כלותאר הרביעי

כלותאר הרביעי (Chlothar IV, בצרפתית: Clotaire; מת בשנת 718 או 719 או 720) היה מלך אוסטרזיה משנת 717 ועד מותו. הוא השתייך לשושלת המרובינגית, והוכתר על ידי קרל מרטל, מתמודד על תפקיד המאיורדומוס (הממונה על הארמון), כנגד המלך המרובינגי כילפריך השני, שבכך הוגבל שלטונו לנויסטריה. זו הייתה הפעם הראשונה מאז 679 שממלכת הפרנקים חולקה. לאחר מותו של כלותאר, היא אוחדה מחדש תחת כילפריך.

מוצאו של כלותאר ותאריכי מלכותו המדויקים אינם ברורים, שכן אף מקור ראשי לא מציין אותם במפורש. מסמכים מתקופת שלטונו של כלותאר מציבים אותו על כס המלכות בין ה-28 ביוני 717 ל-24 בפברואר 718. רשימת מלכים פרנקית מתקופת שלטונו של קרל הקירח, מאה ומחצה מאוחר יותר, מעניקה לשלטונו אורך של שנה, העולה בקנה אחד עם כל שאר העדויות. שלטונו החל לא לפני ה-21 במרץ 717 והסתיים ב-18 במאי 718. למרות שנטען שהוא לא היה מרובינגי אמיתי אלא מלך-בובה מטעמי נוחות, זה אינו סביר, שכן הצורך בלגיטימציה מרובינגית הוא שאילץ את קרל מרטל למנות מלך יריב מלכתחילה. אביו של כלותאר היה כנראה או תיאודריך השלישי (מת ב-691), ובמקרה זה הוא היה כבן 35 כשעלה לכס המלכות, או כילדברט השלישי (מת ב-711), ובמקרה זה הוא כנראה היה קרוב יותר לגיל 20.

כלותאר הומלך ביוזמתו של קרל מרטל בעקבות ניצחונו על כוחותיהם של כילפריך השני והמאיורדומוס, רגמפרד , בקרב וינסי  ב-21 במרץ 717. ניצחון זה העניק לקרל את השליטה ברוב אוסטרזיה, אם כי היו כיסים שעדיין הכירו בכילפריך. יצירתו של מלך יריב בכלותאר הרביעי שירתה שתי מטרות: היא נתנה לגיטימציה לקרל כמאיורדומוס, משרה שתבע כירושה מאביו, פפין האמצעי, והרחיבה את משאביו הצבאיים בכך שאפשרה לו לגייס צבא גדול יותר באמצעות צווים מלכותיים והכוח המלכותי לפקד עליו.

בעקבות עלייתו של כלותאר, התחברו כילפריך ורגמפרד לדוכס אודו מאקוויטניה . בתחילת 718, הוביל קרל צבא בשמו של כלותאר נגד הנויסטרים והאקוויטנים, אותם הביס בקרב סואסון , ואילץ את כילפריך לברוח לאקוויטניה ולחסותו של הדוכס אודו. לאחר מכן הוא הוביל את אותו צבא עמוק לתוך סקסוניה, עד לנהר וזר.

החוק האלמאני  (Lex Alamannorum), קוד חוקים עבור האלמאנים, הוכרז בתקופת שלטונו של כלותאר ובשמו. אחת משלוש קבוצות כתבי היד של החוק האלמאני נקראת "החוק האלמאני של כלותאר" (Lex Alamannorum Hlotharii).

נראה כי "ספר ההיסטוריה של הפרנקים" מרמז שכלותאר מת ב-719. סביר יותר שהוא מת בשנת 718 בין ה-24 בפברואר, תאריך המעשה האחרון הידוע שלו, ובין ה-18 במאי, כאשר מנזר ויסמבורג , שהיה נאמן לקרל מרטל ותיארך את תקנותיו לפי שנות שלטונו של כלותאר הרביעי, עבר לתארך אותם לפי כילפריך השני. המרדף של קרל אחר כילפריך הגיע לשיאו בהסדר עם אודו לשובו של המלך, שנדרש כנראה בשל מותו הפתאומי של כלותאר. אפילו הוצע שהפתאומיות של מותו חשודה, ושאולי היא מצביעה על כך שקרל הסיר אותו מדרכו, כאשר כבר לא היה זקוק לו, לטובת כילפריך הלגיטימי יותר. עם זאת, אף אחד מהמקורות הראשוניים אינו מעלה חשד.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:השושלת המרובינגית
קטגוריה:מלכים פרנקים
קטגוריה:מלכים מהמאה ה-8
קטגוריה:מלכי אוסטרזיה
קטגוריה:נפטרים ב-718