החוק הריפוארי

החוק הריפוארי (בלטינית: Lex Ripuaria, נכתב גם Lex Ribuaria) הוא קובץ חוקים גרמאניים , שניתן לפרנקים הריפוארים, שישבו מעבר לנהר הריין, ככל הנראה לאחר שנת 596. גרסתו המעודכנת נערכה בידי המלך הפרנקי המרובינגי דגוברט הראשון (629–639).
החוק הריפוארי נכתב בהשפעתו הישירה של החוק הסאלי, קובץ החוקים של הפרנקים הסאלים.

כתבי היד ומבנה החוק
שרדו 35 כתבי יד, בנוסף לכתבי יד שאבדו, ששימשו בסיס למהדורות הישנות, וכולם אינם קודמים לזמנו של קרל הגדול (מלך הפרנקים בשנים 768–814). בכל כתבי היד הללו הטקסט זהה, אבל הוא טקסט מתוקן (lex emendata).
הגרסה המעודכנת של החוק הריפוארי כוללת 89 סעיפים, ומתחלקת לשלוש חטיבות הטרוגניות. פרקים 1–31 כוללים לוח מחירים של "פיצויים" (compositio), קנס כספי שהנאשם נדרש לשלם לתובע או לניזוק, כל עוד לא מדובר באובדן בנפש; למרות שהקנסות מחושבים לפי יחידה של 18 סולידי, ולא לפי יחידה של 15 סולידי כמו בחוק הסאלי, ברור שחלק זה כבר מושפע מהחוק הסאלי. פרקים 32–64 לקוחים ישירות מהחוק הסאלי; סעיפי החוק עוקבים אחר אותו הסדר; יחידת הפיצויים היא 15 סולידי. פרקים 65–89 כוללים סעיפים מסוגים שונים, חלקם לקוחים מהחוק הסאלי, ואחרים ממקור לא ידוע.

הגרסה המעודכנת של החוק נערכה בתקופת שלטונו של דגוברט הראשון, שבה כוחם של המאיורדומי (הממונים על הארמון) עדיין היה מינימלי, שכן ידוע על מאיורדומוס שמאוים בעונש מוות על לקיחת שוחד במהלך תפקידיו השיפוטיים. עם זאת, סביר להניח ששני החלקים הראשונים עתיקים יותר מהשלישי. כבר בחוק הריפוארי השוני מהחוק הגרמאני הישן גדול יותר מאשר בחוק הסאלי. בחוק הריפוארי מיוחסת חשיבות מסוימת לתעודות כתובות; הכמורה מוגנת על ידי "כופר נפש" (wergeld)  גבוה יותר: 600 סולידי לכומר ו-900 לבישוף; מצד שני, ניתן יותר מקום לעדים בשבועה (cojuratores); ומצוינת הופעתו של משפט בדו-קרב , שאינו מוזכר בחוק הסאלי.

לחוק הריפוארי יש השפעה גדולה על החוק הסקסוני  של שנת 802.

ראו גם
 החוק הסאלי
 החוק הבווארי

 מהדורות 
 R. Sohm, "Monumenta Germaniae", Leges V (1883)

קישורים חיצוניים
 מידע על החוק הריפוארי ומסורת כתבי היד שלו

הערות שוליים

קטגוריה:ממשל ומדיניות
קטגוריה:ימי הביניים
קטגוריה:חוקות
קטגוריה:פרנקים