מרגלית סטנדר

מרגלית סטנדר (1939 – 3 בדצמבר 2015) הייתה במאית ושחקנית תיאטרון ישראלית, ממייסדי תיאטרון באר שבע.

 ביוגרפיה 
סטנדר נולדה בליטא ב-1939 ושרדה את השואה כתינוקת בגטו קובנה. למדה בסטודיו ובמכון התיאטרלי בליטא ובמכון לתיאטרון בלנינגרד. ב-1957 עלתה לישראל ולמדה עברית, ובשנת 1960 התקבלה לשנת ניסיון בסטודיו של הבימה, בהנהלתו של צבי פרידלנד. בהמשך השלימה לימודי הוראת תיאטרון בסטודיו למשחק בטורונטו.

 קריירה מקצועית 
את קריירת המשחק שלה החלה סטנדר בדרכה מלנינגרד לישראל כששיחקה במשך שמונה חודשים ביידיש בתיאטרון היהודי הממלכתי בוורשה, בהנהלתה של אידה קמינסקה.

תפקידה הראשון על הבמה בישראל היה כמחליפה של גילה אלמגור בהפקה של "הלילה ה-12" בקאמרי בבימויו של שמואל בונים ב-1959. שנה לאחר מכן ליהק אותה בונים לתפקיד בקומדיה "רוזנים ואביונים" לצד אברהם חלפי, תרצה אתר ועודד קוטלר.

ב-1961 שיחקה בהצגות "שועלים קטנים" בבימוי היי קיילוס, "הגברת השחורה מהסינטות" מאת ג'ורג' ברנרד שו בבימויו של גרשון פלוטקין, "כנרת כנרת" מאת נתן אלתרמן, גם כן בבימויו של פלוטקין, ו"מרי סטיוארט" של שילר בבימויו של פלוטקין.

ב-1962 השתתפה בתסכית על פי המחזה "נער השעשועים של העולם המערבי" מאת ג'ון מילינגטון סינג לצד אבנר חזקיהו, גילה אלמגור, עדנה פלידל ושמוליק סגל. באותה שנה גם החליפה את גילה אלמגור בהצגה "האידיוטית" בבימויו של סם בסקוב.

ב-1963 שיחקה בהצגות "גיבור היום" של הסופר הבלגי מישל דה גלרוד בבימויו של שמואל בונים, "מהומה רבה על לא דבר" לצד חנה מרון, יוסי ידין, עודד קוטלר ואחרים, ו"הבובה ה-17" של המחזאי האוסטרלי ריי לולר בבימויה של נולה צ'לטון.

בין השנים 1965–1970 שיחקה סטנדר בתיאטרון חיפה, בין היתר בהצגות "ערב מאושר בפארק אווניו" בבימוי דוד לוין, "מעיין הכבשים" בבימויו של אלברטו קוולקאנטי, ו"שלוש אחיות" של צ'כוב בבימויו של יוסף מילוא.

ב-1970, לאחר ששבה לארץ מלימודיה בטורונטו הקימה וניהלה סטודיו לדרמה בבאר שבע, וב-1973 התגייסה ליוזמה להקמת תיאטרון בעיר לצד נעמי בלומנטל. עם הקמתו של תיאטרון באר שבע הייתה לאחת השחקניות הראשיות בו, ושימשה כנציגת השחקנים בהנהלה הציבורית עד לשנת 1996. במשך כ-25 שנים כיכבה בעשרות הצגות שהועלו בתיאטרון באר שבע, ביניהן "טרטיף" בבימוי עדנה שביט (1974), "בית ברנרדה אלבה" בבימוי יורם פאלק (1976) ו"מידה כנגד מידה" בבימוי עמית גזית (1981).

בשנותיה בבאר שבע סטנדר גם ביימה, בין היתר את ההצגות "ההבטחה" מאת אלכסיי ארבוזוב (1974) "לא ביום ולא בלילה" ו"תרגיל בחמש אצבעות" (1980). תפקידה האחרון על הבמה בבאר שבע היה בהצגה "כסף של אחרים" ב-1997. שנה לאחר מכן היא ביימה בתיאטרון את "מנהל הבית" מאת פינטר. לאחר פרישתה מתיאטרון באר שבע שיחקה ב-2004 בהצגה "גן עדן טרום חובה" שכתב וביים ניקו ניתאי ב"תיאטרון קרוב". בשנת 2005 כתבה וביימה את המונודרמה "והוא האור" המבוססת על רומן מאת לאה גולדברג. במונודרמה שיחקה עירית שילה והיא הוצגה בפסטיבל החורף של "תיאטרון קרוב". ב-2008 ביימה באותו תיאטרון את ההצגה "שתי נשים וגבר" מאת דליה כהן-קנוהל. כמו כן השתתפה לצד תמי ספיבק ודוד אזולאי בסרט הקצר "גם ילדים התחילו קטנים" בבימויו של יניב ברמן (2006), וכן שיחקה בסרט "בדרך אל החתולים", בבימויו של חורחה גורביץ' על פי רומן מאת יהושע קנז (2009).

 חיים אישיים 
סטנדר נישאה לפיזיקאי ד"ר אהרון לונקה וב-1966 נולד בנם הראשון. בעקבות עבודתו של בעלה עברו השניים ב-1967 להתגורר בקנדה, שם נולדה ביתם השנייה. לונקה נפטר ב-1989 וסטנדר נפטרה בפתאומיות בשנת 2015 לאחר שאושפזה בבית החולים איכילוב בתל אביב. היא הותירה אחריה את בן זוגה משה ביאלי ואת שני ילדיה – אביטל לונקה, מנמ"רית חברת דיפלומט וד"ר יוסי לונקה, מרצה במחלקה למתמטיקה ולמדעי המחשב באוניברסיטה הפתוחה.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ישראליות ילידות ליטא
קטגוריה:במאיות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2015