אבראהים יזדי

אברהים יזדי (בפרסית: ابراهیم یزدی; 26 בספטמבר 1931 – 27 באוגוסט 2017) היה דוקטור בביוכימיה רוקח, פוליטיקאי, ודיפלומט איראני שכיהן כסגן ראש הממשלה ושר החוץ הראשון של איראן, בממשלה הזמנית של מהדי בזרגאן, עד להתפטרותו, בנובמבר 1979, במחאה על משבר בני הערובה באיראן.

יזדי היה ליברל אסלאמי ותומך ברפורמות דמוקרטיות באיראן. בין השנים 1995–2017 הוא עמד בראש תנועת החירות של איראן.

 רקע והשכלה 
יזדי נולד בקזווין, באזור הצפון-מזרחי של איראן, למשפחה אמידה. למד רוקחות באוניברסיטת טהראן וסיים שם תואר שני בפילוסופיה.

לאחר ההפיכה הצבאית שהדיחה את ממשלתו של מוחמד מוסאדק, ב-19 באוגוסט 1953, הצטרף יזדי ל והיה פעיל בה עד 1960.

בשנת 1961 הוא נסע לארצות הברית והמשיך את לימודיו במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ובתוך כך המשיך שם את מעורבותו בפעילות פוליטית נגד השאה פהלווי.

הוא היה בין מייסדי תנועת החירות של איראן (SAMA) ברחבי העולם. בשנת 1966 הוא הקים את מטה התנועה בביירות.

בשנת 1967 החל יזדי ללמוד ב שביוסטון וב-1971 קיבל שם תואר דוקטור בביוכימיה. עם סיום לימודיו, הוא קיבל אזרחות אמריקאית, אזרחות שנשללה ממנו בשנת 1979.

ב-1975 נשפט יזדי, שלא בפניו, בבית משפט צבאי איראני ונידון ל-10 שנות מאסר ולכן נשאר בארצות הברית.

 קריירה והמשך פעילות פוליטית 
ממוזער| יזדי בצילום קבוצתי של הממשלה הזמנית
ב-1978, כשאייתוללה ח'ומייני עבר לפריז, יזדי נסע לשם והחל לשמש כאחד היועצים לאיתוללה והדובר שלו. הוא ייצג את הצד הליברלי, המתון והחוקתי של המהפכה. יחד עמו היו עוד "מהפכנים", בעלי השכלה מערבית, מהפלגים האסלאמיים הפונדמנטליסטיים ועד פעילי שמאל ליברליים. יזדי סבר באותה תקופה שלאחר המהפכה, ח'ומייני יסתפק בתפקיד "מדריך רוחני" ויישב בעיר קום.

במסיבת עיתונאים שערך ח'ומייני בטהראן, ב-3 בפברואר 1979, היה זה יזדי שתרגם את דבריו לאנגלית. בהמשך, ח'ומייני מינה את יזדי לתפקיד סגן ראש הממשלה ושר החוץ בממשלה הזמנית של מהדי בזרגאן, עד להתפטרותו, בנובמבר 1979, במחאה על משבר בני הערובה באיראן.

באותה תקופה פעל יזדי, במקביל, במספר מישורים, כמו:

 משפט הגנרלים 
קישור=Ebrahim_Yazdi_and_Mehdi_Rahimi.jpg|ממוזער|יזדי לצדו של גנרל רחימי בעת המשפט
בתאריך 15 בפברואר 1979 השתתף יזדי ב"משפטי הבזק" של ארבעה גנרלים מתקופת השאה: ראש הסאוואכ - גנרל נעמת אללה נסירי, מפקד משטרת טהראן - גנרל , המפקד הצבאי של אזור אספהאן - גנרל  ומפקד חיל האוויר - הגנרל . כל הארבעה נשפטו בבית ספר בטהראן, באותו יום ולאחר מכן הוצאו להורג במקום. לדברי עיתונאי איראני שנכח במקום והקליט (אודיו) את המשפטים, יזדי ניהל את המשפט, או פיקח עליו ומכל מקום נטל בו חלק פעיל. עם זאת, חלק מהנוכחים ויזדי ביניהם לא הסכימו עם ביצוע גזר הדין. יזדי חזר על אי הסכמתו לביצוע גזר הדין גם בפני בני שיחו, דיפלומטים האמריקאים.

 הקמת משמרות המהפכה 
יזדי היה מבין מקימי משמרות המהפכה האסלאמית, במטרה ליצור סדר בקרב המיליציה המהפכנית שהלכה והתפשטה ובמקביל, לוודא שאין בכוונת הצבא לחתור לחזרה לימי המלוכה.

 פעילות דיפלומטית 
 יזדי פעל להכרה בינלאומית בממשלה החדשה. באביב 1979 הוא נפגש עם מזכיר המדינה האמריקני סיירוס ואנס במושב האו"ם בניו יורק.
 בספטמבר 1980 מכן הוא ייצג את איראן בפסגת המדינות הבלתי מזדהות, שם התקבל בחום על ידי פידל קסטרו.

 יום ירושלים 
באוגוסט 1979 הציע יזדי לח'ומייני לחגוג את "יום ירושלים". ח'ומייני אימץ את הרעיון והודיע על כך בנאום פומבי באוגוסט 1979, על רקע העמקת המתיחות בין ישראל ללבנון. שמו של מר יזדי לא הוזכר בנאום.

 הסכסוך עם הממסד הדתי 
ב-2 בפברואר 1979, יום לאחר הגעתו של ח'ומייני לאיראן, פרצו כמה קבוצות של איראנים למתחמי שגרירויות זרות בטהראן ובכלל אלו של ארצות הברית, בריטניה ויוגוסלביה. הקבוצות הזדהו כמהפכנים שמאלנים והדבר נתפס בעיני  שיזדי היה חבר בה, ככוונה ליצור כאוס ולמנוע הכרה בינלאומית במשטר החדש. בשגרירות האמריקאית, התוקפים הצליחו להיכנס לבניין השגרירות ולקחו בשבי אנשים, כולל שגריר ארצות הברית, . בהנחיית ח'ומייני ומועצת ההפיכה האסלאמית, יזדי יצא לשגרירויות ופתר את המשבר. כל ה"פולשים" עזבו את השגרירויות והשבויים שוחררו.

ב-4 בנובמבר 1979, השתלטה על שגרירות ארצות הברית, קבוצת "". גם הפעם ח'ומייני הטיל על יזדי להגיע לשגרירות, לפתור את המשבר ולגרש את ה"פולשים". זמן קצר לאחר מכן הוא גילה שח'ומייני, בהופעה בטלוויזיה הממלכתית,, שינה את דעתו ואישר בגלוי את ההשתלטות על השגרירות. בתגובה, ראש הממשלה הזמנית וכל השרים, כולל יזדי, התפטרו והצהירו שההשתלטות "מנוגדת לאינטרס הלאומי של איראן".

 פעילות פוליטית לאחר התפטרות הממשלה 
לאחר שהתפטרו מהממשלה, יזדי וחבריו בתנועת החירות של איראן התמודדו בבחירות לאספה המייעצת האסלאמית הראשונה שלאחר המהפכה. מבין המתמודדים נבחרו מהדי בזרגאן, יזדי וארבעה חברים נוספים בתנועת החירות. כולם כיהנו בפרלמנט מ-1980 עד 1984.

לאחר הפלישה העיראקית לאיראן בספטמבר 1980, יזדי תמך באופן מלא במאמץ המלחמתי האיראני נגד הפלישה, אך ב-1982, לאחר הניצחון האיראני בח'ורמשהאר הוא התנגד להמשך המלחמה, שנמשכה שש שנים נוספות. בשנים אלו פרסמו יזדי וחבריו בתנועת החירות הצהרות וכן מכתבים פתוחים לאיתוללה ח'ומייני. ככל הנראה, בתגובה לכך הוצת ביתו של יזדי בטהרן ב-1985 וכמה מחברי תנועת החירות נאסרו.

בבחירות שלאחר מכן באיראן לנשיאות, לפרלמנט ולמועצות העיר, יזדי וחברים אחרים בתנועת החירות הגישו מועמדות אך נאסר עליהם להתמודד על ידי מועצת שומרי החוקה, בשל התנגדותם למדיניות הממשלה.

 מנהיג תנועת החירות של איראן 
לאחר מותו של בזרגן, בינואר 1995, יזדי נבחר למנהיג התנועה וכיהן בתפקיד זה עד למותו.

 בחירות וניסיונות להיבחר 
שנהבחירה לתפקידתוצאה1980חבר פרלמנטנבחר1989נשיא איראןמועמדותו נפסלה1993נשיא איראןמועמדותו נפסלה1997נשיא איראןמועמדותו נפסלה2005נשיא איראןמועמדותו נפסלה

 מעצרים 
יזדי נעצר בדצמבר 1997 בגין "חילול קדושות דת" ושוחרר בערבות כעבור מספר ימים. לאחר שחרורו, נאסר עליו לעזוב את איראן במשך שנים רבות ומעת לעת הוא זומן לחקירות, עם עורכת הדין שלו, זוכת פרס נובל שירין עבאדי.

ב-17 ביוני 2009, במהלך המחאה לאחר הבחירות לנשיאות איראן 2009, נעצר יזדי בעת שעבר בדיקות בבית החולים בטהרן כעבור חמישה ימים שוחרר חזרה לבית החולים לצורך הליך רפואי.Daily Show interview with Yazdi's son, 22 June 2009

ב-28 בדצמבר 2009, נעצר יזדי לאחר שחידש את פעילות המחאה שלו נגד המשטר.

יחד עם נוספים, יזדי נעצר ב-1 באוקטובר 2010 באספהאן בגין השתתפות ב"תפילת יום שישי בלתי חוקית". העצורים שוחררו תוך כמה ימים ואילו יזדי נשאר ב"מעצר זמני", תחילה בכלא אווין ולאחר מכן במתקן "מאובטח", בשליטת כוחות הביטחון של איראן ושוחרר באפריל 2011.

 מותו 
ממוזער| אברהים יזדי בחג נורוז, 2017
ב-27 באוגוסט 2017, בגיל 85, מת יזדי מסרטן הלבלב, באיזמיר, טורקיה, שם היה בטיפול. ארצות הברית דחתה בקשה שהוגשה בשמו, לקבל אשרה לטיפול רפואי. גופתו הועברה לאיראן והוא נקבר ב.

 קישורים חיצוניים 
דיווח עיתונאי (מ-2021) על ארבעת הגנרלים האיראניים שהוצאו להורג (תמונות קשות לצפייה)
 ראו גם 

 הערות שוליים 

קטגוריה:שרי החוץ של איראן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טהראן
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1931
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-2017