מיכאל אייזנשטדט

מיכאל אייזנשטדט (16 באוגוסט 1953 – 27 בספטמבר 2024) היה מומחה לתולדות האופרה ושימש מתאם אמנותי באופרה הישראלית.

 ביוגרפיה 
אייזנשטדט נולד בירושלים בבית החולים משגב לדך ומשנת 1961 גדל בשכונת טלביה. בן בכור לשולמית לבית ירושבסקי (שעבדה במוסד ביאליק) ופרופ' שמואל נח אייזנשטדט (פרופ' מן המניין לסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים). הוא קרוי על שם סבו (אבי אביו) מיכאל אייזנשטדט. לאייזנשטדט אחות (פרופ' עירית מאיר, בלשנית, נפטרה ב-2018) ואח (אליק אייזנשטדט, איש עסקים), צעירים ממנו.

בילדותו שהה כמה שנים עם משפחתו בארצות הברית בגלל עבודתו של האב.

למד ביסודי ובתיכון בגימנסיה העברית רחביה (למד במגמת מזרחנות, סיים בשנת 1971).

בשנים 1971–1975 שירת בצבא, בסדיר ובקבע, ביחידה 8200 של חיל המודיעין.

עם סיום שירותו הצבאי פנה ללימודים אקדמיים. למד לתואר ראשון ושני באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1978 סיים תואר ראשון דו-חוגי בספרות אנגלית ובספרות ערבית ובשנת 1984 סיים תואר שני במדע הדתות. את עבודת הגמר שעסקה במקורות הספרותיים לאופרה "פרסיפל" מאת ריכרד וגנר, ונקראה "סיפור החיפוש אחר הגראל הקדוש וגלגוליו: תפיסות ישועה כמוקד להבדלים" כתב בהדרכת פרופ' צבי ורבלובסקי.

בשנים 1985–1992 שהה בוונקובר קנדה ולמד לתואר שני נוסף בספרות אנגלית ב. הוא התמחה בתיאטרון קנדי וסיים את לימודיו בשנת 1989. עבודת המ.א. שלו עסקה במחזותיו של , מחזאי קנדי ממוצא בריטי.

משנת 1985 ועד למותו התמקד בכתיבה ובהנחיה בנושאי אופרה ותרבות.

 חיים אישיים 
היה נשוי לפרופ' מימי אייזנשטדט לבית קטקו, פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית, הנשיאה לשעבר של האוניברסיטה הפתוחה והנשיאה של המרכז האקדמי רופין. אב לבן ובת. בנו, עדו אייזנשטדט, היה סייף ישראלי וחבר נבחרת ישראל. בתו, עדי, עובדת בתעשיית ההיי-טק.

התגורר שנים רבות בשכונת גילה בירושלים.

נפטר לאחר התמודדות של חצי שנה עם מחלת הסרטן, ונקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.

 פעילותו בתחום האופרה 
היה הכתב הראשי והמבקר למוזיקה קלאסית ואופרה בעיתון ג'רוזלם פוסט ובעיתון הרוסי וסטי. במשך שנים רבות עסק בכתיבה מקצועית בנושאים של אמנויות בכלל ושל מוזיקה, אופרה, תיאטרון ומחול בפרט לעיתונים מקצועיים ולעיתונים יומיים ושבועיים בקנדה, ארצות הברית, צרפת, בריטניה, ספרד, שוודיה וישראל. כמו כן נתן הרצאות, הנחה דיונים ומופעים והרצה בסיורים בחו"ל עבור ארגוני תרבות, תזמורות סימפוניות ובתי אופרה בקנדה, ארצות הברית וישראל. הא היה העורך והמגיש של מופעי "לקראת בכורה" של האופרה הישראלית. כיהן כשופט בתחרויות זמרה בישראל ובחו"ל. תרגם לכתוביות הפקות אופרה ומחזות זמר רבים ביניהם "פורגי ובס", "הטלפון", "המדיום", "מאמה מיה" ועוד רבים. כמתאם האמנותי של האופרה הישראלית במשך שנים רבות, היה אחראי על עבודה דרמטורגית הקשורה להפקות האופרה, על ליהוק הפקות האופרה הישראלית, על תוכניות החינוך של האופרה, על ה'אופרה סטודיו' (הסטודיו לאמנים צעירים של האופרה הישראלית) ועל הפעילות הקהילתית והחינוכית הנרחבת של האופרה.

אייזנשטדט כיהן גם כעורך הראשי של "אופרה", רבעון האופרה הישראלי.

 הוקרה 
אייזנשטדט קיבל מנשיא איטליה, קרלו אזליו צ'אמפי, את עיטור מסדר כוכב הסולידריות האיטלקי בדרגת אביר, על תרומתו להעמקת ההיכרות עם השירה האיטלקית בישראל ובעולם.

 פרסומיו 
 ספרים בעריכתו 
 מיכאל אייזנשטדט, האופרה הישראלית החדשה, תל אביב: עשור ראשון 1985–1995, תל אביב, הוצאת דניאלה די נור, 1995.
 מיכאל אייזנשטדט, מחלום למציאות: עשרים שנה לאופרה הישראלית תל אביב-יפו, תל אביב, האופרה הישראלית תל אביב-יפו, 2005.

 מבחר ממאמריו 
 בכתבי עת מקצועיים 
 מיכאל אייזנשטדט, אופרה שייקספירית (על המלך ליר), אופרה, גיליון 26, 1998, עמ' 4-6.


 מיכאל אייזנשטדט, מי האיש: לקראת השמעת יצירתו תהילים – ריאיון עם סטיב רייך, אופרה, גיליון 38, ספטמבר 2001, עמ' 46
 מיכאל אייזנשטדט, גארי ברתיני: הרהורים אישיים על מנצח אדיר, מוזיקאי מופתי ואדם בעל לב של זהב שהלך לעולמו, אופרה גיליון 47, 2005, עמ' 24-25.
 מיכאל אייזנשטדט, מסע אל תום, קלסיק, גיליון 4, 2006, עמ' 58-59 (על מורשתו של גארי ברתיני).

 בעיתונות היומית 



 קישורים חיצוניים 









 הערות שוליים 

קטגוריה:ישראל: אופרה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סיימון פרייזר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024