הלל תורן

הלל תורן (3 באוקטובר 1925, ט"ו בתשרי ה'תרפ"ו – 27 בפברואר 1993, ו' באדר ה'תשנ"ג) היה ימאי בדרגת רב חובל, נתב בנמל חיפה ואיש עסקים, מוותיקי צי הסוחר הישראלי.

משפחה
תורן נולד ב־1925 בברלין למשפחת בוקובסקי. בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, עברה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה בחיפה. בדומה למשפחות נוספות מיהדות גרמניה, היה מצבה הכלכלי של המשפחה טוב טרם עלייתם ארצה, אך בארץ נכונה להם ראשית קשה מאד. את כספם לא יכלו להוציא עקב חוק שהעבירה הממשלה הגרמנית במשבר הכלכלי של 1928.

האב, משה בוקובסקי, שבגרמניה סחר בטקסטיל, עבד בסלילת כבישים כשמשכורתו בקושי מספיקה לפרנסת המשפחה. בהמשך עבד בבית חרושת שמן.

האם רחל, במקור רייטר, כיוון שדיברה גרמנית, עבדה בבנק אלרן בחיפה. בהמשך הפכה לעקרת בית.

נעורים
להשלמת הכנסה, עבד תורן בערבים במכירת שוקולד למבקרים בקולנוע ארמון שנפתח בשנת 1935, ברחוב הנביאים הסמוך למגוריו.

לימודים 
עם סיום לימודיו בבית הספר היסודי בכיתה ח', ביקש להתקבל לבית הספר הימי שליד הטכניון בחיפה. מצבה הכלכלי של המשפחה לא אפשר לה לשלם את שכר הלימוד והוצאות בית הספר. משה בוקובסקי פנה אל יעקב סלומון (עורך דין) שהיה אף הוא חבר במועדון השיט כרמל, שהמליץ להעניק לו מלגה שתסייע בלימודים. תורן התקבל לבית הספר וזכה למלגה אותה תרמה משפחה יהודית מקייפטאון בדרום אפריקה, חברה בסניף הדרום-אפריקאי של החבל הימי לישראל.

ממוזער|250px|מחזור בית הספר הימי בעת ביקור בנמל פורט סעיד, 1944.

תורן לקח חלק בשיט בפיקוד רב החובל סטפן שיינמן, מנהל מחלקת השיט בבית הספר ומדרך השיט האלוף במיל שמואל טנקוס, למצרים אל פורט סעיד שבפתח תעלת סואץ על גבי ספינת המפרש "ארלוזורוב". ב-4 ביולי 1944, לאחר הרגיעה במלחמה באזור חופי המדינה והמזרח התיכון. בהגיעה, הספינה הניפה את דגל ארץ-ישראל (הבריטי), דגל כחול לבן של היישוב ודגל בית הספר הימי.
ממוזער|250px|תורן מוליך את כיתת הצוערים בהצדעה לחיים ויצמן המבקר בבית הספר הימי.

עבודה בים 
תורן סיים את לימודיו, עמד בהצלחה בבחינות הגמר המוכרות על ידי ממשלת המנדט. כבוגר בית הספר המוכר על ידי הממשל הבריטי, יכול לעלות על אניות הצי המסחרי הבריטי בדרגת קצין שלישי מיד עם תום לימודיו. בתחילת שנת 1945 עלה תורן כקצין שלישי על סיפון אניית הקיטור "קרומן" s\s Kroman של חברת הספנות הבריטית J. S. Hamilton. תורן היה מעוניין לעלות על אחת מאוניות הצי העברי שמנה שבע אוניות והגדולה בהן, "עמל", הייתה של חברה לשירות ימי עתיד. אך לא היה עליה מקום ותורן נאלץ לפנות אל החברה הבריטית.

בשנת 1947 צבר תורן די שעות ים כדי לגשת לבחינות לדרגת קצין שני ולאחר שעמד בהן והפליג כמה חודשים על האנייה REFAST של אותה חברה בריטית, HAMILTON. ממנה, עבר להפליג על האנייה עתיד, של החברה לשירות ימי עתיד. שנמלי הפקידה שלה היו בין נמלי מערב טורקיה בצפון לבין פורט סעיד ואלכסנדריה בדרום. כך שירת הלל לראשונה על אניה עברית שמרבית צוותה מורכב מימאים עבריים. על האנייה "עתיד" הכיר והתחבר עם הנס קאהן.

במסגרת עבודתו בצים, יצא יחד עם צוותי ימאים להביא אניות חדשות, מאלה שנבנו במספנות הגרמניות במסגרת הסכם השילומים עם גרמניה. התפקיד היה ייצוגי וכמנהג הזמן היה עליו לעברת את שם משפחתו. הוא חיפש שם שיגשר בין שמו הפולני לאהבתו לים וכך, שינה את שמו מבוקובסקי לשם "תורן", בהסבר שתרנים נבנו מעץ והשם בוקובסקי כלל את שם העץ הנפוץ באירופה – בוק, ששימש בבניית כלי שיט בהיותו עץ חזק ועמיד.

ובשנת 1953 הוסמך תורן לרב-חובל. הפליג באניות צים עד שנת 1957 אז החל את עבודתו כנתב בנמל חיפה ובתפקיד זה שימש 14 שנה. בשנת 1971 פרש מהים מסיבות בריאותיות ופנה לעסקים.

שירות בחיל הים והשירות הימי
באפריל 1948 הצטרף תורן לשירות הימי שבאוגוסט אותה שנה הפך לחיל הים. החיל שהוקם היה זקוק לימאים מקצועיים היודעים להפעיל אניות, ואנשי צי הסוחר, תורן ביניהם, התקבלו בברכה. בחיל הים פיקד תורן על ספינת המשמר "אח"י פלמ"ח". מונה גם למפקד אגף המקצוע אשר היווה חלק מתהליך בניית החיל.

ממוזער|200px|תורן כקצין משמרת גשר באונייה "עצמאות"
לאחר כמה חודשים עבר תורן אל צי הסוחר הישראלי. בסתיו 1948 עלה תורן על האנייה "עצמאות", שהפליגה לקפריסין כדי להעלות ניצולי שואה העצורים באי כקצין שני תחת פיקודו של רב החובל יצחק (אייק) אהרונוביץ', והתנסה לראשונה בהפעלת אוניית נוסעים.

חזרה לצי הסוחר
בהמשך, כחלק מתנופת רכש האניות של ישראל והצי הישראלי, בעיקר בחברת צים, בשנת 1950 הושקה בסטוקהולם האנייה "אתרוג" שהייתה הראשונה בין אניותיה של צים שנרכשה חדשה אם כי לא נבנתה בעבור במיוחד צים. תורן הפליג עליה כקצין שני. באוקטובר של אותה השנה ירד תורן מהאתרוג במטרה לעמוד בבחינות לדרגת קצין ראשון. רב החובל אנריקו לוי העיד על מסירותו ומחויבותו של תורן ועל עובדת היותו פיכח כלומר לא שתוי בכל עת. זו הייתה נקודת זכות חזקה לימאים הארץ ישראלים בציים זרים. לאחר שצלח תורן את המבחנים ותעודת קצין ראשון בידו עלה תורן כעבור זמן קצר על האנייה "חיפה", של חברת קו ישראל אמריקה והחל להפליג בקו לחוף המזרחי של ארצות הברית.

שביתת הימאים
ב-1951, במסגרת מרד הימאים, תורן בן ה-26 כקצין ראשון, לקח חלק בשביתה על האנייה "נגבה" בהובלת רב החובל אלפרד רדן. כאשר הגיעה הנגבה לנמל חיפה חיכו לימאים צווי גיוס למרות ההתחייבות שנתנה כחלק מתנאי סיום השביתה בצרפת שלא יינקטו נגדם עונשים.

צוות האנייה "נגבה" שאחד מבעלי הדרגות הבכירים ביניהם היה תורן הכריז שוב על שביתה. זו כונתה השביתה הקטנה ולאות סולידריות הצטרפו אליה ימאי האניות "הדר", "קוממיות" ו"עכו" שעגנו בנמל.

אנשי הצוות האושמו בכליאת השוטרים שנשלחו להוריד אותם בכוח מאחר שסירבו לרדת מהאנייה. הראשון שהורד לספינת המשטרה היה תורן שזיהה בה את אח"י פלמ"ח - אנייתו מימיו בחיל הים.
כרב חובל
בשנת 1953 עבר תורן בהצלחה את הבחינות לקבלת דרגת רב חובל ובשנת 1955 קיבל לידיו את הפיקוד על האנייה "נירית" של חברת צים עליה פיקד עד 1958. האונייה שימשה להעלאת עולים מקפריסין לישראל בחכירה של המוסד לעלייה ב'.
ממוזער|200px|רב חובל הלל תורן באונייתו "דגן" 1964
בהמשך, פיקד הלל כרב חובל באונייה "אברהם גרץ" של חברת צים. בתקופת הפיקוד עליה, הסתננו על הספינה שני גרמנים שערקו לגיון הזרים הצרפתי. תורן זיהה אותם, ושוחח איתם בגרמנית למעשיהם כנוסעים סמויים. האורחים הלא קרואים ביקשו מרב החובל להיכנס לישראל אך תורן הזעיק את חיל הים הצרפתי ושתי אניות מלחמה הוזנקו ואספו את העריקים.

נתב בנמל חיפה
ממוזער|250px|הילל תורן (במרכז) על גוררת נמל חיפה משתתף בכיבוי האש באנייה "קיפרוס".
בשנת 1965, לאחר 12 שנים של הפלגות החליט תורן להיות קרוב למשפחתו ועבר לעבוד כנתב בנמל. בחודשי הקיץ כאשר רבי החובלים נטלו חופשה עלה שוב כרב חובל ולקח איתו את משפחתו להפלגות.

באותן שנים, האנייה הקפריסאית "קיפרוס", שהייתה אניית נוסעים שהפליגה בקו פיראוס לימסול חיפה, התלקחה ובערה כתוצאה מאש שהתפשטה מתנור המטבח בעת היותה קשורה לרציף נמל חיפה בשנת 1966. הנוסעים והצוות הורדו מהאנייה ומכוניות כיבוי של הנמל ושל עיריית חיפה ניסו לשווא לכבות את השרפה.

במשטרת הנמל הוחלט לגרור ולבצע החפה של האנייה הבוערת לחוף שמן. תורן עלה עליה כנתב ובעודה בוערת ניתב אותה החוצה מהנמל כשלצידו רב החובל הקפריסאי. הם היו היחידים על כלי השיט הבוער. כשהגיעו לחוף שמן ירדו שניהם מהאנייה והיא כלתה באש.

בשנת 1973, השיט תורן בהתנדבות, כרב חובל, את ספינת קול השלום, למשך ארבעה חודשים, עבור פעיל השלום אייבי נתן.

חיים אישיים
תורן נאלץ לעזוב את עבודת הים האהובה עליו בשל סיבות רפואיות כשהיה בן 46 בלבד. מילדות נמשך אל הים ונאבק בעקשנות להגשים את שאיפתו להפליג בים ולפקד על כלי שיט. נאמר עליו שהיה בעל יושרה מקצוען קפדן ועקשן, ראוי לתואר "יקה" לכל הדעות. הייתה בו תכונה נוספת שאפיינה את הימאים עולי גרמניה והיא ההכרה שייעודו של איש המקצוע הוא להנחיל את מורשתו לצעירים. תורן זכה בכך שצעירים באו להתייעץ עמו בנושאי ספנות. תורן לימד במכון להכשרה ימית בעכו ובחן את התלמידים מטעם משרד התחבורה. לא אחת הוזמן להעיד כעד מומחה בשאלות שעלו לגבי תקלות ותאונות.

בשנת 1965 הצטרף תורן אל הבונים החופשיים, ולקח חלק בפעילותם בישראל.

בשעות הפנאי, תורן גם צייר כתב וניגן רבות.

הוא פתח פאב בחיפה, שהיה מקום מפגש לימאים שבאו להתעדכן בחדשות הספנות. בשנת 1976 עבר לעיר נמל פיראוס והקים בה שלוש מסעדות סיניות.

עם שובו לישראל בשנת 1985 הקים חברת אבטחה ושמירה בחיפה.

משפחה ושארים
את אשתו שרינה ממשפחת ברילר, פגש במסיבה בחיפה. היא הייתה בעלת מספרה.
לזוג נולדו שלושה ילדים גל, ניר ודן. שלושתם למדו בבית הספר לקציני ים עכו ושרתו בחיל הים. בנו הבכור גל, המשיך לעסוק בספנות כמנכ"ל חברת סוכנות אוניות.
דן וניר עוסקים ביהלומים.

קריאה נוספת
 הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל, 2005
 הלל ירקוני, הים האנייה ועם ישראל, פרדס הוצאה לאור, 2009. עמ 275. תורן הלל רב חובל.
 דניאלה רן, בין ספינה לרציף: תולדות לשכת הספנות, 1932-1982, הוצאת פרדס, 2008.
 צבי הרמן, הכובשים בים נתיבה תולדות הספנות העברית, בהוצאת הקיבוץ המאוחד 1978. נושא שביתת הימאים (1951) עמ' 224–228.
קישורים חיצוניים

 נמרוד אשל שביתת הימאים, עם עובד, 1994.
 האוניה הקפריסאית ״קיפרוס״ עולה באש בנמל חיפה ארכיון הסרטים הישראלי, סינמטק ירושלים

ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:רבי חובלים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1993