עמרם אלבז

רבי עמרם אלבז (26 באוקטובר 1798, ט"ז בחשוון ה'תקנ"ט – 25 בדצמבר 1856, כ"ט בכסלו תרי"ז) היה דיין ומחבר ספרים, רב העיר צפרו.

 ביוגרפיה 
נולד לרבקה ולרבי יהודה, נקרא על שם רבי עמרם בן דיוואן למד אצל אביו ואצל רבי יעקב ישראל עולייל שהיה תלמידו של סביו רבי שאול ישועה אביטבול, נסמך לדיינות בגיל 18. לימד בישיבה של אביו, בין תלמידיו במקום היה אחיינו רבי רפאל משה אלבז. הנהיג את קהילת צפרו יחד עם ידידו רבי עמור אביטבול.

הרב אלבז חתום על עשרות פסקי דין, הפסקים נאספו לאחר פטירתו לספר בשם "חיי עמרם". בנוסף לכתיבתו ההלכתית כתב גם פיוטים רבים. יחד עם אביו החל סוגה פייטנית של שירי סיום מסכת.

נפטר ביום חמישי כ"ח בכסלו תרי"ז. נספד על ידי רבני פאס, מקנאס ועוד.

היה נשוי למסעודה. ממנה נולדו לו שני בנים מיכאל וקותיאל, האחרון הותיר אחריו שו"ת בכתב יד. לאחר פטירתה נישא לרחמא ריינה וממנה מפורסם בנו רבי אבא אלבז רב העיר צפרו אחריו.

 חיבוריו 

 בנין נעורים, חיבור על התורה, נכתב בהיותו בן 15, נדפס יחד עם חיבורו של אביו שבות יהודה, ירושלים תש"ם.
 קול זמרה וקל בכי, פיוטים בסגנון הקצידה בנושאי גלות וגאולה, ארץ ישראל ומלחמת היצר.

 לקריאה נוספת 
 שלום אלדר (עורך), קול זמרה, קול בכי / שירתם של הרבנים למשפחת אלבאז – רבי יהודה ובנו רבי עמרם אלבאז, מכון יד יקותיאל, ירושלים תשפ"ב.

 יוסף שיטרית, שירה ופיוט ביהדות מרוקו, ירושלים תשנ"ט, עמ' 97-102

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:דיינים
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:צפרו: רבנים
קטגוריה:ילידי 1798
קטגוריה:נפטרים ב-1856
קטגוריה:משפחת אלבז (צפרו)