אווה קרצובסקה

אווה קרצובסקה (בפולנית: Ewa Kracowska; 18 בדצמבר 1924 – 4 בפברואר 2018) הייתה ניצולת שואה יהודייה מביאליסטוק, פולין, שלחמה במרד גטו ביאליסטוק במהלך מלחמת העולם השנייה.

 ביוגרפיה 
קרצובסקה נולדה ב-18 בדצמבר 1924 בביאליסטוק שבפולין. אביה, צאצא לדורות של בני המקום, ד"ר סמואל קרצובסקי, היה רופא ידוע בביאליסטוק, שגם שירת בצבא הפולני במלחמה הפולנית-סובייטית. הוריה נישאו ב-1923, ואחיה יולק (יואל) נולד ב-1930.
ממוזער| הוריה של אווה קרצובסקה, אסתר וד"ר סמואל קרצובסקי, יושבים באמצע; אווה עומדת בקצה הימני; ואחיה יולק יושב מלפנים, מימין. ברל רבינוביץ' עומד בקצה השמאלי.
קרצובסקה הייתה בת 16 כאשר הכוחות הנאציים פלשו לביאליסטוק ב-27 ביוני 1941. אביה של קרצובסקה, יחד עם כ-2000 יהודים נוספים, נרצחו ונשרפו חיים בבית הכנסת בעיר מיד לאחר הפלישה.
ממוזער| אווה קרצובסקה ומשפחתה הולכים ברחוב בביאליסטוק
ב-1 באוגוסט הקימו הגרמנים גטו בעיר. אווה, אמה ואחיה קיבלו חדר במרפאת הגטו. אמה של אווה עבדה בבית החולים. אווה, שהייתה בת חמש עשרה, עבדה במפעל טקסטיל בייצור מדים עבור הוורמאכט. במהלך השנה וחצי שלאחר מכן, הגרמנים המשיכו לרצוח ולגרש את יהודי ביאליסטוק. אווה רצתה להצטרף למחתרת הגטו המתהווה אך בתחילה נדחתה מאחר שלא הייתה שייכת לא לתנועת הנוער הקומוניסטית ולא לתנועת השומר הצעיר. אך לבסוף תנועת הנוער הקומוניסטית קיבלה אותה לשורותיה כי החדר שלה שהיה ליד גדר הגטו. אלו שרצו לחצות לצד הארי היו ממתינים בחדרה.
כאשר החלו הנאצים בחיסול גטו ביאליסטוק, נשלחו אמה ואחיה הצעיר של קרצובסקה למחנות המוות. קרצובסקה נשארה בגטו והשתתפה במרד גטו ביאליסטוק. חיסולו הסופי של הגטו התרחש ב-16 באוגוסט 1943. מיד עם תחילת האקציה, היא התייצבה במקום שהוקצה לה על גדר הגטו ברחוב סמולנה, שם כבר היו בקבוקי תבערה תוצרת בית. "התוכנית הייתה למות שם ולא לנסוע בטרנספורט", אמרה בראיון ל"יד ושם" ב-1997. "כך נשבעתי לעצמי. ידעתי שרחוב סמולנה יהיה הסוף שלי".

לאחר המרד הסתתרה קרצובסקה בעליית גג בבית ברחוב פבריצ'נה 9. משם הצליחה להימלט ליערות שופרסאל וקנישין, כ-25 קילומטרים משם, שם הצטרפה לקבוצת התנגדות פרטיזנית יהודית.

על השתתפותה בהתנגדות הנאצית במהלך מרד גטו ביאליסטוק ולאחר מכן עם ההתנגדות הפרטיזנית, קיבלה קרצובסקה פרס - צלב האביר של מסדר ההצטיינות של פולין מנשיא פולין ברוניסלב קומורובסקי "על שירות יוצא דופן בקירוב בין העם הפולני והיהודי".

בשנת 1945, כשנכנסה לביאליסטוק המשוחררת עם הצבא הסובייטי כפרטיזנית, כבר לא נשאר לה שם דבר, כל משפחתה הושמדה על ידי הנאצים וביתה הישן נלקח על ידי פולנים. היא ישנה בגינה מחוץ למה שהיה פעם ביתה הישן, עד שלבסוף עזבה לגרודנו.

היא הכירה את בעלה, יוסף מקובסקי, תוך כדי לחימה עם הפרטיזנים. בני הזוג נישאו זמן קצר לאחר המלחמה. קרצובסקה שמרה על שם נעוריה כדי שבן משפחה אבוד או חבר ילדות ששרד את המלחמה יוכל למצוא אותה. במשך 70 שנה האמינה שהיא הניצולה היחידה מכל משפחתה היהודית הגדולה, עד שבשנת 2013 נודע לה על צאצאים חיים מצד דודתה (אחות אביה), אידה קרצובסקה, שנישאה לגוי לפני המלחמה ששרדו.

הם נפגשו באוגוסט 2013, כאשר אווה ביקרה בביאליסטוק לרגל יום השנה ה-70 למרד גטו ביאליסטוק ומאז משפחותיהם נמצאות בקשר הדוק.

קרצובסקה נפטרה בגיל 93 בביתה ברמת גן. היא הייתה הניצולה הידועה האחרונה מגטו ביאליסטוק.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:ביאליסטוק: אישים
קטגוריה:ניצולי השואה: פולין
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מפולין
קטגוריה:פרטיזניות יהודיות
קטגוריה:מרד גטו ביאליסטוק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017