תקופת הביניים השנייה של מצרים

תקופת הביניים השנייה של מצרים העתיקה מתוארכת בין 1700 ל-1550 לפני הספירה. היא מסמנת תקופה שבה מצרים העתיקה חולקה לשושלות קטנות יותר בפעם השנייה, בין סוף תקופת הממלכה התיכונה לתחילתה של תקופת הממלכה החדשה. המושג "תקופת ביניים שנייה" כולל, בדרך כלל, את השושלות ה-13 עד ה-17, אולם אין הסכמה אוניברסלית באגיפטולוגיה לגבי אופן הגדרת התקופה.

היא ידועה בעיקר בתור התקופה שבה ייסדו אנשי החיקסוס ממערב אסיה את השושלת החמש-עשרה ושלטו מאווריס, שעל פי ה-Aegyptiaca של מנתון, נוסדה על ידי מלך בשם סליטיס . ייתכן שהתיישבות של אנשים אלה התרחשה בדרכי שלום, אם כי דיווחים מאוחרים יותר של מנתון מציגים את החיקסוס "ככובשים אלימים ומדכאים של מצרים".

רשימת המלכים מטורינו מתקופת רעמסס השני נותרה המקור העיקרי להבנת הכרונולוגיה וההיסטוריה הפוליטית של תקופת הביניים השנייה, יחד עם לימוד טיפולוגיה של חרפושיות, קמעות בצורת חיפושיות שיוצרו בהמוניהם במצרים העתיקה ולעיתים קרובות כתובים עליהם שמות של שליטים.

קריסת הממלכה תיכונה
השושלת השתים עשרה של מצרים הסתיימה בסוף המאה ה-19 לפני הספירה עם מותה של המלכה סובקנפררע . לא היו לה יורשים, מה שגרם לשושלת להגיע לסיומה הפתאומי, ואיתה, לסיומו של העידן המשגשג ביותר בתקופת הממלכה התיכונה; היא הוחלפה על ידי השושלת השלוש-עשרה החלשה בהרבה. לפי הכרוניקן הביזנטי גאורגיוס סינקלוס, כל שלושת המקורות של רשימת המלכים המתורגמת של אפריקנוס, אוסביוס ואוסביוס הארמני קובעים כי לשושלת השלוש-עשרה היו שישים מלכים ששלטו וחיו בדיופלוס במשך כ-453 שנים. תוך שמירה על מקום מושבה של השושלת השתים-עשרה, שלטה השושלת השלוש-עשרה (בערך 1773 - 1650 לפנה"ס) מאיטיטאווי ("שליט שתי הארצות") במשך רוב שנות קיומה.

הגירה לתבאי
השושלת השלוש-עשרה עברה לתבאי שבדרום הרחוק, אולי בתקופת שלטונו של מרנפר איי . האגיפטולוגית דפנה בן-תור מאמינה שאירוע זה הופעל על ידי פלישת הדלתא המזרחית ואזור ממפית על ידי שליטים כנענים. עבור חלק מהסופרים, זה מסמן את סופה של תקופת הממלכה התיכונה ותחילתה של תקופת הביניים השנייה. אולם ניתוח זה נדחה על ידי ריהולט ובייקר, שמציינים שהאסטלה של Seheqenre Sankhptahi , ששלטה לקראת סוף השושלת, מעידה בתוקף על כך שהוא מלך על ממפיס. האסטלה היא ממוצא לא ידוע.

למרות שהשושלת השלוש-עשרה ככל הנראה שלטה במצרים העליונה, השושלת הארבע-עשרה שלטה במצרים התחתונה, ושני הבתים הסכימו להתקיים במקביל כדי לאפשר סחר חליפין. מן הסתם השליטים התקשו להבטיח את הכוח בשטחם, והם הוחלפו בצורה מהירה, אך ייתכן שגורמים אחרים כמו רעב שיחקו חלק. הקריסה הסופית של השושלת השלוש-עשרה הפכה לפתח לשתי שושלות קטנות יותר להשתלט על מצרים.

תקופת ביניים
בדומה לתקופת הביניים הראשונה של מצרים, תקופת הביניים השנייה הייתה תקופה דינמית שבה שלטון מצרים חולק באופן גס בין בסיסי כוח יריבים במצרים העליונה ובמצרים התחתונה, שכל אחד מהם שולט בחלק מהארץ.

השושלת הארבע-עשרה
השושלת השלוש-עשרה התבררה כמי שאינה מסוגלת להחזיק בכל שטחה של מצרים, ומשפחה שולטת פרובינציאלית, הממוקמת בדלתא של הנילוס, התנתקה מהסמכות המרכזית כדי ליסד את השושלת הארבע-עשרה  (בערך 1700–1650 לפני הספירה). לפי סינקלוס , כל שלושת המקורות מסכימים שלשושלת הארבע-עשרה היו שבעים ושישה מלכים וחצרם הייתה ממוקמת בקסויס, למרות שהם מתארים מספר שונה של שנות שלטון. אפריקנוס קבע שהשושלת שלטה במשך 184 שנים, בעוד שהגרסה הארמנית של אוסביוס קובעת 484 שנים. אוסביוס מציין את אותו הדבר כמו אפריקנוס, אך בעותק אחר אותו מספר כמו הגרסה הארמנית.

הגבולות המדויקים של מדינת השושלת הארבע-עשרה אינם ידועים, בשל המחסור הכללי באנדרטאותיה. במחקרו על תקופת הביניים השנייה, מסיק קים ריהולט שהטריטוריה שנשלטה ישירות על ידי השושלת הארבע-עשרה מורכבת בערך מהדלתא של הנילוס, עם גבולות הממוקמים ליד תל אטריב (אטריביס)  במערב הדלתא ותל בסטה (בובסטיס)  במזרח. רוב האגיפטולוגים המודרניים חולקים את הדעה שאווריס – ולא קסויס – היה מושב שלטונה של השושלת הארבע-עשרה.

שליטים שנויים במחלוקת שהוצעו על ידי ריהולט כחמשת השליטים הראשונים של השושלת מזוהים בדרך כלל כבעלי מוצא כנעני (שמי) על סמך שמותיהם. על מסקנותיו לגבי מיקומם הכרונולוגי בתוך התקופה מחלוקת במחקרה של האגיפטולוגית הישראלית, דפנה בן-תור. מקורות אחרים אינם מתייחסים לשושלת כשליטים זרים או חיקסוס והם לא כונו "שליטי ארצות זרות" או "מלכי רועים" ברשימות המלכים.

השליטים המתמודדים (עם תרגום השמות שלהם) הם:
 יקבאם  ("יקבאם" פירושו "(האלה) איה  היא סלע")
 יאאמו  ("יאאמו" פירושו "איפה הדוד?")
 קארה  ("קארה" פירושו "הקירח")
 אמו אאהוטפרה  ("אמו" יכול להיות "האסייתי")
 ששי מעיברע ("ששי" הוא שם שמי)

השליט המוצהר ביותר של השושלת, ללא מחלוקת, נחסי , השאיר את שמו על שתי אנדרטאות באווריס. פירוש שמו הוא "הנובי". לפי ריהולט, הוא היה בנו ויורשו הישיר של פרעה ששי עם מלכה נובית בשם טאטי .

השושלת הארבע-עשרה ראתה הצלחה רבה במהלך שנותיה הראשונות, אך בדומה לשושלת השלוש-עשרה המאוחרת, התחלפו השליטים ברצף מהיר. השושלת הארבע-עשרה הופלה על ידי החיקסוס.

השושלת החמש-עשרה
חיקסוס הקימו שושלת משלהם במצרים, השושלת החמש-עשרה (בערך 1650 עד 1550 לפני הספירה). השליט הראשון של השושלת החמש-עשרה, סליטיס , המתואר כחיקסוס (ḥḳꜣw-ḫꜣswt, "רועה צאן" על פי אפריקנוס), הוביל את עמו לכיבוש של אזור דלתת הנילוס ויישב את בירתו באווריס. לפי מנתון, מאמינים שסליטיס כבש את מצרים כולה, אולם סביר יותר ששלטונו לא השתרע מעבר למצרים התחתונה. אפשר להשוות את סליטיס למלך ידוע פחות בשם שארק , ואולי אפילו לששי, השליט המאומת ביותר בתקופת הביניים השנייה. רשימת המלכים מטורינו מציינת כי היו שישה שליטי חיקסוס, כאשר לא ברור אם ח'מודי רשום כשליט האחרון של השושלת החמש-עשרה.

השושלת החמש-עשרה של מצרים שלטה מאווריס אך לא שלטה בכל הארץ, והותירה חלק מצפון מצרים העליונה לשליטת שושלת אבידוס וגם לתחילת השושלת ה-16. השושלת ה-16 לא נשלטה על ידי החיקסוס עצמם, אלא התבאים.

+השושלת החמש-עשרהשםתמונהתאריכים והערותסליטיס לא מאומתתהוזכר על ידי מנתון כמלך הראשון של השושלת; כרגע לא מזוהה עם כל אדם ידוע עם אישור ארכאולוגי. שלט במשך 19 שנים על פי מנתון, שצוטט על ידי יוספוס.סמקן 67x67pxמוזכר ברשימת המלכים מטורינו. לפי ריהולט, הוא היה שליט חיקסוס מוקדם, אולי המלך הראשון של השושלת; פון בקרת' ממקם אותו בשושלת השש-עשרה.אפראנאט 50x50pxמוזכר ברשימת המלכים מטורינו. לפי ריהולט, הוא היה שליט חיקסוס מוקדם, אולי המלך השני של השושלת; פון בקרת' ממקם אותו בשושלת השש-עשרה.ח'יאן 50x50pxשלט יותר מ-10 שנים.יאנאסי שמאל|59x59pxבנו הבכור של ח'יאן, אולי במקור האזכור של המלך איאנה ב"אגפטיאקה" של מנתון.סכר-הרנקרא כמלך חיקסוס על משקוף דלת שנמצא באווריס. סדר השלטון אינו ודאי.56x56pxסביבות 1590?–1550 לפני הספירה. שלט יותר מ-40 שנה.ח'מודי50x50pxסביבות 1550–1540 לפני הספירה.

יש פולמוס אקדמאי אם תנועת החיקסוס הייתה פלישה צבאית או הגירה המונית של אסייאתים מארץ ישראל. ייתכן שההתיישבות של אוכלוסיות כנעניות התרחשה בדרכי שלום בעקבות התפוררות השושלת הארבע-עשרה. ניתוח איזוטופי סטרונציום דחה גם את מודל הפלישה לטובת הגירה. בניגוד למודל של פלישת חוץ, המחקר לא מצא יותר זכרים שנכנסו לאזור, אלא מצא הטיה מינית כלפי נקבות, כאשר שיעור גבוה (77%) הם לא מקומיים.

שושלת אבידוס
שושלת אבידוס (בסביבות 1640 עד 1620 לפנה"ס) הייתה ככל הנראה שושלת מקומית קצרת מועד ששלטה על חלק ממצרים העליונה במהלך תקופת הביניים השנייה במצרים העתיקה והייתה בת זמנן של השושלות ה-15 וה-16. שושלת אבידוס נשארה די קטנה עם שלטון על אבידוס או תיניס בלבד. מעט מאוד ידוע על שושלת אבידוס, מכיוון שהיא הייתה קצרת מועד, אם כי יש מספר שמות שליטים המופיעים ברשימת המלכים מטורינו, אך בשום מקורות אחרים.

השושלת ניסתה לכלול ארבעה שליטים: ואפואווטמספ , פאנטג'ני , סאנאייב  וסנבקאע . שושלת אבידוס חדלה כאשר התפשטו החיקסוס למצרים העליונה.

השושלת השש-עשרה
השושלת השש-עשרה (בסביבות 1580–1650 לפני הספירה) שלטה באזור תבאי שבמצרים העליונה. מבין שתי הגרסאות הראשיות של האגיפטיאקה של מנתון, השושלת השש-עשרה מתוארת על ידי אפריקנוס האמין יותר (נתמך על ידי סינקלוס) כ"מלכי רועים [חיקסוס]", אך על ידי אוסביוס בתור יליד תבאי.

המלחמה המתמשכת נגד השושלת החמש-עשרה שלטה בשושלת השש-עשרה קצרת המועד. צבאות השושלת החמש-עשרה, שניצחו עיר אחר עיר של אויביהם הדרומיים, פלשו ללא הרף לשטח השושלת השש-עשרה, בסופו של דבר איימו ולאחר מכן כבשו את תבאי עצמה. הרעב שפקד את מצרים העליונה בסוף השושלת השלוש-עשרה והשושלת הארבע-עשרה, הכה גם את השושלת השש-עשרה, בעיקר במהלך שלטונו של נפרחוטפ השלישי  ולאחריו.

סופה של השושלת השש-עשרה הגיע לאחר לחץ צבאי בלתי פוסק מצד השושלת החמש-עשרה, לאחר ניסיונות רבים עם עדויות לכך שחותמותיו האישיות של נביריראב הראשון  נמצאו בשטח חיקסוס. בסביבות שנת 1580 לפני הספירה, קרסה השושלת השש-עשרה לאחר שנכבשה על ידי המלך ח'יאן  משושלת חיקסוס החמש-עשרה.

השושלת השבע-עשרה
השושלת השבע-עשרה (סביבות 1571-1540 לפנה"ס) הוקמה על ידי התבאיים במהירות לאחר נפילת השושלת השש-עשרה. הפרטים על הפלת החיקסוס בתבאי אינם ברורים. מקורות כמו אפריקנוס ואוסביוס מצביעים על כך שהשושלת השש-עשרה כללה מלכי רועים (כמו השושלת החמש-עשרה), אך גם שליטי תבאי.

השושלת השבע-עשרה כללה גם ארבע משפחות שולטות שונות שלשליט האחרון שלהן לא היה יורש זכר לכס המלכות. לאחר מכן, משפחות חזקות אחרות הקימו שליטים בעלי שלטון קצר. השושלת השבע-עשרה שמרה על שלום קצר מועד עם השושלת החמש-עשרה, שהסתיים עם תחילת שלטונו של טאו הראשון  (בערך 1545–1549 לפני הספירה), שפתחה בשורה של מלחמות נגד החיקסוס. המלך כא מוס  (בערך 1545-1540 לפנה"ס) המשיך במלחמה נגד החיקסוס בכללותם, אך אחיו יעחמס הראשון היה המלך שהנחית את המכה האחרונה; כך הפך לשליט הראשון של השושלת השמונה-עשרה בממלכה החדשה.

איחוד מחדש
בסוף תקופת הביניים השנייה עלתה השושלת השמונה-עשרה לשלטון במצרים. המלך הראשון של השושלת השמונה-עשרה, יעחמס הראשון, השלים את גירוש החיקסוס ממצרים וביסס את שלטונו על הארץ, איחד את מצרים העליונה והתחתונה. יחד עם זאת, הוביל יעחמס לתקופה חדשה של שגשוג, הממלכה החדשה.

גלריה

ראו גם
 היסטוריה של מצרים העתיקה
 תקופת הביניים הראשונה של מצרים
 תקופת הביניים השלישית של מצרים

הערות שוליים

ביבליוגרפיה
 Baker, Rosalie F.; Baker, Charles F. (2001). Ancient Egyptians: People of the Pyramids. USA: Oxford University Press. .
 Daressy, Georges (1906). "Un poignard du temps des Rois Pasteurs". Annales du Service des Antiquités de l'Égypte. 7: 115–120.
 Montet, Pierre (1968). Lives of the pharaohs. Weidenfeld and Nicolson. .
 Morgan, Lyvia (2010). "An Aegean Griffin in Egypt: The Hunt Frieze at Tell el-Dab´a". Ägypten und Levante / Egypt and the Levant. 20: 303–323. doi:10.1553/AEundL20s303. JSTOR 23789943.
 Von Beckerath, Jürgen. "Untersuchungen zur politischen Geschichte der zweiten Zwischenzeit in Ägypten," Ägyptologische Forschungen, Heft 23. Glückstadt, 1965.
 Gardiner, Sir Alan. Egypt of the Pharaohs. Oxford, 1964, 1961.
 Hayes, William C. "Egypt: From the Death of Ammenemes III to Seqenenre II." Chapter 2, Volume II of The Cambridge Ancient History. Revised Edition, 1965.
 James, T.G.H. "Egypt: From the Expulsion of the Hyksos to Amenophis I." Chapter 8, Volume II of The Cambridge Ancient History. Revised Edition, 1965.
 Kitchen, Kenneth A., "Further Notes on New Kingdom Chronology and History," Chronique d'Égypte, 63 (1968), pp. 313–324.
 Oren, Eliezer D. The Hyksos: New Historical and Archaeological Perspectives Philadelphia, 1997.
 Ryholt, Kim. The Political Situation in Egypt during the Second Intermediate Period c. 1800–1550 B.C., Museum Tuscalanum Press, 1997. 
 Van Seters, John. The Hyksos: A New Investigation. New Haven, 1966.

קישורים חיצוניים



קטגוריה:מצרים העתיקה