דוטי

שמאל|ממוזער|250px|איור של סיפוי (חיילים) שגויסו לצבא הודו הבריטית.
דוטי (בהינדי: आमलक) הידוע גם בשם מרדאני, ג'איניבו, או פנקה, הוא פיסת בד המסודרת סביב המותניים והרגליים, בדומה לצורת מכנסיים. הדוטי הוא בגד תחתון המהווה חלק מלבוש מסורתי לגברים בתת-היבשת ההודית. הדוטי מעוצב מחתיכת בד לא תפורה מלבנית, בדרך כלל באורך של כ-1.5 מטר עד 4.5 מטר.

הדוטי נחשב למקביל הגברי לסארי שלובשות נשים לטקסים דתיים וחילוניים. פיטאמבר הוא דוטי ממשי צהוב הנלבש באירועים משמחים. אין לטעות בין דוטי ל"פנצ'קאצ'ים מוכנים" או "מכנסי דוטי", שהם טרנד חדש ומוכן ללבישה, פופולרי בקרב נשים ואופייני לילדים. אף על פי שהמונחים  או  משמשים לעיתים כתחליף ל"דוטי", הם שונים מהדוטי, ש"מלופף" או כרוך סביב הרגליים, בצורה של מכנסיים. הדוטי ידוע יותר בשם פנצ'קאצ'ים בדרום הודו, שאולי ניתן אפילו ללבוש אותו בזמן ריקודים כגון הליכת ירח, אבל לצורת החצאית של הוושטי יש מגבלות, על פי מעצבי אופנה. בעוד שהסארי עדיין משמש נשים כלבוש יום יומי, רוב הגברים ההודים כבר לא יודעים איך לעטוף את הדוטי, מכיוון שהוא הוחלף על ידי "בגדים אנגליים" של הבריטים, באזורים עירוניים או בערים כמו בומביי (מומבאי).

מקור
לבוש זה זה מכונה גם "דאוטרה" בסנסקריט, שפירושו חבל או חוט. הדוטי התפתח ממלבוש ההודי העתיק, ה. רצועת כותנה לבנה או צבעונית ארוכה שעברה דרך הרגליים, תחובה מאחור ומכסה את הרגליים בצורה רופפת, ואז זורמת לקפלים ארוכים בקדמת הרגליים, באותו האופן שבו הם לובשים כיום דוטי רשמי.  בעוד שדוטי מזדמן וקצר עוטף את שתי הרגליים בחוזקה, בסגנון זה הצד האחורי של הדוטי נמשך לפנים ותוחב במותניים, לפני שתוחבים את שני הקצוות הרופפים מאחור, ויוצרים דוטי דמוי מכנס בהתאמה יציבה העוטף את שתי הרגליים. סגנון זה נפוץ יותר על ידי חקלאים ואומני לחימה.

מנהגים ושימוש 
שמאל|ממוזער|250px|מהאטמה גנדי ב-1935
גברים ג'יינים שמרנים רבים לובשים "פנקה" כשהם מבקרים ב (דרסאר) לטקס הפוג'ה; חלק מהג'יינים מאמינים שבגדים לא תפורים הם "פחות חדירים לזיהום" ולכן מתאימים יותר לטקסים דתיים מאשר בגדים אחרים. הם גם לובשים בד רופף ולא תפור, קצר יותר מהפנקה מלמעלה.

תנועת הרא קרישנה, הידועה בקוד הלבוש הייחודי שלה, מנחה את חסידיה במערב ללבוש "פנקה", בדרך כלל בגוון זעפרן או בד לבן מקופל בסגנון אתני בנגלי. מהרישי מהש יוגי היה ידוע בכך שהיה לבוש בדוטי ממשי לבן.

ה"דוטי" נלבש מבחינה אתנית על ידי חקלאים, "פהלוואנו" (מתאבקים) ורועים של הסיקים בחבל פנג'אב; הניאו את השימוש בו במהלך , בשל המתחים הבין-קהילתיים שרווחו באותה תקופה.

הדוטי נלבש גם על ידי גברים נוצרים  לטקסי הסכם טרום-נישואים שלהם, חתונות בכנסייה וקבלות פנים עד שנות ה-60, אז הם יצאו מהאופנה; מאז חתנים לובשים במקום זאת את החליפה השחורה ואת העניבה.

בשיאה של תנועת העצמאות ההודית, האריגה הייתה סמל של תנועת סוואדשי. בשנת 1921, מהאטמה גנדי המפורסם בעצמו דגל רק ב"דוטי"' לעיתים קרובות טופלס וללא קורטה, כדי לקדם ולהזדהות עם האריגים והאומנות, שיוצרו על ידי הכפריים ועניי מולדתו.

גלריה

קישורים חיצוניים

ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:לבוש מסורתי
קטגוריה:הודו: תרבות
קטגוריה:חצאיות
קטגוריה:בגדי גברים