הברוטליסט

הברוטליסט (באנגלית: The Brutalist) הוא סרט דרמה היסטורית אפי מ-2024 בבימויו של בריידי קורבט, שגם כתב את התסריט יחד עם מונה פאסטוולד. הסרט הוא קופרודוקציה בינלאומית בין ארצות הברית, בריטניה והונגריה. מככבים בו אדריאן ברודי, פליסיטי ג'ונס, ג'ו אלווין, אלסנדרו ניבולה, ג'ונתן הייד וגאי פירס.

הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל ונציה ה-81 ב-1 בספטמבר 2024, שם זכה בפרס אריה הכסף לבימוי הטוב ביותר.

עלילה
 חלק 1: חידת ההגעה 
האדריכל היהודי-הונגרי לאסלו טוט ששרד את השואה מהגר לארצות הברית, כשהוא מותיר אחריו את אשתו ואחייניתו היתומה, מהן הופרד בכוח. באמריקה לאסלו מתארח אצל בן דודו אטילה המתגורר בפילדלפיה. בן הדוד מנהל חנות רהיטים, ומעסיק את לאסלו, אדריכל בוגר אסכולת הבאוהאוס, עד שימצא עבודה של קבע.

השניים מוזמנים לשפץ את ספרייתו של התעשיין העשיר הריסון לי ואן ביורן. את העבודה מזמין בנו הארי, העושה זאת כהפתעה, ללא ידיעת הריסון האב. כשואן ביורן מגיע במפתיע ונחשף לשיפוץ, הוא זועם על המיזם שבוצע שלא בהסכמתו, מגרש את השניים, כאשר הארי מסרב לשלם להם את שכרם בתואנה שגרמו נזקים. אטילה דורש מלאסלו לעזוב את ביתו בעקבות כישלון הפרויקט המשותף ומוסיף גם האשמות כוזבות של אשתו כי לאסלו מטריד אותה.

לאסלו עובר להתגורר בבית מחסה שם נמצא גם גורדון, אב חד הורי עימו הספיק להתיידד. הוא עובד בעבודות מזדמנות ומתחיל להשתמש בהרואין.

יום אחד מגיע הריסון לבקר את לאסלו ומספר לו שקהילת האדריכלים שיבחה את העיצוב המודרני שלו, ושהוא חקר אודותיו וגילה על עברו המקצועי המפואר. הוא משלם את שכרו ומזמין אותו לחנוכת הספרייה. במסיבה לאסלו מתאר את שאיפתו להשאיר חותם בעולם האדריכלות, והריסון מזמינו לנהל פרויקט בנייה של מרכז קהילתי גדול לזכר אימו המנוחה.

לאסלו עובר להתגורר באתר הבנייה ומתחיל לפקח על העבודה. הוא מעסיק בפרויקט את גורדון, ושניהם מתגוררים יחד וממשיכים בהתמכרותם להירואין. במקביל עמל עורך הדין של הריסון על זירוז הליך הגירת אשתו ואחייניתו של לאסלו לאמריקה, ומסיים אותו בהצלחה אחרי שקיבל מהן תמונה המוכיחה את קשרי המשפחה בין השלושה.

 חלק 2: הגרעין הקשה של היופי 
לאסלו ממתין לאשתו ארז'בט ואחייניתו סופיה בתחנת הרכבת, ומגלה שכתוצאה מהרעב שסבלה במלחמה ארז'בט לקתה באוסטאופורוזיס והיא מרותקת לכיסא גלגלים. משפחת ואן ביורן מקבלת את פני הבאות בארוחה, במהלכה הריסון מתנהג בשתלטנות כלפי לאסלו למורת רוח אשתו ארז'בט - המתקראת אליזבת באמריקה.

הבנייה ממשיכה כשלאסלו מתעמת עם מתכננים אחרים שהריסון מזמין ומתעקש לשמר את תוכנית הבנייה בדיוק לפי חזונו, כשהוא מסכים לוותר על חלק משכרו לשם כך. הארי מגלה עניין בסופיה, מתלונן בפני לאסלו על כך שאינה מדברת, ומתרעם עליו בגסות. בהמשך הארי ניגש לסופיה ותוקף אותה לכאורה, בטרם הספיק לאסלו להזהירה באותו ערב שתתרחק ממנו.

רכבת אספקת חמרי בנייה של ואן ביורן יורדת מהפסים, גורמת לנזק כלכלי כבד והוצאות משפטיות, והריסון הזועם נאלץ להפסיק את הפרויקט. לאסלו ומשפחתו עוברים לניו יורק, שם הוא עובד כשרטט במשרד אדריכלים בעוד ארז'בט כותבת טורים בעיתונים.

שנים אחר כך הריסון יוצר קשר עם לאסלו ומבקש להמשיך את הבנייה. סופיה נישאת ליהודי ומצפה לילד, והזוג מודיע ללאסלו וארז'בט כי הם מתכוונים לעבור לירושלים ולהתגורר שם. ארז'בט אינה מרוצה מחזרתו של לאסלו לעבודה, וטוענת שהיחס של הריסון אליו היה מחפיר, ושהוא לא מתייחס לפרויקט ברצינות של לאסלו.

כשהם נמצאים יחד במכרות באיטליה במטרה לרכוש שיש, הריסון אונס את לאסלו ומשפיל אותו. כשהם חוזרים לאתר מצבו של לאסלו הפגוע ממשיך להתדרדר, הוא הופך לתוקפני, סהרורי ובלתי נשלט, ואף מפטר את גורדון. לילה אחד ארז'בט כמעט מתה כשלאסלו מטפל בהתקף כאב שלה באמצעות ההירואין שלו. כשהיא מחלימה היא מבקשת שיעברו לגור בירושלים לצד סופיה ומשפחתה, ולאסלו נעתר לבקשתה.

לילה אחד ארז'בט מופיעה בביתו של הריסון, מכנה אותו אנס בפני משפחתו וחברים ומאשימה אותו בהתעמרות בבעלה. הארי תוקף אותה באלימות, הריסון מנסה להכחיש את דבריה, אך האורחים עוזבים. הריסון נמלט ונעלם בין עמודי שלד המרכז הקהילתי שבנייתו לא הסתיימה.

 אפילוג: הביאנלה הראשונה לאדריכלות 
ב-1980 מתקיימת בוונציה רטרוספקטיבה על יצירתו של לאסלו, שמובל בכיסא גלגלים, אחרי שהתאלמן מאשתו. סופיה ובתה המתבגרת מלוות אותו לאירוע, שם סופיה נושאת נאום בו היא מספרת כי המרכז הקהילתי הושלם לאחר עשור, ומתארת כיצד יצירתו של לאסלו הושפעה מהמאורעות שחוו הוא ואשתו בשואה, וכיצד ניסה לתת להם ביטוי בעבודתו. היא מסיימת כשהיא מצטטת אותו: "לא משנה מה אחרים יספרו לך, מה שחשוב הוא היעד הסופי, לא המסע לשם".

הסרט אינו מבוסס על סיפור אמיתי, אך הוא שואב השראה מאלמנטים היסטוריים, חברתיים ותרבותיים של התקופה בארצות הברית ובאירופה.

שחקנים
 אדריאן ברודי – לאסלו טוט, אדריכל ניצול שואה, יהודי-הונגרי, המהגר לאמריקה
 פליסיטי ג'ונס – ארז'בט טוט, אשתו של לאסלו
 גאי פירס – הריסון לי ואן בורן, תעשיין עשיר שהופך ללקוח החשוב ביותר של לסלו
 ג'ו אלווין – הארי לי ואן בורן, בנו הצעיר של הריסון
 סטייסי מרטין – מגי ואן בורן, אחותו התאומה של הארי
 אלסנדרו ניבולה – אטילה, בן דודו של לאסלו בעל חנות רהיטים בפילדלפיה
 ג'ונתן הייד - לסלי וודרו, קבלן הבניין שנשכר על ידי הריסון לעבודה

הפקה
במקור היו הצילומים אמורים להתחיל ב-2020, אך הם נדחו בעקבות מגפת הקורונה. תחילה נדחו לינואר 2021, אחר כך לאוגוסט 2021, ואז לסוף האביב 2022. בראיון אמר קורבט כי הצילומים נדחו מספר פעמים בגלל מגפת הקורונה, כמו גם בגלל שהיו הריונות ומקרי מוות במשפחות השחקנים והצוות של הסרט בינתיים.

לבסוף החלו הצילומים בבודפשט במרץ 2023, אחר כך עברה ההפקה לעיר קרארה בטוסקנה ב-29 באפריל 2023. צילומי הסרט הסתיימו ב-5 במאי 2023.

הסרט נעשה בתקציב של כ-10 מיליון דולר בלבד, פחות מעשירית מעלות סרט אולפנים גדול. קורבט השקיע 7 שנים בניסיון לגייס מימון לסרט, אך נתקל בקשיים חוזרים ונשנים, כולל מגבלות הקורונה והמלחמה באוקראינה, מה שאילץ אותו לשנות את אתרי הצילום. לבסוף, הסרט צולם בהונגריה, והפוסט-פרודקשן נערך בבריטניה כדי לנצל הטבות מס. קורבט עבד שנים רבות על הסרט כמעט ללא שכר, כדי להבטיח שכל תקציב הסרט יושקע על המסך. הסרט צולם במשך 33 ימים.

עיצוב
על פי המעצבת האמנותית בסרט, ג'ודי בקר , עיצוב המכון של ואן ביורן, שמתכנן הגיבור, נועד להיות מבנה בטון מונוליטי שניצב על גבי גבעה. הוא היה צריך להיות רדיקלי, כיאה לאדריכל שיכול לומר בבוטות לפטרונו, "לא היית מוכן למה שראית - זה מובן". בקר אמרה שהיא הושפעה בעיצוב המודל ששימש כבנין בסרט מהאדריכלים הברוטליסטים, היהודי-הונגרי מרסל ברויאר שהחל לפעול באסכולת הבאוהוז ועבר לברוטליזם, והיפני, טדאו אנדו שתכנן, בין היתר, את כנסיית האור. יוצרו שני דגמים; אחד בגובה שני רגל ועשוי מקרטון, אותו מציג טוט לוואן ביורן, והשני מיניאטורה, בגובה של כשלושה מטרים ובאורך מטר וחצי. במערכה השלישית, ככל שהתקרבנו עם המצלמה למכון, אוחדו לסצנה מיקומים אמיתיים שונים, כולל מאגר המים יוזף גרובר בגבעת גלרט  בבודפשט, וסילו בטון.

 הפצה 
הסרט נרכש על ידי חברת ההפצה A24 לאחר ההקרנה בפסטיבל הסרטים של ונציה ויצא לבתי הקולנוע ב-20 בדצמבר 2024.

ביקורות
באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט 94 אחוזי טריות, המבוססים על 298 ביקורות. באתר Metacritic הוא עומד על ציון ממוצע משוקלל של 89, המבוסס על 19 מבקרים.

 פרסים ומועמדויות 
הסרט זכה בשלושה פרסים בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-82: סרט הדרמה הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר והשחקן הטוב ביותר בדרמה. בנוסף, הסרט זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה, וכן בפרסים נוספים כמו פרס Arca CinemaGiovani, פרס FIPRESCI, פרס Premio CinemaSara ופרס UNIMED למגוון תרבותי.
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס גות'הם2 בדצמבר 2024ההופעה הראשית הטובה ביותראדריאן ברודיהופעת המשנה הטובה ביותרגאי פירספרס איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס8 בדצמבר 2024הסרט הטוב ביותר"הברוטליסט" מקום שניהצילום הטוב ביותרלול קראולי מקום שניעיצוב ההפקה הטוב ביותרג'ודי בקרפרס איגוד המבקרים האמריקני4 בינואר 2025השחקן הטוב ביותראדריאן ברודי מקום שנישחקן המשנה הטוב ביותרגאי פירס מקום שניהצילום הטוב ביותרלול קראולי מקום שניפרס גלובוס הזהב5 בינואר 2025הסרט הטוב ביותר - דרמה"הברוטליסט"השחקן הטוב ביותר בסרט - דרמהאדריאן ברודישחקן המשנה הטוב ביותר בסרטגאי פירסשחקנית המשנה הטובה ביותר בסרטפליסיטי ג'ונסהבמאי הטוב ביותרבריידי קורבטהתסריט הטוב ביותרבריידי קורבט ומונה פאסטוולדהפסקול המקורי הטוב ביותרדניאל בלומברגפרס סטלייט26 בינואר 2025הסרט הטוב ביותר – דרמה"הברוטליסט"הבמאי הטוב ביותרבריידי קורבטהשחקן הטוב ביותר בסרט קולנוע - דרמהאדריאן ברודיהשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנהגאי פירסהשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנהפליסיטי ג'ונסהתסריט המקורי הטוב ביותרבריידי קורבט ומונה פאסטוולדהצילום הטוב ביותרלול קראוליעריכת הסרט הטובה ביותרדויד יאנצ'ועיצוב ההפקה הטוב ביותרג'ודי בקר (מעצבת הפקה); פטרישיה קוצ'יה ומרצ'דש נגיווארדי (מעצבות תפאורה)הפסקול המקורי הטוב ביותרדניאל בלומברג

קישורים חיצוניים



 ביקורות 





הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2024
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א: סרטים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט דרמה הטוב ביותר
קטגוריה:ברוטליזם
קטגוריה:אונס בקולנוע
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי IMAX
קטגוריה:סרטי דרמה היסטורית אמריקאיים