מלאה של שנתיים החל מ-4 במרץ 1837, בתור הנציג מטריטוריית ויסקונסין. הוא האמין שאסור להושיב את דוטי עד תום כהונתו שלו ב-4 במרץ 1839. בפתיחת המושב, אייזק קריי ממישיגן ביקש להושיב את דוטי, גם הוא נוכח, והנושא הועבר לוועדת הבחירות. הוועדה קבעה שטריטוריית מישיגן חדלה להתקיים ב-15 ביוני 1836, ולפיכך חדל ג'ונס להיות הנציג שלה בו-זמנית, על אף שקריי לא הושב כנציגה של המדינה החדשה של מישיגן עד 27 בינואר 1837, למחרת קבלת המדינה באופן רשמי. הוועדה החליטה לטובת דוטי ב-21 בדצמבר, וב-3 בינואר 1839 הצביעו חברי הבית המלא בעד דוטי. ג'ושוע גידינגס מאוהיו ניסה לשלול מג'ונס תשלום עבור נסיעתו לוושינגטון וחודש המשכורת שתבע, אך בית הנבחרים המלא הצביע בעד טענתו למרות קביעתו כי אינו זכאי למושב.

 תפקידים טריטוריאליים אחרים 
הנשיא מרטין ואן ביורן מינה אותו למודד כללי של טריטוריות ויסקונסין ואיווה, שם שירת (ככל הנראה בדובוק, בטריטוריית איווה) מתחילת 1840 ועד סוף ממשל ואן ביורן ב-1841. ב-1845, בעקבות בחירתו של דמוקרט אחר, ג'יימס ק. פולק, לנשיא, הוא מונה מחדש למפקח הכללי של טריטוריית איווה, שנה אחת לפני שהאזור הדרום-מזרחי של טריטוריית איווה הפך למדינת איווה.

 הסנאט של ארצות הברית 
ג'ונס ייצג את איווה כחבר הסנאט של ארצות הברית מ-7 בדצמבר 1848 עד 3 במרץ 1859. בשנתיים הראשונות שלה, לא הצליחה האספה הכללית של איווה לבחור את הסנאטורים הראשונים של איווה, בשל פיצול משולש שמנע מכל מועמד לזכות במספר הנדרש של 30 קולות מחוקקים. עם זאת, לאחר שהבחירות ב-1848 העניקו למפלגה הדמוקרטית רוב גדול יותר בבית המחוקקים של איווה, הפך ג'ונס למועמד לאחד משני המושבים, ולאחר ארבעה סבבי הצבעה זכה במועמדות הסיעה הדמוקרטית לאחד משני המושבים. הוא ניצח בבחירות ולאחר מכן, בהגרלה, קיבל את המושב עם הטווח הארוך יותר (שיפוג כעבור ארבע שנים). הוא זכה בבחירה חוזרת (לתקופת כהונה מלאה של שש שנים) ב-1852, לאחר שזכה למועמדות מחדש על ידי המפלגה הדמוקרטית בהצבעה אחת.

ג'ונס כיהן כיו"ר הוועדה להצעות חוק מרוכזות, הוועדה לפנסיה והוועדה להצעות חוק רשומות. הוא כיהן שתי קדנציות ולא נבחר שוב מחדש. ג'ונס הפך יותר ויותר לא פופולרי באיווה, אפילו בקרב תומכי המפלגה שלו, מכיוון שלעיתים קרובות הצביע עם הסנאטורים הדרומיים בנושאים הקשורים לעבדות. כסנאטור, ג'ונס תואר על ידי הביוגרף שלו כ"דמוקרטי בפוליטיקה ודרומי על פי אינסטינקט". הוא טען כי הוא מתנגד לעבדות (למרות עברו של אחזקת עבדים משלו) אך עמד על כך שלקונגרס אין זכות לאסור זאת או לבקר אותה במקום שבו מדינות בחרו לאפשר זאת. לפיכך, תמך בחוק קנזס נברסקה. עמדה זו, אף על פי שלא הייתה ראויה לציון באותה תקופה, גרמה לבסוף שלא ייבחר מחדש במדינה שסיעתה נגד העבדות והפשרה הפכה לדומיננטית באמצע כהונתו השנייה של ג'ונס, כמפלגה הרפובליקנית החדשה. לאחר סיום כהונתו, אף דמוקרטי מאיווה לא זכה בבחירות לסנאט עד שנות ה-20 של המאה ה-20. כהונתו שנמשכה עשר שנים בסנאט הייתה יותר ארוכה מכל דמוקרטי מאיווה עד 1950, לאחר שגאי מארק ג'ילט נבחר בפעם השלישית.

 אחרית חייו 
בשנת 1858, המפלגה הדמוקרטית באיווה, כמו במדינות צפוניות אחרות, נחלקה מרה על התמיכה שהעניק הנשיא, ג'יימס ביוקנן, לאימוץ חוקת לקומפטון התומכת בעבדות על ידי הטריטוריה והקונגרס של קנזס. ג'ונס הצביע בעד אישור חוקת לקומפטון בסנאט. כאשר הדמוקרטים נגד העבדות של איווה העבירו החלטה בוועידת המדינה שלהם ב-1858 השוללת את תמיכתה הקודמת של המפלגה בחוקת לקומפטון, יצאו ג'ונס ואחרים ב"משמר הישן" של המפלגה מהמקום.

בשנת 1859, מינה הנשיא ביוקנן את ג'ונס לשגריר תושב של ארצות הברית בגרנדה החדשה (הכוללת את קולומביה ופנמה של ימינו), מה שדרש את העברתו לבוגוטה.

כהונתו בבוגוטה הסתיימה בדיוק עם פרוץ מלחמת האזרחים, כאשר ממשל אברהם לינקולן החליף את ממשל ביוקנן. שני בניו של ג'ונס הצטרפו לצבא הקונפדרציה. עם שובו לארצות הברית ב-1861, נעצר ג'ונס בפקודת מזכיר המדינה ויליאם סיוארד באשמת חוסר נאמנות, בהתבסס על התכתבות עם חברו, נשיא הקונפדרציה ג'פרסון דייוויס. מעולם לא הוגש נגדו כתב אישום והוא לא הועמד לדין. ג'ונס הוחזק במשך 34 ימים, עד ששוחרר בפקודת הנשיא לינקולן.

לאחר מכן החל ג'ונס בפרישה ארוכה בדובוק. בשנת 1892, הוענקה לו פנסיה על ידי חוק מיוחד של הקונגרס עבור שירותיו במלחמת הבלאק הוק. ביום הולדתו התשעים ב-1894, המושל פרנק ד. ג'קסון והאסיפה הכללית של איווה ערכו לג'ונס קבלת פנים פומבית כהוקרה על שירותיו היקרים בתקופות המעצבות של הטריטוריה והמדינה. הוא מת בבית בתו בדובוק, איווה ב-22 ביולי 1896.

מחוז ג'ונס, איווה ומחוז ג'ונס, דקוטה הדרומית נקראו על שמו. בשנת 1912 פרסמה החברה ההיסטורית של איווה את הביוגרפיה "ג'ורג' וולאס ג'ונס", מאת ג'ון קארל פאריש.

 קישורים חיצוניים 




קטגוריה:אמריקאים ילידי אינדיאנה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טרנסילבניה (קנטקי)
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת 1812
קטגוריה:שופטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא ולשי
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאיווה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1804
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1896