דה רגולציה

דה רגולציה (באנגלית: Deregulation) או הסרת חסמים רגולטוריים (בעברית: אסדרה), היא תהליך המתרחש כאשר ממשלה או רגולטור מקטינים או מפחיתים את הפיקוח על פעילותם של תעשיות ועסקים. הפחתה זו מאפשרת להוריד את עלויות התפעול לעסקים בתחומים כגון: תשלומי ביטוח, הגנת הסביבה ותחרות הוגנת. הסרת החובות מסייעים בהמרצת צמיחה כלכלית מוגברת ובמתן שוק חופשי ותחרותי, תוך ייעול תנאי המסחר הן עבור העסקים והן עבור הצרכנים.

 היסטוריה 
הדה רגולציה (או ביטול רגולציות ממשלתיות) התפתחה בעידן המכונה ה"תקופה המוזהבת" בארצות הברית בין השנים 1877–1900, בתקופת השיקום לעידן הפרוגרסיבי. התקופה התאפיינה בצמיחה כלכלית מהירה ולא מבוקרת, שיצרה כשלי שוק ובעיות חברתיות. צמיחה זו התבטאה ברפורמות פרוגרסיביות שנתפסו חיוניות להגבלת "השפעות חיצוניות" (externalities) כגון: ניצול תאגידי, העסקה לא בטוחה של קטינים, מונופולים, זיהומים סביבתיים, ומיתון תנודות כלכליות. רפורמות רגולטוריות אלו השפיעו לרעה על הצרכנים והרווחה הכללית, והובילו לחשש מפני פגיעה במערכת הכלכלית. בנוסף, עלה החשש שהתעשיות המפוקחות בידי הממשלה עלולות לשבש את פעילותן של סוכנויות הרגולציה הפועלים במטרה לעודד תחרותיות במשק, להקל על הפעילות העסקית בשוק הכלכלי ולהסרת חסמים רגולטוריים. בתום התקופה, פוליטיקאים וממשלות ליברלים פעלו על מנת לקדם מדיניות נאו-ליברלית חדשה המתבססת על עקרונות ה'דה-רגולציה'. פעילותם נבעה מלחץ מצד חברות גדולות שפעלו להקטין את הרגולציה, ובכך להגביר את הרווחים שלהם. מדיניות הדה רגולציה דגלה בעקרונות השוק החופשי ככלי יעיל לקצוב משאבים ולהשגת רווחה כלכלי. הגישה הדגישה את החשיבות פריטת חברות ממשלתיות והקטנת תפקיד הממשלה בכלכלה ובתעשייה . הגישה הליברלית החדשנית התבססה על שלושה הוגים מרכזיים שפעלו בתחומים שונים ביניהם: פרידריך האייק, מילטון פרידמן, וגארי בקר. האייק, כלכלן ופילוסוף אוסטרי-בריטי, טען שהשוק החופשי הוא הכלי היעיל ביותר להקצאת משאבים ולהבטחת חירות אישית, והתנגד בתוקף להתערבות ממשלתית, אותה ראה כמובילה לדיקטטורה ולפגיעה בחירות. לצידו, מילטון פרידמן, כלכלן אמריקאי זוכה פרס נובל, הדגיש את החשיבות בצמצום התערבות ממשלתית בכלכלה, מתוך אמונה שכוחות השוק צריכים לפעול באופן חופשי ללא מגבלות. השלישי שפעל לקידום מדיניות הדה רגולציה היה גארי בקר, כלכלן נוסף המזוהה עם הזרם הנאו-ליברלי, אשר הרחיב את השימוש בעקרונות השוק החופשי לתחומים נוספים כמו חינוך, בריאות ומשפחה. פעילותם וחזונם של הוגים תבעו את הקרקע לפיתוח מדיניות נאו-ליברלית בשנות ה-70 וה-80, ואת הבסיס להתפתחות הגישה שצברה תאוצה והשפיעה רבות על המדיניות הכלכלית בעולם המערבי.

 מעבר לשוק חופשי 
רפורמה רגולטורית היא תהליך המתרחש במקביל לתהליך הדה-רגולציה. רפורמות רגולטוריות אלו מתייחסות לתוכניות מאורגנות ומתמשכות לבחינת רגולציות במטרה למזער אותן, לפשט אותן ולהפוך אותן לחסכוניות יותר. התהליך נתמך על ידי חוק הגמישות הרגולטורי (Regulatory Flexibility Act), שנחקק ב-1980 בארצות הברית. חקיקת החוק בא במטרה לחקור את עלות אל מול תועלת, המשמש לעיתים קרובות בסקירות ובבדיקות כלכלניות שמתבצעות באופן קבוע בתאגידים ובחברות שונות. לצד זה הוצעו חידושים רגולטוריים בהצעת כלכלנים בתחומי סחר בפליטות, במטרה להגדיל רווחים ולהרחיב את תחומי הסחר ללא הגבלות ממשלתיות (emissions trading).

תהליך ההפרטה מהווה מנגנון נוסף להעברת נכסים ושירותים מהספירה הציבורית לגורמים פרטים. מטרת התהליך היא אופטימיזציה של מערכות שירות, העצמת הדינמיקה התחרותית במשק, וצמצום המעורבות הממשלתית בזירה הכלכלית. תוצאות התהליך כוללות פוטנציאל לשיפור היעילות התפעולית, הגברת הדינמיות בשוק, ועידוד השקעות. מנגד, ניצבים אתגרים משמעותיים ובהם: הצורך במנגנוני פיקוח מתוחכמים, חשש מהעמקת פערים סוציו-אקונומיים, ותמורות בשוק העבודה. בישראל לדוגמה ניתן לראות כי תהליך ממשיך להתפתח ולהשתלב בתחומי החינוך, הבריאות ובאמצעות הקמת מוסדות פרטיים במקביל למוסדות הציבוריים.

 בין חירות כלכלית לפגיעה בציבור 
תנועת הדה-רגולציה בסוף המאה ה-20 חוללה השפעות כלכליות משמעותיות, תוך שהיא מעוררת מחלוקות רבות. התנועה התבססה על גישות אינטלקטואליות שתבעו כי נדרש להעניק לכוחות השוק מרחב פעולה נרחב ונגיש יותר. תהליך זה טומן בחובו יתרונות רבים, כמו עידוד תחרות וחדשנות, אך גם חסרונות פוטנציאליים שעלולים לפגוע בצרכנים, בעובדים ובסביבה.

הרציונל המוצהר לדה-רגולציה טמון בהנחה כי כאשר הרגולציות יהיו פחותות יותר, תוגבר התחרותיות והיעילות בשוק הכלכלי מה שיביא לרווחת הכלל. הדה רגולציה עשוי לאפשר לעסקים להתפתח בשוק התחרותי וכך לשפר את איכות השירותים ולהוריד את המחירים עבור הצרכנים. מדיניות זו מציגה סביבה עסקית ידידותית המאפשרת לעסקים לפעול באופן חופשי ללא רגולציות מורכבות ועשויה למשוך משקיעים זרים להשקיע בחברות רבות ולייעל תהליכים עסקיים בשוק הבינלאומי. בנוסף, הקלה על מגבלות רגולטוריות יכולה לעודד חדשנות ופיתוח טכנולוגיות חדשות. בארצות הברית בשנות ה־90 לדוגמה, תהליך הדה רגולציה אפשרה לחברות אמריקאיות חדשות להיכנס לשוק, להשקיע בפיתוח טכנולוגיות ולהציע שירותים חדשניים לצרכנים. ניתן להצביע על חברות ענק כגון גוגל, פייסבוק ואמזון כדוגמה לחברות שעברו תהליך זהה מעצם התפתחותם והתעצמותם באמצעות הסרת המגבלות הרגולטוריות.

זאת מנגד, מבקרי הדה רגולציה טוענים כי הצורך ברגולציה הוא חיוני על מנת לשמר את איכות השירותים ולהנגשה של שירותים נרחבים לכלל האוכלוסייה. תהליך הדה רגולציה עלול לסכן את הפיקוח על תנאי העסקה וזכויות עובדים, לפגוע בביטחון ותנאי העסקה ולהגביר את הסיכוי לרמאות והונאה תוך ניצול לרעה של הצרכנים. בנוסף, הסרת הרגולציות על חומרים מסוכנים עשויים להוביל לזיהום סביבתי מוגבר, אי ודאות פיננסית והתחזקות המונופול. הדיון סביב ההשלכות השליליות של דה-רגולציה מתחדד על רקע המשבר הכלכלי העולמי שהתרחש 'במשבר המשכנתאות' בארצות הברית בשנת 2008. המשבר הוכיח כי ללא פיקוח רגולטורי חיוני הבנקים עשויים לקחת סיכונים המופרזים אשר עלולים לסכן את היציבות של הכלכלית של המשק באופן גורף. מתנגדי התהליך מצביעים על המשבר כראיה לכך שתהליכי דה-רגולציה קיצוניים עלולים להוביל לתוצאות הרסניות.

 דה רגולציה בישראל 
בישראל, תהליך הדה רגולציה התרחש בתחומים רבים בעשורים האחרונים. אחת הדוגמאות הבולטות ביותר היא תהליך הדה רגולציה בשוק התקשורת בשנות ה-90, שכולל פתיחת השוק לתחרות, הפסקת המונופול של בזק בתחום הטלפון, והכנסת מפעילים חדשים לשוק הסלולר והאינטרנט. תהליך דומה התרחש בתחומי הבנקאות, התחבורה והתעופה, כאשר הבנקים הממשלתיים עברו הפרטה, שהובילה לתחרות בשוק הבנקאי. זאת לצד הפרטת חברת התעופה הישראלית אל-על בשנת 2003 כאשר מניות החברה הוצעו למכירה לציבור, לאחר ששנים שימשה כחברת התעופה הלאומית של ישראל והייתה בבעלות ממשלת ישראל. הדה רגולציה בישראל מעודדת תחרות, משפרת את השירותים ומוזילה את העלויות לצרכן. למרות היתרונות הפוטנציאליים של דה רגולציה, יש גם ביקורות רבות על התהליך בקרב הציבור הישראלי, שכן הורדת הרגולציה עלולה ליצור פערים חברתיים כלכליים ולפגוע באיכות השירותים והמוצרים.

 הערות שוליים 

קטגוריה:נושאים בכלכלה
קטגוריה:מינהל ציבורי