ג'ון ג'יימס ויליאמס

ג'ון ג'יימס ויליאמס (באנגלית: John James Williams; 17 במאי 1904 – 11 בינואר 1988) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית שכיהן ארבע קדנציות כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם דלאוור בין השנים 1947–1970.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו ומשפחתו 
ויליאמס נולד ב-17 במאי 1904 בחווה ליד פרנקפורד, מחוז סאסקס, דלאוור, והיה התשיעי מתוך אחד עשר ילדים. בשנת 1922 עבר למילסבורו, שם הקים יחד עם אחיו פרסטון את חברת מילסבורו פיד, עסק להזנת בעלי חיים ועופות. ג'ון ויליאמס התחתן עם אלסי סטיל ב-1924; הם נשארו נשואים עד מותו 64 שנים מאוחר יותר. ב-1946 כיהן במועצת העיר מילסבורו.

 הסנאט של ארצות הברית 
ויליאמס נבחר כחבר הסנאט של ארצות הברית ב-1946, כשהביס את הסנאטור הדמוקרטי האמריקאי ג'יימס טאנל. בקדנציה זו כיהן עם סיעת הרוב הרפובליקני בקונגרס ה-80, אך היה חלק מסיעת המיעוט בקונגרסים ה-81 וה-82. הוא נבחר לכהונה שנייה ב-1952 לאחר שביס את הדמוקרטי אלכסיס א. דו פונט בייארד, ושוב כיהן עם סיעת הרוב הרפובליקני בקונגרס ה-83, אך כחלק מסיעת המיעוט בקונגרסים ה-84 וה-85. ויליאמס נבחר לכהונה שלישית ב-1958 ולקדנציה רביעית ב-1964, בשתי הפעמים ניצח את הדמוקרטי אלברט קארוול, שבזמן הבחירות ב-1964 היה מושל דלאוור. במהלך הקדנציות הללו כיהן ויליאמס עם סיעת המיעוט הרפובליקני בקונגרסים ה-86 עד ה-91. בסך הכול כיהן במשך 24 שנים, מ-3 בינואר 1947 ועד 31 בדצמבר 1970, אז התפטר ממש לפני תום כהונתו הרביעית. הוא כיהן בתקופת הממשל של נשיאי ארצות הברית הארי טרומן, דווייט אייזנהאואר, ג'ון פיצג'רלד קנדי, לינדון ג'ונסון וריצ'רד ניקסון. ויליאמס היה הסנאטור הראשון מטעם דלאוור שכיהן ארבע קדנציות.

בסנאט ביסס ויליאמס את עצמו כמתנגד לבירוקרטיה ממשלתית בזבזנית. בתור חסיד של שווקים חופשיים, הוא התנגד להמשך מדיניותו של הנשיא טרומן למדיניות הניו דיל ומלחמת העולם השנייה. ויליאמס תמך בהורדת מיסים, התנגד להמשך בקרת המחירים, והציע שניתן יהיה לאזן את התקציב הפדרלי על ידי קיצוץ מיליון משרות פדרליות שלדעתו מיותרות לאחר השפל הגדול ומלחמת העולם השנייה.

מ-1947 עד 1948 פעל ויליאמס למיגור השחיתות ברשות המיסים, וחשף את הפעילויות הבלתי חוקיות של מאתיים עובדים במשרד האוצר. באוקטובר 1963, בתקופה שבה הרהר הנשיא קנדי בעתידו של סגן הנשיא שלו, לינדון ג'ונסון, ויליאמס חשף שחיתות בלשכתו של עוזר הסנאט בובי בייקר, בן חסותו של ג'ונסון. ויליאמס לא חתם על המניפסט הדרומי של 1956, והצביע בעד חוקי זכויות האזרח של 1957, 1960, ו-1964, וכן על התיקון ה-24 לחוקת ארצות הברית, חוק זכויות ההצבעה משנת 1965, ואישורו של ת'ורגוד מרשל לבית המשפט העליון של ארצות הברית, אך הצביע נגד חוק זכויות האזרח משנת 1968. ויליאמס היה ההצבעה ה-67 המובהקת בעד סיום הפיליבסטר של חוק זכויות האזרח משנת 1964, מה שהוביל את מייק מנספילד להכריז על "זהו זה!". ב-1967 עזר ויליאמס להביס את ההצעה לשינוי החוק שהיה מחסל את הפיליבסטר, כלי שהועיל לו מאוד בחשיפת פסולת ממשלתית והתנהלות לא נכונה. בשנת 1968, ללא יכולת להביס את העלאת המס שהציע הנשיא ג'ונסון, עבד ויליאמס עם הסנאטור האמריקני הדמוקרטי ג'ורג' סמאטרס מפלורידה כדי לקצץ בו זמנית בהוצאות הפדרליות ב-60 מיליארד דולר.

ויליאמס, לצד עמיתו לסנאט פרסקוט בוש מקונטיקט, נחשב למועמד אפשרי לסגנו של מועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות, דווייט ד. אייזנהאואר, בשנת 1952, אך הסיר את מועמדותו. הוא נחשב גם כמועמד אפשרי למקום ברשימת המפלגה הרפובליקנית בבחירות של 1964, וכן כמחליף אפשרי לספירו אגניו לאחר שהתפטר מתפקיד סגן נשיא ארצות הברית בשנת 1973. ויליאמס היה ציר בוועידות הארציות של המפלגה הרפובליקנית בשנים 1948 ו-1956.

ב-1965 החל ויליאמס ללחוץ על חוק שיקבע גיל פרישה חובה של 65 לכל נבחרי הציבור. אף על פי שפרישת חובה מעולם לא עברה כחוק, הכריז ויליאמס ב-1969 שהוא לא יבקש כהונה חמישית בסנאט. ב-31 בדצמבר 1970 התפטר מהסנאט ממש לפני תום כהונתו, מה שאפשר לבן טיפוחיו, הרפובליקני הטרי, ויליאם רות', לקבל ותק נוסף כלפי שאר הסנאטורים החדשים.

בספטמבר 1966 תקף ויליאמס את התוכנית נגד האינפלציה של ממשל ג'ונסון כ"גישה חלקית" לנושא גדול יותר ותמך בהעלאת מס של חמישה אחוזים, כמו גם בקונגרס לחידוש תפקיד מנהיגותי בנושא חקיקת "תרופות הכרחיות כדי למנוע קריסה פיננסית שעלולה לבלוע אותנו".

 מוות ומורשת 
ויליאמס מת ב-11 בינואר 1988 בבית חולים בלוז שבדלאוור ונקבר בבית הקברות מילסבורו, במילסבורו. הוא היה חבר בכנסייה המתודיסטית, הבונים החופשיים והשרינרים. במהלך הקריירה שלו בסנאט האמריקני, ויליאמס כונה "חוקר הזאב הבודד", "כלב השמירה של משרד האוצר", "ג'ון הישר", "מר יושרה", ולרוב, "המצפון של הסנאט". הקטע של כביש 24 של דלאוור בין מילסבורו למידוויי נקרא לכבודו הכביש המהיר של ג'ון ג'יי ויליאמס.

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי דלאוור
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מדלאוור
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1988