לשכת החותמות

לשכת החותמות הייתה לשכה בבית המוקד שבבית המקדש, בה היו נותנים חותמות לאנשים המקריבים שקנו נסכים עבור קורבנם. הכהנים הנהיגו סדר של תשלומים במקדש למביאי הקורבן. אדם שהביא את קורבנו היה זקוק לשמן עבור הנסכים, או יין לנסכים לקורבנו, לשם כך העמידו הכהנים גזברים מיוחדים למכירת צורכי הקורבן. לאחר ששילם המקריב את הכסף בלשכה זו, מקבל האיש חותם ועליו רשום סוג הנסך שקנה. 

 מקומה 
לשכת החותמות הייתה בצד הצפון-מזרחי של בית המוקד, וכפירוש הרמב"ם והרע"ב והתפארת ישראל שם, שלשכה זו היא לשכת החותמות. , לצד שאר הלשכות בבית המוקד: לשכת בית המוקד, לשכת הטלאים, ולשכת עושי לחם הפנים.

 קדושתה 
לשכת החותמות הייתה חול, מכיוון שהלשכה נמצאת בצפון בית המוקד, שם הלשכות מוגדרות מבחינת הקדושה 'חול', כלומר, לא מקודשות בקדושת העזרה אלא בקדושת החילראה משנה מידות א,ו: "שתים בקודש ושתים בחול", וראה פירוש הרא"ש שם שהדרומיות היו קודש, ומכאן שהצפוניות היו חול.. 

 תפקידה 
לשכת החותמות הייתה בבית המוקד, ובה היה יושב בתקופה מסוימת יוחנן הממונה על החותמות. כל מי שהיה צריך נסכים היה הולך לשם, משלם את הסכום המתאים לגזבר (כגון עבור נסכי גדי, העולה כקורבן עולה או שלמים, ישלם עבור שלושה דברים: יין, שמן וסולת) ומקבל ממנו חותם. לאחר מכן הולך האיש לאחיה הממונה על הנסכים, נותן לו את החותם, ומקבל ממנו את השמן והיין הנצרכים לקורבן. ארבעה מיני חותמות היו במקדש: 'עגל', 'זכר', 'גדי', 'חוטא', ולכל חותם ערכו הכספי המיוחד. עגל – לנסכי בקר. גדי – לנסכי הצאן חוץ מהאיל. זכר – לנסכי האיל בלבד. חוטא – לנסכי שלוש בהמות של מצורע. 

בלשכה זו גנזו החשמונאים את אבני המזבח ששיקצו היוונים, כשעבדו עבודה זרה על המזבח, והחשמונאים הביאו את האבנים המחוללות לשם, ..

הערות שוליים

חותמות