חוקת סינגפור

חוקת הרפובליקה של סינגפור (באנגלית: Constitution of Singapore במלאית: Perlembagaan Republik Singapur בסינית מסורתית: 新加坡共和国宪法) היא חוקה המהווה את הבסיס המכונן המשפטי והפוליטי העליון של סינגפור. היא מגדירה את ארגון השלטון, זכויות האדם, היחסים בין רשויות השלטון, והכללים הבסיסיים לפיהם מתנהלת החברה הסינגפורית. החוקה של סינגפור, נכנסה לתוקף בשנת 1965 עם קבלת העצמאות מבריטניה. סינגפור, המנוהלת לפי מערכת של "חוק-משפט" (Rule of Law), מציבה את החוקה בתור מקור הסמכות העליונה בנוגע לארגון השלטון, זכויות האדם והגדרת כוחות המוסדות השלטוניים. החוקה הסינגפורית הושפעה רבות מהממשל הבריטי ומהמודל של דמוקרטיות פרלמנטריות, עם דגש חזק על יציבות פוליטית והימנעות מהפרעות לא יציבות שנגרמות ממחלוקות פנימיות.

 היסטוריה 
החוקה הסינגפורית נוסחה עם קבלת העצמאות של סינגפור בשנת 1965, לאחר שהמדינה פרשה מהפדרציה של מלזיה בעקבות סיבות פוליטיות וכלכליות. סינגפור הפכה לרפובליקה ריבונית עם משטר פרלמנטרי, והשלטון נעשה תחת עקרונות של יציבות פוליטית, פיתוח כלכלי מהיר, וללא התפרצות של מהומות או זעזועים פוליטיים.

החוקה עצמה הושפעה רבות מהמודל הבריטי של שלטון פרלמנטרי, אך הותאמה לצרכים המקומיים, וכוללת עקרונות שמטרתן להבטיח יציבות כלכלית ופוליטית במדינה, תוך שמירה על זכויות הפרט במידה מסוימת, לצד סמכויות נרחבות לממשל על מנת למנוע אי-סדרים.

 החוקה הסינגפורית עברה כמה שלבים חשובים במהלך השנים 
 1945-1959: סינגפור הייתה קולוניה בריטית, והחוקה שלה הייתה תחת שליטה בריטית. בשנים אלו ניכרו גידול בהשתתפות המקומיים בממשל, כולל יצירת מועצות מייעצות.
 1959: סינגפור קיבלה אוטונומיה תחת חוקת מדינה חדשה, שמיתרה את הבריטים מהשפעה ישירה על הממשל המקומי.
 1963: סינגפור הצטרפה לפדרציה של מלזיה, ולקראת סוף 1965, לאחר משברים פוליטיים כלכליים ואתניים, סינגפור פרשה ממלזיה והפכה למדינה ריבונית.
 1965 : החוקה הסינגפורית החדשה נכנסה לתוקף באופן רשמי עם הצהרת העצמאות של סינגפור.

לאורך השנים, חקיקת החוקה כללה תיקונים והבהרות שהיו נדרשים על פי שינויי המציאות הפוליטית, החברתית והכלכלית במדינה.

 מבנה החוקה 
החוקה הסינגפורית מורכבת ממספר פרקים מרכזיים. לכל אחד מהפרקים יש תפקיד חשוב בהסדרת הפעולה השלטונית, זכויות האדם, ויחסי הגומלין בין המוסדות השונים במדינה.

 הקדמה (Preamble) 
ההקדמה לחוקה מציינת את ההצהרה ההיסטורית על עצמאות סינגפור ומטרות החוקה. היא מבטאת את מחויבות סינגפור לעקרונות של חירות, צדק ושוויון לכלל אזרחי המדינה, תוך שמירה על צמיחה כלכלית ויציבות פוליטית.

ההקדמה לא מפרטת עקרונות משפטיים, אלא קובעת את כוונת המדינה להיות חברה חופשית, ריבונית, עם מחויבות לעקרונות הדמוקרטיה והחוק.

 פרק 1: הקמת הרפובליקה של סינגפור (The Republic of Singapore) 
פרק זה מכונן את סינגפור כמדינה ריבונית, חופשית ועצמאית. זהו פרק סמלי בעיקרו, אך הוא חשוב מבחינה חוקתית, כי הוא מגדיר את מהות המדינה ואת עצמאותה במדיניות פנימית ובינלאומית.

בין היתר, הפרק מציין את הצהרת העצמאות של המדינה, את עקרונות השלטון הדמוקרטי, וכן את שמירת זכויות האדם והחוק.

 פרק 2: זכויות האדם (Fundamental Liberties) 
בפרק זה מסודרות זכויות האדם הבסיסיות שניתנות לכל אזרחי סינגפור. מדובר בזכויות חשובים שמיועדים להבטיח את חירותם של האזרחים תוך שמירה על הסדר הציבורי.

הזכויות הנכללות בפרק זה כוללות:
 חופש הביטוי והעיתונות: יש זכות להביע דעות, אך ישנם מגבלות במקרים של פגיעה בביטחון המדינה או הסדר הציבורי.
 חופש ההתאגדות וההתאספות: מאפשר לאזרחים להתאגד ולהתאסף, אם כי יש מגבלות בתחום הפוליטי.
 הגנה על חיי אדם: החוקה מבטיחה זכויות לחיים, חירות, ושוויון בפני החוק.

עם זאת, החוקה כוללת גם הגבלות לשמירה על הסדר הציבורי וביטחון המדינה. לדוגמה, ישנם סייגים לזכויות אלו כאשר מדובר בביטחון המדינה, כמו גם במקרים של הצורך להפעיל אמצעים דחופים להילחם בפשיעה או אי-סדרים פוליטיים.

 פרק 3: המבנה השלטוני (The Government) 
פרק זה מתאר את המבנה השלטוני של סינגפור ומפרט את תפקידי שלוש הרשויות המרכזיות: הרשות המחוקקת, הרשות המבצעת והרשות השופטת.
 הרשות המחוקקת (הפרלמנט): הפרלמנט של סינגפור הוא חד-חדרי ומורכב ממספר חברי פרלמנט שנבחרים בבחירות כלליות. תפקיד הפרלמנט הוא לחוקק חוקים, לפקח על פעולתה של הממשלה ולוודא שהממשלה פועלת במסגרת החוק.
 הרשות המבצעת: הרשות המבצעת מורכבת מהממשלה, שהורכבה מראש הממשלה ושרים, אשר ממונים על ידי ראש הממשלה. ראש הממשלה נבחר מתוך חברי הפרלמנט, ויש לו סמכויות נרחבות בניהול המדינה. הנשיא, שהוא תפקיד סמלי, מקבל את המלצות הממשלה אך לא מעורב במישרין בניהול יומיומי.
 הרשות השופטת: מערכת המשפט בסינגפור היא עצמאית וכוללת את בית המשפט העליון, ובו בית המשפט לערעורים ובית המשפט העליון הראשון, וכן מספר בתי משפט נמוכים יותר. הרשות השופטת אחראית להבטיח שהחוקים ייאכפו כראוי ולהגן על זכויות האזרחים.

 פרק 4: פרלמנט (Parliament) 
הפרק עוסק בהסדרת פעילות הפרלמנט. הוא כולל את כללי הבחירה והסמכויות של הפרלמנט, כולל תהליך חקיקת החוקים והפיקוח על פעולתה של הממשלה. זהו אחד הפרקים המרכזיים בחוקה, שכן הוא מגדיר את הדרך בה תפקוד המדינה יתנהל על פי עקרונות דמוקרטיים.
 הרכב הפרלמנט: הפרלמנט בסינגפור הוא חד-חדרי וכולל חברי פרלמנט שנבחרים בבחירות הכלליות. בנוסף, קיימת מערכת של מינוי חברי פרלמנט שמייצגים קבוצות מיעוט.
 סמכויות הפרלמנט: הפרלמנט עוסק בחקיקת חוקים, תקצוב המדינה, מינוי שופטים ופיקוח על פעולתה של הממשלה. הכנסת חוקים דורשת רוב מיוחד של חברי הפרלמנט.

 פרק 5: הממשלה (The Executive) 
הפרק מתאר את תפקידי הרשות המבצעת, שמורכבת מהממשלה ומהנשיא. הנשיא בסינגפור הוא בעיקר תפקיד סמלי, אך יש לו סמכויות משפטיות כלפי ההוצאות הממשלתיות והחלטות כלכליות מסוימות.

ראש הממשלה נבחר מתוך חברי הפרלמנט ויש לו סמכויות נרחבות בניהול המדינה, קביעת מדיניות, ומינוי השרים. השרים אחראים על תחומים מסוימים בממשל (כמו תחום הבריאות, התחבורה, וכו').

 פרק 6: הרשות השופטת (The Judiciary) 
החוקה קובעת את עצמאות הרשות השופטת ומסדירה את סמכויות בתי המשפט. מערכת המשפט בסינגפור כוללת את בית המשפט העליון, שמורכב מבית המשפט לערעורים ובית המשפט העליון הראשון, ואת בתי המשפט הנמוכים יותר, אשר עוסקים בעניינים פליליים ואזרחיים.

החוקה מבטיחה את עצמאות המערכת השיפוטית ומגנה על זכויות האזרחים בכך שהיא שומרת על עקרון של ייחודיות ותוקף של פסיקות בתי המשפט.

 פרק 7: סמכויות הנשיא (The President’s Powers) 
הנשיא בסינגפור נהנה מסמכויות רחבות בעיקר בתחומים כלכליים, אך המגבלות על תפקידו מבהירות כי הוא לא נושא בסמכויות פוליטיות מלאות. הנשיא נדרש לאשר הוצאות ממשלתיות מסוימות, במיוחד כאשר מדובר בכספי ציבור.

 פרק 8: תיקונים לחוקה (Amendments) 
החוקה הסינגפורית כוללת מנגנון תיקון נוקשה. תיקון לחוקה יכול להיעשות רק אם ההצעה לשינוי מתקבלת ברוב של שני שלישים של חברי הפרלמנט. תיקונים יכולים להתבצע גם על ידי התערבות ציבורית בהליך החקיקה, כאשר יש צורך בהסכמה רחבה לכל שינוי מהותי.

 תיקונים 
נכון לשנת 2024, חוקה סינגפורית עברה כמה תיקונים חשובים. כל תיקון נועד להתאים את החוקה למציאות המשתנה במדינה, ולחזק את מוסדות השלטון או את הגבלת כוחותיהם. כמה מהתיקונים המשמעותיים:

 1. תיקון 1966 – תיקון ראשוני לחוקה לאחר העצמאות 
עם קבלת העצמאות של סינגפור ב-1965, היו מספר תיקונים ראשוניים לחוקה שנועדו להבטיח את המבנה החוקתי החדש של המדינה, לאחר פרישתה מהפדרציה של מלזיה. תיקון זה עסק בשינויים בנוגע למוסדות השלטון, וערך את תהליך הקמתם של מוסדות ריבוניים חדשים.

 2. תיקון 1989 – חיזוק סמכויות הנשיא 
תיקון חשוב נעשה ב-1989, שבא כדי לחזק את סמכויות הנשיא של סינגפור, במיוחד בנוגע לפיקוח על כספי המדינה. התיקון הביא לידי כך שהנשיא קיבל סמכויות רחבות יותר בהפעלת פיקוח על הוצאות המדינה, במיוחד בהוצאות הנוגעות לרזרבות המדינה, והעביר אליו סמכויות שמירה על הביטחון הפיננסי של המדינה.

על פי התיקון, הנשיא לא רק מקבל החלטות סמליות על הצעות התקציב, אלא נדרש לאשר הוצאות מסוימות באופן עצמאי, במיוחד כאשר מדובר בהוצאות שיכולות להשפיע על עתודות המדינה.

 3. תיקון 1991 – הגבלות על חופש ההתאגדות והפגנות 
תיקון 1991 התקבל בעקבות עליית החשש לעוררות מחאות פוליטיות ברחוב הסינגפורי, ותוקן בנוגע למגבלות על חופש ההתאגדות וההפגנות. תיקון זה העביר את הסמכות לממשלה להפעיל אמצעים נגד הפגנות מסוימות או התנגדויות ציבוריות שיכולות להוות איום על הביטחון הציבורי או על הסדר החוקי.

תיקון זה היה חלק ממדיניות השמירה על יציבות פוליטית במדינה, ודרש רישוי ממשלתי להפקת הפגנות ציבוריות. זהו תיקון שמכיל את האיזון שבין שמירה על חופש הביטוי לבין הגנה על הסדר הציבורי.

 4. תיקון 1999 – חיזוק כוחות הנשיא וחשש מקומוניזם 
בשנות ה-90, בעקבות תמורות פוליטיות ואיומים אפשריים מצד מפלגות קומוניסטיות שהתארגנו באזור אסיה, נעשה תיקון נוסף לחוקה שנועד לחזק את כוחות הנשיא, ובפרט את סמכויותיו בהגנה על הדמוקרטיה והחוקה. תיקון זה כלל גם את הרחבת כוחות הנשיא בתחום הביקורת על מינוי שופטים ומנכ"לים במוסדות ציבוריים.

 5. תיקון 2003 – חיזוק השפעת הבחירות והשלטון המקומי 
תיקון זה התמקד בשינויים שיביאו להתאמה למודל הבחירות והייצוג הפרלמנטרי של סינגפור. הוא כלל שינויי חקיקה שנגעו לאיזון הייצוג הפוליטי של קבוצות מיעוט ולהגברת השקיפות בהליכי הבחירות.

תיקון זה מיקד את תשומת הלב בהגברת השתתפות האזרחים בתהליך הפוליטי, תוך שמירה על יציבות משטרית.

 6. תיקון 2016 – הגברת השפעת הבחירות הישירות 
ב-2016, לאחר דיונים ציבוריים, התקבל תיקון נוסף לחוקה שהיה אמור לשפר את השפעת המערכת הדמוקרטית בהיבט של הבחירות הישירות. שינוי זה היה קשור למודל הבחירות שדרש ייצוג יותר שוויוני של כל המגזרים השונים, כדי למנוע מצב בו ציבור רחב ירגיש שלא מיוצג באופן הולם.

 7. תיקון 2021 – ניהול השקעות המדינה 
תיקון זה העביר עוד יותר סמכויות לנשיא בנוגע לניהול כספי המדינה והשקעותיה, במיוחד בנוגע לקרנות עתודות לאומיות ולתחום הכלכלה. תיקון זה היה חלק מההכנה של סינגפור לעתיד כלכלי לאור שינויים גלובליים, והדגיש את הצורך בניהול זהיר וחדשני של המשאבים הפיננסיים הלאומיים.

 8. תיקון 2022 – חיזוק סמכויות הרשות השופטת 
החוקה שונתה גם בשנים האחרונות כדי לחזק את עצמאות הרשות השופטת ולהבטיח שמערכת המשפט תוכל לפעול באופן אובייקטיבי ונטול לחצים פוליטיים. תיקון זה נתן לבית המשפט יותר סמכויות במקרים של אכיפת זכויות פרט, ובפרט הבטיח שהשופטים לא יהיו נתונים להשפעה חיצונית כאשר הם פוסקים בעניינים משפטיים.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:חוקות לפי מדינה
קטגוריה:סינגפור: פוליטיקה