דרוגו משמפאן

דרוגו (Drogo; בערך 675 - 708) היה אציל פרנקי, והדוכס של שמפאן מתחילת שנות ה-90 של המאה ה-7.

ביוגרפיה
דרוגו בנם הבכור של פפין האמצעי ופלקטרודיס. הוא נולד זמן קצר לאחר נישואי הוריו, שנערכו כנראה בשנת 675 או ממש לאחר מכן. בתחילת שנות ה-80 סידר פפין את נישואיו של דרוגו עם אנסטרודיס  (או אדלטרודיס, Adaltrudis), בתו של וראטו , המאיורדומוס (ראש הארמון) בנויסטריה, ואשתו אנספלדיס (Ansfledis). הנישואים התקיימו לקראת סוף העשור או בתחילת שנות ה-90. לדרוגו ולאנסטרודיס היו ארבעה בנים: ארנולף , שירש את דרוגו כדוכס שמפאן; הוגו , שנכנס לכנסייה ונעשה ארכיבישוף; גוטפריד (Gotfrid); ופיפין.

נישואיהם של דרוגו ואנסטרודיס הגבירו את השפעתו של פפין בנויסטריה. נכסי המשפחה של וראטו היו ממוקמים בעיקר בסביבת רואן. דרוגו, לעומת זאת, התמנה לדוכס בשמפאן, אזור גבול בין נויסטריה ואוסטרזיה. כוחו בשמפאן הוגבר באמצעות שליטתו במנזר מונטייר-אן-דר  ואולי במנזר האוטווילר .

"ספר ההיסטוריה של הפרנקים", שנכתב בנויסטריה בשנת 727, מציג את דרוגו האוסטרזי כאוהד את הנויסטרים בגלל קשרי הנישואים שלו. עם זאת, הוא פגע במנזר סן-דני, שתבע אותו בבית המשפט של המלך בסכסוך רכוש. המלך כילדברט השלישי פק לטובת סן-דני. דרוגו הפסיד גם בתביעה על הווילה של Noisy-sur-Oise  עם מנזר טוסונוול (Tussonval) בשנת 697.

דרוגו מת לפני אביו, בשנת 707, על פי ה- Gesta abbatum Fontanellensium , או בשנת 708, על פי רוב האנלים. הוא נקבר בכנסיית ארנולף הקדוש  במץ, שלה העניקו ארבעת בניו מענק אדמה לכבודו ביוני 715. האנלים של מץ מציינים שגרימואלד ירש את דרוגו בכל משרותיו, אך למעשה בנו ארנולף ירש אותו כדוכס. מותו של דרוגו נתפס על ידי הדורות הבאים כאירוע מרכזי בהיסטוריה של השושלת הקרולינגית. כמה מהאנלים הקיסריים  שנכתבו בסוף המאה ה-8 מתחילים את דיווחיהם השנתיים בשנת 708. אלה כוללים את Annales Alamannici , Annales Nazariani והאנלים של לורש.

קטגוריה:פרנקים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-7
קטגוריה:נפטרים ב-708
קטגוריה:פיפינידים