תרבות קרמה

תרבות קרמה או ממלכת קרמה הייתה ציוויליזציה מוקדמת שמרכזה העיר קרמה, סודאן. התרבות החלה לשגשג בסביבות 2500 לפנה"ס עד 1500 לפנה"ס בנוביה העתיקה. תרבות קרמה התבססה בחלקה הדרומי של נוביה, או "נוביה העליונה" (בחלקים מצפון ומרכז סודן של ימינו), ומאוחר יותר הרחיבה את גבולותיה שלה צפונה אל נוביה התחתונה וגבול מצרים. נראה כי המדינה הייתה אחת ממספר מדינות בעמק הנילוס במהלך תקופת הממלכה התיכונה של מצרים. בשלב האחרון של ממלכת קרמה, שנמשך בערך בין 1700 ל-1500 לפני הספירה, היא קלטה את ממלכת סאי הסודנית והפכה לאימפריה גדולה ומאוכלסת המתחרה במצרים. בסביבות 1500 לפני הספירה, היא נקלטה בממלכה החדשה של מצרים, אך המרידות במצרים נמשכו במשך מאות שנים. עד המאה האחת עשרה לפני הספירה, הגיחה ממלכת כוש, שהייתה חזקה ממצרים, אולי מקרמה, והחזירה את עצמאותו של האזור ממצרים.

אתר
ממוזער|שמאל|220px|רוגם מקרמה, 2450 לפני הספירה בקירוב, המוזיאון הלאומי של סודאן.
האתר העיקרי של קרמה המהווה את לב ממלכת קרמה כולל גם עיר נרחבת וגם בית קברות המורכב מתלי קבורה גדולים. רמת השפע באתר הוכיחה את כוחה של ממלכת קרמה, במיוחד בתקופת הביניים השנייה כאשר הקרמנים איימו על גבולותיה הדרומיים של מצרים.

מבנה אקופוליטי
עד לאחרונה, הציוויליזציה של קרמה הייתה מוכרת רק מאתר העיירה ובתי הקברות של  מרכז המטרופולין שלה ומאתרים קטנים יותר בקרמה, סודן. עם זאת, עבודות סקר וחפירה אחרונות זיהו אתרים חדשים רבים מדרום לקרמה, רבים ממוקמים על ערוצי הנילוס, היבשים כיום, השוכנים ממזרח למסלול המודרני של הנהר. דפוס זה של התיישבות מצביע על אוכלוסייה משמעותית ולראשונה מהווה הקשר פוליטי למטרופולין קרמה. עבודת סקר לקראת סכר מרואה  באשד הרביעי אישרה את נוכחותם של אתרי קרמה לפחות עד הנהר עד לאזור אבו חמד /אי מוגרט.

קרמה הייתה ככל הנראה ישות פוליטית נכבדת - הרישומים המצריים מדברים על האזורים החקלאיים העשירים והמאוכלסים שלה. בניגוד למצרים, נראה כי קרמה הייתה ריכוזית מאוד. היא שלטה באשד הראשון עד הרביעי, מה שאומר ששטחה היה נרחב כמו מצרים העתיקה.

קהילות רבות שהיו פזורות לצד שדות יבולים היוו את עיקר הממלכה, אך נראה שהיו גם מחוזות שבהם פסטורליה (עזים, כבשים ובקר) ועיבוד זהב היו תעשיות חשובות. עיירות מסוימות בקרמה שימשו לריכוז מוצרים חקלאיים ולמסחר ישיר. ניתוח גולגולותיהם של אלפי ראשי בקר שנקברו בקברי קרמה המלכותיים מצביעים על כך שלעיתים הובא מלאי למרחקים עצומים, ממחוזות רחוקים, ככל הנראה כסוג של הוקרה מקהילות כפריות על מותם של המלכים של קרמה. זה מקביל לחשיבותו של הבקר כרכוש מלכותי בחלקים אחרים של אפריקה בזמנים מאוחרים יותר.

עדויות לחקלאות מיושבת באזור מתקופת טרום-קרמה, בסביבות 3500–2500 לפני הספירה, בעוד שמתכות נחושת החלו בקרמה מ-2200–2000 לפני הספירה בקירוב.

נראה כי רק המרכזים של קרמה והאי סאי הכילו אוכלוסיות עירוניות ענפות. ייתכן שחפירות נוספות יחשפו מרכזים אזוריים נוספים. בקרמה וסאי יש עדויות רבות לאליטות עשירות, ומעמד של נכבדים שעקבו אחר הסחר בסחורה שהגיעה מארצות רחוקות, ושפיקחו על משלוחים שנשלחו מבנייני מינהל. ככל הנראה, קרמה מילאה תפקיד מתווך חשוב בסחר של פריטי יוקרה מפנים מרכז אפריקה ועד למצרים.

היסטוריה
ממוזער|שמאל|220px|כלים מהאי סאי, תרבות קרמה. מוצג במוזיאון הלובר.
ממוזער|שמאל|220px|פגיונות מעצם ונחושת, 1750–1450 לפני הספירה, קרמה, המוזיאון הבריטי EA55442.
שורשי תרבות קרמה נטועים בתרבות הטרום-קרמה, ששגשגה בסביבות 3500 לפני הספירה. עדויות אפיגרפיות של ממלכת מצרים הקדומה, כמו גם עדויות מאניבה , מצביעות על מגע עם נוביה הקדומה באותה תקופה (2700-2200 לפני הספירה), וכן על נוכחותם של שליטים אזוריים נוביים מוקדמים. נראה שהם היו נאמנים בתחילה לשליטי מצרים.

האזכור האחרון בסודן לפרעה מממלכת מצרים הקדומה, נ-אוסר מהשושלת החמישית, ששלט בשנת 2400 לפני הספירה, נמצא בבוהן ובמדבר ממערב לתושכא; שום נוכחות מצרית לא התקיימה על ידי השושלת השישית שלאחר מכן.

קשרים אזוריים
לקבוצת גאש , תרבות נאוליתית ששגשגה משנת 3000 עד 1800 לפני הספירה באריתריאה של ימינו ובמזרח סודן, היו קשרים עם קרמה במהלך כל תקופת התפתחותה. מרכיבים של תרבות קרמה נמצאו לאורך כל הרצף הסטרטיגרפי במאהל טגלינוס , האתר הראשי של קבוצת גאש.

במשך מאות שנים, אנשי הגאש נכללו במעגל המחלפים בין מצרים לאזורים הדרומיים של עמק הנילוס, ולכן מאהל טגלינוס הפך לשותף מסחרי חשוב של מדינת קרמה. פעילות סחר זו תרמה בבירור לעלייתן של חברות מורכבות באזור.

עד שנת 2300 לפני הספירה, התרבות המוקדמת של קבוצה C הופיעה גם בנוביה התחתונה, ככל הנראה הגיעה מישורת מדונגולה (ליד קרמה).  נראה כי באלף השני לפני הספירה, הייתה קרמה מרכזה של ממלכה גדולה, כנראה הראשונה במזרח סודן, שהתחרתה במצרים.

תקופת ממלכת מצרים התיכונה
ממוזער|שמאל|220px|קערת קרמה עתיקה שנשמרה במוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון. "קערה עם עיטורי ספירלות".
תקופת קרמה התיכונה, שחפפה לממלכה התיכונה של מצרים, נמשכה מתקופת שלטונו של אמנמחת הראשון ועד סובחוטפ הרביעי  (בערך 1990–1725 לפני הספירה). זו גם התקופה שבה החלה מצרים בכיבוש נוביה התחתונה. פרעה השושלת השתים עשרה של מצרים, סנוסרת הראשון, הקים מבצרים באיכור, קובאן, אניבה, בוהן וקור. המבצר בקובאן הגן על פעולות כריית זהב לאורך ואדי אלאקי וואדי גבגאבה.

ההיסטוריה הארוכה של הפעילות הצבאית המצרית בנוביה התחתונה עשויה להצביע על כך שקרמה נתפסה כאיום על מצרים הפרעונית בזמנים שונים. ביצורים מצריים עיקריים נבנו בעמק הנילוס האמצעי במהלך תקופת הממלכה התיכונה. אלה נועדו לאבטח את גבול מצרים העליונה מפני פשיטות מקרמה, ויותר מסביר להניח, להגן על נתיבי הסחר היקרים בין שני האזורים. הן בתקופת הממלכה התיכונה והן בתקופת הממלכה החדשה, המשאבים שהיו בידי קרמה - זהב, בקר, מוצרי חלב, הובנה, קטורת, שנהב וכו' - היו מבוקשים מאוד על ידי מצרים. צבאה נבנה סביב קשתים.

עם זאת, השליטה המצרית נחלשה במהלך השושלת השלוש עשרה ותקופת הביניים השנייה. זו הפכה לתקופת ההתפתחות הגדולה ביותר של קרמה וההיקף הגדול ביותר שלה. קברים מלכותיים אדירים נבנו בנקרופוליס של העיר, וכללו מספר רב של קורבנות אדם וקבורה משנית. שני תלי קבורה גדולים כוללים קונוסי קוורציט לבנים. עימותים כושיים התרחשו גם עם מצרים בנוביה התחתונה.

בשיאה, יצרה קרמה שותפות עם החיקסוס וניסתה לרסק את מצרים. כתובת בקברו של המושל המצרי הקדום סובקנאקת השני  בנחב  מדווחת כי קרמה פלשה עמוק אל תוך מצרים בין השנים 1575 ל-1550 לפני הספירה. מאמינים כי הייתה זו אחת התבוסות המשפילות ביותר של מצרים, אשר מאוחר יותר מחקו אותה הפרעונים מהרשומות ההיסטוריות הרשמיות. פסלים ומונומנטים מלכותיים רבים נבזזו ממצרים ונלקחו לקרמה, ככל הנראה כמחווה לניצחון של שליט קרמה.

תקופת ממלכת מצרים החדשה
בתקופה זו הוביל תחותמס הראשון מסעות צבאיים דרומה לג'בל ברקל, שהביאו בסופו של דבר לנפילת נוביה תחת שלטון מצרים, ולהקמת גבול דרומי בקניסה קורגוס , דרומית לאשד הרביעי. תרבות קרמה הפכה יותר ויותר 'מצרית', אך המרידות שלה במצרים נמשכו עוד 220 שנה (עד בערך 1300 לפני הספירה). במהלך תקופת הממלכה החדשה, הפכה קרמה למחוז מפתח של האימפריה המצרית - כלכלית, פוליטית ורוחנית. ואכן, טקסים פרעוניים גדולים נערכו בג'בל ברקל ליד נאפטה, במקדש גדול לאמון.

הממלכה החדשה של מצרים שמרה על השליטה בנוביה התחתונה והתיכונה, עם משנה לשליט כוש , או 'בן שליט כוש'. יישובים מצריים הוקמו באי סאי, סדיינגה, סולב, מירגיסה וססיבי. קובן המשיכה למלא תפקיד אסטרטגי בפעולות כריית זהב במדבר המזרחי.

קשה לקבוע את מידת ההמשכיות התרבותית/פוליטית בין ממלכת קרמה לממלכת כוש, שהצליחה כרונולוגית. המדיניות האחרונה החלה להופיע בסביבות 1000 לפני הספירה, בערך 500 שנה לאחר סיום תקופת תרבות קרמה.  בתחילה, השליטים הכושיים המשיכו בייעודה של קרמה לקבורה מלכותית וטקסים מיוחדים, מה שמרמז על קשר מסוים. יתר על כן, הפריסה של מתחמי הקבורה המלכותיים הן בקרמה והן בנאפטה (בירת כוש) מעוצבים באופן דומה. גם מטמוני פסלים של פרעוני כוש התגלו בקרמה, מה שמצביע על כך ששליטי נאפטה הכירו בקשר היסטורי בין בירתם לקרמה.

שפה
ממוזער|שמאל|220px|מַרְאָה. סוף תקופת קרמה, 1700–1550 לפני הספירה.
השיוך הלשוני של תרבות הקרמה אינו ידוע כיום אך, הוצעו מספר שיוכים למשפחות הנילו-סהרה  והאפרו-אסייתיות כאחד.

לפי פיטר בהרנס (1981) ומריאן בכאוס-גרסט (2000), עדויות לשוניות מצביעות על כך שבני תרבות קרמה דיברו בשפות אפרו-אסייתיות של הענף הכושי. הם מציעים כי שפת הנילו-סהרה, נוביין , מכילה כיום מספר מילים שאולות מרכזיות הקשורות לפסטורליה, שמקורן בשפות הפרוטו-היילנד-מזרח-כושיות, כולל המונחים לעור כבשים/עזים, תרנגול/תרנגולת, מתחם בעלי חיים, חמאה וחלב. החוקרים טוענים כי מכאן, בתורו, מצביע על כך שאוכלוסיית קרמה - שיחד עם תרבות קבוצה C, אכלסה את עמק הנילוס מיד לפני בואם של דוברי הנובית הראשונים - דיברה שפות אפרו-אסייתיות.

קלוד רילי (2010, 2016) לעומת זאת, מציע שעמי קרמה דיברו שפות נילו-סהרה של הענף המזרח-סודאני , אולי שפות-אב לשפה המרואית  המאוחרת, שלטענתו גם היא שייכת למשפחת השפות הנילו-סהרה. ריילי גם מבקר הצעות (של Behrens ובכאוס-Gerst) להשפעה אפרו-אסייתית מוקדמת משמעותית על נוביין, ורואה עדויות להשפעה על נוביין משפה מזרח-סודאנית שנכחדה קודם לכן כחזקות יותר.

ג'וליאן קופר (2017) מציע כי תושבי קרמה דיברו שפות נילו-סהרה של הענף המזרח-סודאני, כמו גם אלה שמדרום-מערב הנילוס ואלו של סאי (אי מצפון לקרמה). אלא ששפות אפרו-אסייתיות (ככל הנראה כושיות) דוברו על ידי עמים אחרים בנוביה התחתונה (כגון המדג'יי  ותרבות קבוצה C) המתגוררים באזורים נוביים מצפון לסאי לכיוון מצרים ואלה שמדרום מזרח לנילוס בפונת במדבר המזרחי. בהתבסס בחלקו על ניתוח הפונולוגיה של שמות מקומות ושמות אישיים מהאזורים הרלוונטיים שנשמרו בכתבים עתיקים, הוא טוען שהמונחים מ"כוש" ו"אירם" (שמות קדומים לקרמה ולאזור שמדרום לה בהתאמה) בכתבים מצריים מציגים תכונות אופייניות לשפות המזרח-סודאניות, בעוד אלה מצפון (בנוביה התחתונה) וממזרח אופייניים יותר למשפחה האפרו-אסייתית, ומציינים: "הרשימה של אירם מספקת גם מְצַאי דומה לכוש, וממקמת זאת ביציבות באזור המזרח-סודני. רשימות אלו של אירם/כוש ייחודיות מרשימות וואוואט, מדג'יי, פונט ו-ווטנט, המספקות צלילים אופייניים לשפות אפרו-אסייתיות".

קופר (2017, 2020) מציע ששפה מזרח-סודאנית (אולי מרואית מוקדמת) דוברה בקרמה לפחות בשנת 1800 לפני הספירה (הזמן שממנו יש עדויות טופונימיות), שהגעתה, ושל קבוצה אתנו-לשונית חדשה, בסביבות הזמן הזה אפשר אולי להצביע על שינוי בשמות המקומות של נוביה העליונה המשמשים בכתבים מצריים. עם זאת, קופר גם מציע שייתכן כי שפה מזרח-סודנית דומה כבר דוברה בנוביה העליונה, הן בקרמה והן במשטר הסאי שמצפון לה, מוקדם יותר (על ידי קרמה מויין, שהחלה בסביבות 2050 לפני הספירה), בעוד שמצפון לסאי, בנוביה התחתונה, שפות כושיות דוברו זמן רב לאחר מכן, הוחלפו במרואית. מניחים שהמרואית המוקדמת התפשטה, ודחקה את השפות המזרח-סודניות והכושיות לאורך הנילוס.

ארכאולוגיה
ארכאולוגיה במאה ה-20
ממוזער|שמאל|220px|חפירות בקרמה.
כאשר נחפרה קרמה לראשונה בשנות ה-20 של המאה ה-20, האמין ג'ורג' אנדרו רייזנר כי היא שימשה במקור כבסיס או הייתה מבצר של מושל מצרי, וכי השליטים המצריים הללו התפתחו למלכים העצמאיים של קרמה. פרשנותו של רייזנר התבססה על נוכחותם של פסלים מצריים בקברים גדולים. לפיכך, חוקרים קיבלו את הדעה שקרמה הייתה מאחז מסחר של המצרים, בהיותה קטנה מדי ורחוקה מהגבולות הידועים של מצרים העתיקה מכדי להיות קשורה אליה באופן נרחב יותר.

רק החל מאמצע המאה ה-20 החלו לגלות בחפירות שהעיר קרמה הייתה הרבה יותר גדולה ומורכבת ממה שהניחו בעבר. כמו כן, התברר כי התרבות החומרית ושיטות הקבורה כאן הן ברובן המכריע ממקור קרמני מקומי ולא מצרי.

הארכאולוג השווייצרי צ'ארלס בונט היה בין החוקרים הראשונים שערערו על דעותיו של רייזנר, ולדבריו, נדרשו 20 שנה עד שאגיפטולוגים קיבלו את טיעוניו.

ארכאולוגיה במאה ה-21
ממוזער|שמאל|220px|קדרות, מוזיאון קרמה, קרמה, סודן.
בשנת 2003, גילה הארכאולוג צ'ארלס בונט בראש צוות של ארכאולוגים שווייצרים שחפרו ליד קרמה מטמון של פסלי גרניט שחורים מונומנטליים של הפרעונים של השושלת העשרים וחמש של מצרים שמוצג כעת במוזיאון קרמה. בין הפסלים היו כאלה השייכים לשני הפרעונים האחרונים של השושלת, תהרקה ותנות אמון, שפסליהם מתוארים כ"יצירות מופת המדורגות בין הגדולות בתולדות האמנות".

ניתוח קרניומטרי של מאובני קרמה בהשוואה ביניהם לאוכלוסיות מוקדמות שונות אחרות המאכלסות את עמק הנילוס והמגרב מצא שהם קרובים מבחינה מורפולוגית למצרים הקדם-שושלתיים מנקאדה (4000-3200 לפני הספירה). אף על פי כן, הקרמנים היו קשורים יותר למצרים השושלתית מגיזה (323 לפנה"ס - 330 לספירה) ולדגימות מצריות קדם-שושלתיות מהתרבות הבדרית (4400-4000 לפנה"ס), ואחריהם הגאראמנטים  הקדומים של לוב (900 לפנה"ס - 500 לספירה). כמו כן המאובנים נמצאו קשורים באופן הדוק ביותר לדגימות אפריקה הנאוליתית שמדרום לסהרה, ולמצרים מהתקופה הרומית, ומשנית לתוניסאים  ומרוקאים מודרניים, כמו גם לסדרות אוסטאולוגיות מוקדמות מאלג'יריה (1500 לפנה"ס), קרתגו בתוניסיה (751 לפנה"ס - 435 לספירה), סולב  בנוביה (1575–1380 לפנה"ס), ודגימות מתקופת השושלת התלמית מאלכסנדריה שבמצרים (323 לפנה"ס - 30 לספירה).

ניתוח תכונות שיניים של מאובני קרמה מצא זיקה לאוכלוסיות שונות המאכלסות את עמק הנילוס, קרן אפריקה וצפון-מזרח אפריקה, במיוחד לאוכלוסיות עתיקות אחרות ממרכז וצפון סודן. מבין האוכלוסיות שנדגמו, אנשי קרמה היו ככלל הקרובים ביותר לאוכלוסיות כוש בנוביה העליונה, לבעלי תרבות קבוצה A של נוביה התחתונה ולאתיופים, ואחריהם תושבי התקופה המרואית, קבוצה X והנוצרית של נוביה התחתונה, וכן אחר כך לקבוצה C ושלדים מתקופת הפרעונים שנחפרו בנוביה התחתונה והמצרים הקדמונים (נקאדה, בדרי, היירקונפוליס, אבידוס וחארגה  במצרים העליונה; ח'וורה  במצרים התחתונה).

קלוד ריילי, מצטט את האנתרופולוג כריסטיאן סיימון, מדווח שאוכלוסיית ממלכת קרמה הייתה הטרוגנית מבחינה מורפולוגית, עם שלושה אשכולות עיקריים במונחים של נטיות מורפולוגיות (A, B, C): "אשכול A דומה למדגם של שלדים קנייתים מודרניים. אשכול C דומה לדגימה של שלדי האימפריה התיכונה מאזור אסואן, ואשכול B, שלמרות שהוא נבדל מאשכול C, חולק איתו תכונות משותפות רבות. הוא מציין שאשכולות A ו-B היו נוכחים בקרמה המוקדמת ("Kerma ancien") אך הפכו לרוב בקרמה התיכונה ("Kerma moyen"), ושאשכול C היה קיים בעיקר בקרמה המוקדמת ו"מייצג אולי את צאצאיה של אוכלוסיית טרום-קרמה שייסדה את קרמה במרחק של 4 קילומטרים משם. היישוב המקורי, כאשר אפיק נהר הנילוס הצטמק..." רילי ממשיך: "עם זאת, העובדה שבית הקברות שלהם נשאר באתר האבות עשויה להעיד על המשכיות תרבותית ואתנית בין קדם-קרמה לעיר החדשה. אשכול A ו-B כבר היו נוכחים בקרמה המוקדמת, אך הפכו להיות עיקריים בשלב הבא."

קייטה, ערך מחקר אנתרופולוגי שבדק את הגולגולת של קבוצות באזור צפון אפריקה שכלל דגימות מקרמה, בסביבות 2000 לפנה"ס, מאזור המגרב, בסביבות 1500 לפנה"ס, וגולגולת השושלת הראשונה מהקברים המלכותיים באבידוס, מצרים. תוצאות המחקר קבעו שהתבנית השולטת של הגולגולת המצרית של השושלת הראשונה הייתה "דרומית" או "גרסה אפריקאית טרופית" (אם כי נצפו גם אחרות), שהייתה לה זיקה עם קרמה הכושית. התוצאות הכלליות מדגימות זיקה רבה יותר לקבוצות של עמק הנילוס העליון, אך גם מצביעות על שינוי ברור ממגמות קרניומטריות קודמות, עם מספר רב של גולגולת השושלת הראשונה מאבידוס המסווגת לסדרת "צפון מצרים-מגרב". זרימת הגנים ותנועתם של פקידי הצפון לעיר הדרומית החשובה עשויים להסביר את הממצאים.

הערות שוליים

קישורים חיצוניים

 Swiss Archeological Mission: Kerma website - Official website of the Swiss archeological mission to Sudan
 P. DeMola (2013), Interrelations of Kerma and Pharaonic Egypt. worldhistory.org

קטגוריה:נוביה
קטגוריה:כוש
קטגוריה:מצרים: תרבויות ארכאולוגיות