הנרי א. דו פונט

הנרי אלגרנון דו פונט (באנגלית: Henry Algernon du Pont; 30 ביולי 1838 – 31 בדצמבר 1926) היה קצין צבא אמריקאי, איש עסקים ופוליטיקאי מדלאוור. הוא סיים ראשון בכיתתו בווסט פוינט זמן קצר לאחר תחילת מלחמת האזרחים האמריקנית ושירת בצבא האיחוד. על מעשיו במהלך קרב סידר קריק באוקטובר 1864 זכה בעיטור מדליית הכבוד.

לאחר פרישתו מהצבא ב-1875, היה נשיא חברת הרכבות וילמינגטון והצפון במשך 20 שנה, עד לשנת 1899. כחבר בהמפלגה הרפובליקנית, נבחר על ידי בית המחוקקים של המדינה כחבר הסנאט של ארצות הברית, וכיהן כמעט שתי קדנציות.

בנוסף, היה חבר נבחר באגודה הפילוסופית האמריקאית. 

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו והשכלה 
דו פונט נולד ב-30 ביולי 1838 ב-Eleutherian Mills, ליד גרינוויל, דלאוור, והיה בנם של הנרי ולואיזה גרהרד דו פונט ונכדו של אלייתייר אירנה דו פונט, מייסד EI du Pont de Nemours and Company.

הוא למד באוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה וסיים ראשון בכיתתו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט, ניו יורק, בשנת 1861, בתחילת מלחמת האזרחים האמריקנית.

 מלחמת האזרחים וקריירה צבאית 
דו פונט הוסמך כלוטננט משנה בחיל ההנדסה עם סיום לימודיו בווסט פוינט ב-6 במאי 1861. זמן קצר לאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט ראשון ברגימנט הארטילריה ה-5. הוא שירת כקצין ארטילריה קלה בצבא האיחוד במהלך המלחמה, והוצב בתחילה להגנת וושינגטון וניו יורק הרבור. מ-6 ביולי 1861 עד 24 במרץ 1864, שימש כספיח גדוד (קצין מנהלי) עד שהועלה לדרגת קפטן. לאחר מכן מונה לקצין הארטילריה בצבא וירג'יניה המערבית.

דו פונט שירת בצבאו של גנרל פיליפ שרידן בעמק שננדואה שבצפון וירג'יניה. הוא קיבל את עיטור מדליית הכבוד על טיפולו בנסיגה בקרב סידר קריק, מה שאיפשר לשרידן לזכות בניצחון בקרב. במהלך המלחמה קיבל דו פונט שני קידומים של כבוד. הראשון היה לדרגת מייג'ור, עבור שירות אמיץ בקרבות אופקון וגבעת פישר. הקידום השני היה לדרגת לוטננט קולונל, מיום 19 באוקטובר 1864, עבור שירותו בקרב סידר קריק, וירג'יניה.

לאחר המלחמה המשיך דו פונט בקריירה צבאית עד שהתפטר ב-1 במרץ 1875. בשנים שלאחר המלחמה מונה לעמית המסדר הצבאי של הלגיון הנאמן של ארצות הברית (MOLLUS), ארגון לקצינים לשעבר של צבא האיחוד וצאצאיהם.

 נישואים ומשפחה 
ממוזער| מרי פאולין פוסטר דו פונט
ב-1874, בגיל 36 נישא דו פונט למרי פאולין פוסטר ונולדו להם שני ילדים, הנרי פרנסיס דו פונט ולואיז אוולינה דו פונט. הם גרו באחוזה שלו, וינטרתור, ליד גרינוויל שבדלאוור. בני המשפחה היו חברים בכנסייה האפיסקופלית בכריסטיאנה האנדרד.

 קריירה עסקית 
ב-1875 חזר דו פונט במשרה מלאה לדלאוור. תוך שנים ספורות מונה לנשיא ומנהל כללי של חברת Wilmington & Northern Railroad Company, כיהן מ-1879 עד 1899. במהלך אותה תקופה, ובמשך שארית חייו, גם הפעיל חוות ניסויים באחוזתו. מאז 1951, כאשר בנו הקים אותה כמוזיאון, מופעלת האחוזה כמוזיאון וינטרתור, הגן והספרייה ליד גרינוויל שבדלאוור.

 קריירה פוליטית 
בשנת 1895 התמודד דו פונט בבחירות לסנאט של ארצות הברית, וטען כי ניצח בבחירות. בדצמבר 1895, הגישו תומכיו של דו פונט עתירה בשמו לוועדת הסנאט לענייני הרשאות ובחירות, בטענה שהוא נבחר במאי לכהונה שהחלה במרץ של אותה שנה. העצומה התרכזה בשאלה האם ויליאם ט. ווטסון, יו"ר הסנאט של דלאוור שנכנס לתפקיד המושל עם מותו של ג'ושוע מרוויל ב-8 באפריל, היה רשאי להצביע במושב המשותף של בית המחוקקים ב-9 במאי. לולא קולו של ווטסון, היה נבחר דו פונט בהצבעה של 15 מול 14, אבל עם הצבעתו, בית המחוקקים נתקל במבוי סתום. חוקת דלאוור אוסרת על המושל לשבת בבית המחוקקים, אך הועלו שאלות האם ווטסון היה בעצם המושל או שרק "ממלא את תפקיד המושל". בעוד שהוועדה שבשליטת הרפובליקנים הכריעה לטובתו של דו פונט, מליאת הסנאט התנגדה להושיב אותו בהצבעה לפי קווי המפלגות, כאשר פופוליסטים וחברי המפלגה הרפובליקנית של הכסף מצטרפים לדמוקרטים, תוך ציון זכותו של בית מחוקקים במדינה לקבוע את חברותו בעצמו. דו פונט הגיש עתירה נוספת בינואר 1897, אך לא הציג ראיות חדשות, מה שהוביל לדחיית עתירתו בידי הוועדה. 

ב-13 ביוני 1906 נבחר דו פונט למלא את המושב הפנוי בסנאט, בשארית הקדנציה שהחלה ב-4 במרץ 1905. במהלך קדנציה זו כיהן עם הרוב הרפובליקני בקונגרסים ה-59, ה-60 וה-61. בקונגרס ה-61 כיהן כיושב ראש ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט של ארצות הברית.

ב-1911 נבחר שוב לסנאט. במהלך קדנציה זו כיהן עם הרוב הרפובליקני בקונגרס ה-62, אך היה חבר סיעת המיעוט בקונגרסים ה-63 וה-64. בקונגרס ה-62 כיהן שוב כיו"ר הוועדה להוצאות במחלקת המלחמה, בקונגרס ה-63 כיהן כחבר בוועדה לעניינים צבאיים, ובקונגרס ה-64 כיהן כחבר בוועדה לתחבורה ומכירה של מוצרי בשר.

בשנת 1916, בבחירות הישירות הראשונות שנערכו לבחירת סנאטור מדלאוור, הפסיד דו פונט בניסיון להיבחר לכהונה מלאה שלישית למועמד הדמוקרטי ג'וזיה אוליבר וולקוט, התובע הכללי של דלאוור. בסך הכל, כיהן דו פונט למשך רוב שתי הקדנציות מ-13 ביוני 1906 עד 4 במרץ 1917, בתקופת הממשלות של נשיאי ארצות הברית תאודור רוזוולט, ויליאם הווארד טאפט ווודרו וילסון.

בשנת 1919 נבחר דו פונט כחבר כבוד באגודת דלאוור של סינסינטי.

 מוות ומורשת 
הנרי א. דו פונט מת ב-31 בדצמבר 1926 בביתו, וינטרתור, ונקבר בבית הקברות Du Pont de Nemours בגרינוויל שבדלאוור. בנו, הנרי פרנסיס דו פונט, הפך את ביתו למוזיאון וינטרתור, הגן והספרייה, המוזיאון הראשי של המדינה לאמנויות דקורטיביות אמריקאיות. חומרי ארכיון הקשורים אליו הם חלק מהאוספים שבידי ספריית וינטרתור.

 בתרבות הפופולרית 
דו פונט הוצג על ידי דייוויד ארקט בסרט "שדה הנעליים האבודות" מ-2014, שתיאר את הקרב על השוק החדש במאי 1864.

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי דלאוור
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא צרפתי
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מדלאוור
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1838
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1926