ברכה גאוני

ד"ר ברכה גאוני (1931–2016) הייתה פסיכיאטרית ופסיכואנליטיקאית ישראלית, מומחית בתחום הפסיכיאטריה של ילדים ונוער, וחברה פעילה בחברה הפסיכואנליטית בישראל. גאוני עסקה רבות בתחומים של הפרעות אכילה, סכיזופרניה בגיל ההתבגרות, ופסיכותרפיה קבוצתית. במהלך הקריירה שלה, ניהלה את מחלקת הנוער במרכז לבריאות הנפש שלוותה, טיפלה באופן פרטי ושימשה כמורה ומדריכה בתחום הפסיכואנליזה והפסיכותרפיה.

קורות חיים
ברכה גאוני נולדה בשנת 1931 בעיר לוצק שבפולין (כיום באוקראינה) ועלתה עם הוריה ואחותה לישראל בשנת 1934. התחנכה בגימנסיה העברית הרצליה בתל אביב. בשנת 1947, לאחר החלטת האו"ם על הקמת מדינת ישראל, היא וחבריה למחזור ל"ו בתיכון הפסיקו את לימודיהם כדי להתגייס למערכות הביטחון ולתרום למאבק הלאומי. במסגרת שירותה הצבאי שרתה בגדוד השביעי של הפלמ"ח, ושימשה כקשרית וכמורה-חיילת במסגרת "גיוס חוץ לארץ" (גח"ל), בו שולבו חיילים יהודים יוצאי אירופה ואפריקה שעלו ארצה והצטרפו לכוחות הלוחמים. לאחר שחרורה מצה"ל, נסעה ללמוד רפואה באוניברסיטת סורבון בפריז. לאחר חזרתה לישראל החלה התמחות בגינקולוגיה בבית החולים קפלן אך כעבור שנתיים החליטה לעבור לפסיכיאטריה, ועשתה התמחות במרכז לבריאות הנפש גהה (1960-1961), ב-llinois State Psychiatric Institute בשיקגו (1961–1962) וב”שלוותה” (1962-1965). ב-1965 סיימה את הכשרתה כפסיכיאטרית. ב-1972 הוסמכה כפסיכואנליטיקאית וב-1975 סיימה התמחות בפסיכיאטריה של הילד והמתבגר. החל מ-1970 ניהלה מחלקה במרכז לבריאות הנפש שלוותה – תחילה ניהלה את המחלקה הפתוחה ובהמשך ניהלה במשך למעלה מ-20 שנה את מחלקת הנוער ושמשה כממלאת מקום מנהל בית החולים, עד פרישתה לגמלאות ב-1996. במקביל לעבודתה בשלוותה וכן לאחר פרישתה טיפלה גם במסגרת פרטית במבוגרים ובנוער, וערכה טיפולים קבוצתיים יחד עם פרופסור מיכה נוימן.

שימשה כפסיכיאטרית מומחית מטעם בית המשפט בתיקים רבים בהם כתבה חוות דעת מקצועיות.

גאוני הייתה מעורבת בפעילות החברה הפסיכואנליטית בישראל, שימשה כמורה ומנחה של מועמדים, וכיהנה בתפקידים בכירים כמו מזכירת החברה בשנים 1983–1984 ויושבת ראש ועדת ההוראה בין 1988 ל-1991. ב-2012 קיבלה פרס מפעל חיים מאיגוד הפסיכיאטריה של ההסתדרות הרפואית בישראל, כהוקרה על תרומתה הייחודית ורבת השנים לקידום הפסיכיאטריה בארץ.

 מתוך מאמריה 
ד"ר גאוני פרסמה מספר רב של מאמרים מדעיים בתחומי הפסיכיאטריה והפסיכואנליזה, תוך שיתוף פעולה עם עמיתים כמו פרופ' מיכה נוימן. בין הפרסומים הבולטים שלה ניתן למצוא מחקרים על טיפול בהפרעות אכילה, הדרכה בפסיכותרפיה, סכיזופרניה בילדים וטיפול קבוצתי.

ב-1973 פרסמה יחד עם נוימן מאמר על טיפול התנהגותי באנורקסיה נרבוזה, שבו תיארה טיפול באישה עם היסטוריה של מחלה קשה. טיפול זה התבסס על למידה באמצעות שכר ועונש והראה שיפור משמעותי במצבה של המטופלת לאחר אשפוז ממושך. מאמר זה היה אבן דרך בטיפול בהפרעות אכילה בישראל ובעולם.

בשנת 1974, גאוני ונוימן פרסמו מאמר נוסף ב-American Journal of Psychotherapy, שבו הם דנו בתהליך ההדרכה בפסיכותרפיה מנקודת מבטו של המודרך. גאוני הדגישה את החשיבות של הדרכה בפיתוח יכולות המטפל, כאשר המדריך מספק מסגרת תמיכה אך גם מאתגר את המודרך להעמיק את ההבנה שלו בתהליכים הפסיכותרפיים. המאמר הזה נחשב לתרומה משמעותית לתחום ההדרכה הפסיכואנליטית

בשנת 1978 פרסמה גאוני מחקר חשוב יחד עם הפסיכולוגית דבורה שרייבוים, שבו ניתחו את הקשר הסימביוטי בין אם לילד. המחקר בחן מקרים קליניים שבהם הקשר הסימביוטי היה דומיננטי ואף פתולוגי, והראה כיצד קשר זה משפיע על התפתחות הילד ועל בעיות פסיכולוגיות שהתפתחו מאוחר יותר. מחקר זה שימש בסיס להבנה מעמיקה יותר של יחסי אם-ילד במצבים פסיכופתולוגיים.

בשנות ה-90 עסקה גאוני בסכיזופרניה בקרב ילדים, כולל מחקר על השימוש בתרופת קלוזאפין בטיפול במתבגרים. היא גם חקרה את מאפייני ילדים עם אבחנה כפולה של סכיזופרניה והפרעת קשב וריכוז, והראתה שפרוגנוזת ילדים אלה קשה יותר.

 הערות שוליים 

2024 10
קטגוריה:פסיכואנליזה
קטגוריה:פסיכיאטריות ישראליות
קטגוריה:סגל בית החולים שלוותה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2016