ויליאם פרנסיס באקלי

ויליאם פרנסיס באקלי (באנגלית: William Francis Buckley; 30 במאי 1928 – 3 ביוני 1985) היה קצין בכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית אשר שירת בתפקיד רגיש כמפקד שלוחת ה-CIA בביירות משנת 1984 ועד לחטיפתו והוצאתו להורג בשנת 1985. באקלי פעל בלבנון תחת כיסוי דיפלומטי של נספח מדיני בשגרירות האמריקאית, עד ללכידתו בידי ארגון הג'יהאד האסלאמי במרץ 1984.

במהלך תקופת שביו הממושכת, הוחזק באקלי בתנאים קשים ועבר סדרת עינויים קשים מידיו של הפסיכיאטר עזיז אל-אבוב, כחלק מניסיונות הארגון לחלץ ממנו מידע מודיעיני על פעילות ארצות הברית באזור. נסיבות מותו של באקלי נותרו נושא למחלוקת בין הצהרות הארגון לבין עדויות מן השטח. בעוד שחזבאללה טען רשמית כי הוא הוצא להורג באוקטובר 1985, אולם עדותו של בן ערובה אמריקאי הצביעה על כך שבאקלי נפטר כתוצאה מהעינויים והתנאים הקשים כבר ביוני באותה שנה. לאחר השבת גופתו, הוא הובא לקבורה בבית הקברות הלאומי ארלינגטון, המיועד לגיבורי האומה האמריקאית. כיום, שמו ופועלו מונצחים על כותל הזיכרון של סוכנות הביון המרכזית בלאנגלי, וירג'יניה, כאות הוקרה על הקרבתו ותרומתו לביטחון המדינה.

 ראשית חייו 
באקלי נולד במדפורד, מסצ'וסטס, ב-30 במאי 1928, סיים את בית הספר התיכון ב-1947, והצטרף לצבא ארצות הברית. הוא החל כקצין במשטרה צבאית ושירת בתפקיד זה במשך שנתיים. לאחר מכן הוסמך לדרגת סגן בשריון. הוא המשיך את השכלתו הצבאית בקורס קציני הנדסה בפורט בלוואר, וירג'יניה, בקורס קציני שריון מתקדם בפורט נוקס, קנטקי, ובבית הספר למודיעין באוברמרגאו, גרמניה המערבית.

 קריירה 
 צבא ארצות הברית 
לאחר ששירת כמפקד פלוגה במהלך מלחמת קוריאה עם דיוויזיית הפרשים הראשונה, יצא באקלי לאוניברסיטת בוסטון וסיים את לימודיו ב-1955 עם תואר ראשון במדע המדינה. בתקופה זו החל באקלי את תפקידו הראשון בסוכנות הביון המרכזית (CIA) בה עסק עד לשנת 1957. במקביל הוא עבד כספרן בספריות הציבוריות קונקורד, ווינצ'סטר ולקסינגטון.

בשנת 1960, באקלי הצטרף ליחידת הכוחות המיוחדים ה-320, שהפכה לקבוצת הכוחות המיוחדים ה-11, ועבר שם קורס קצינים.

קולונל באקלי שירת בווייטנאם בפיקוד הסיוע הצבאי של ארצות הברית (MACV), כיועץ בכיר לצבא דרום וייטנאם.

 סוכנות הביון המרכזית 
ב-1965, באקלי הצטרף שוב ל-CIA במה שהפך להאגף לפעילויות מיוחדות. על פי ספרה של לסלי קוקבורן, "ללא שליטה" (1987), באקלי היה מעורב באישור התנקשויות של ה-CIA שבוצעו על ידי תיאודור שאקלי. בספרו, "הקדמה לטרור" (2005) טוען ג'וזף טרנטו כי באקלי היה "אחד מחבריו הוותיקים והיקרים ביותר של שאקלי".

ייתכן כי באקלי פעל עבור ה-CIA גם בעת שהותו במקסיקו ב-1963, אך הדבר לא אושר. בתפקידו ב-CIA הוצב בדרום וייטנאם מ-1965 עד 1970, והוא הועלה בתפקידו הצבאי לדרגת לוטננט קולונל במאי 1969. לאחר שעזב את וייטנאם, שירת בזאיר (1970–1972), קמבודיה (1972), מצרים (1972–1978) ופקיסטן (1978–1979).

ב-1983, באקלי החליף את קן האס כראש תחנת ביירות בשגרירות ארצות הברית. באקלי הצליח לבנות מחדש את רשת הסוכנים שאבדה עקב הפיגועים בבסיסי הכוח הרב לאומי בביירות. הודעת חזבאללה, שהייתה שגויה, על חיסולו, הוכיחה שהוא נמצא ברשימת המבוקשים של החזבאללה.

 חטיפה 
לבנון של ראשית שנות ה-80 תוארה על ידי סוכנויות הביון האמריקאיות כזירה של חוסר יציבות מדינית וחברתית חריפה. במהלך שנת 1983 החמיר המצב באופן דרמטי, כאשר האוכלוסייה השיעית במדינה עברה תהליכי הקצנה עמוקים והחלה למקד את פעילותה בפגיעה ביעדים מערביים. דוד ברקאי, קצין לשעבר ביחידה 504, ציין כי סוכן חזבאללה העביר מידע מקדים על כוונות הארגון כשישה ימים לפני החטיפה. המידע חשף כי עימאד מורנייה הורה לצוות ייעודי, שהתאמן במשך חודשים, להיערך למבצע שנועד ללכוד "קצין מודיעין בכיר אמריקאי".

ב-16 במרץ 1984 נחטף ויליאם באקלי בביירות על ידי ארגון "הג'יהאד האסלאמי", ששימש אז כשם כיסוי לפעילות חזבאללה. באקלי נלכד בפתח בניין מגוריו בעת שיצא לעבודתו, וזאת למרות אזהרות מוקדמות שקיבל ממייג'ור גנרל קרל סטינר. באקלי, שסמך על רשת המודיעין שהקים ועל הערכתו כי הוא מוגן, המשיך בשגרת יומו ונסע באותו מסלול קבוע מדי יום, דבר שאפשר לחוטפיו לתכנן את המבצע בדיוק רב.

 השבי ומותו 
תקופת שביו של באקלי התאפיינה באכזריות יוצאת דופן ובתנאים קשים מנשוא. חוטפיו שמו להם למטרה לחלץ ממנו מידע רגיש על תשתית המודיעין האמריקאית במזרח התיכון, ובשל כך הוא עבר סדרת עינויים ממושכת בהובלת עזיז אל-אבוב. חטיפתו של באקלי הפכה לדאגה מרכזית של ה-CIA, שכן לפי המייג'ור גנרל קרל סטינר, זמן קצר לאחר לכידתו החלו סוכניו להיעלם ולהיהרג. על פי ההערכות, תחת הלחץ הכבד והעינויים, חתם באקלי על הצהרה בת 400 עמודים, שחשפה פעילויות חסויות של ה-CIA. היה ברור כי חוטפיו עינו אותו כדי לחשוף את רשת המודיעין שהקים בלבנון.

המודיעין האמריקאי הניח את ידו על סרטוני וידאו שנשלחו למשרד ה-CIA באתונה, בהם נראה באקלי במצב של התדרדרות פיזית ונפשית קשה. הוא נראה מטושטש, סבל מטראומה קיצונית והפגין סימנים המעידים על הזרקת סמים נרקוטיים לצורכי חקירה. הופעתו של באקלי בסרטון שצולם כשבעה חודשים לאחר חטיפתו סיפקה עדות מצמררת למצבו, ותוארה ככזו של אדם הקרוב לאובדן צלם אנוש. באותה עת, דבריו כבר לא היו סדורים. הוא נראה ממלמל, מזיל ריר, ולעיתים פורץ בצרחות אימה, כשעיניו מתגלגלות בחוסר אונים וגופו רועד ללא שליטה. תיאורים אלו עלו בקנה אחד עם הדיווחים המודיעיניים של ה-CIA, לפיהם באקלי הוחזק לאורך תקופת שביו בתנאים תת-אנושיים, כשהוא אזוק וכבול בשרשראות בקרסוליו ובפרקי כף ידו. עיניו נותרו מכוסות ברוב שעות היממה, והוא נכלא בתא צפוף וקלסטרופובי, שגודלו הפיזי היה גדול אך במעט מארון קבורה, כשהוא כבול בשלשלאות ועיניו מכוסות.

במקביל החלו להירקם המהלכים הראשונים של מה שנודע לימים כפרשת איראן-קונטראס. בנובמבר 1984 נפגש בכיר ה-CIA לשעבר, טד שאקלי, עם הגנרל הסאוואכ מנוצ'ר האשמי  וסוחר הנשק מנוצ'ר גורבאניפר  במלון אטלנטיק בהמבורג. שאקלי הבהיר כי ארצות הברית נכונה לדון בהעברות נשק בתמורה לשחרור בני הערובה האמריקנים בלבנון, אולם המגעים הבשילו לכדי ביצוע רק לאחר שבאקלי כבר לא היה בין החיים.

ב-4 באוקטובר 1985 הודיע חזבאללה רשמית על הוצאתו להורג של באקלי, כביכול כנקמה על פשיטה ישראלית בתוניס. עם זאת, המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית קבעה כי הוא מת בפועל חודשים קודם לכן, ב-3 ביוני 1985. סיבת המוות המשוערת הייתה התקף לב או סיבוכים רפואיים שנגרמו כתוצאה מהעינויים הקשים, מהתנאים הסניטריים הירודים ומהיעדר טיפול רפואי הולם למחלות בהן לקה במהלך השבי. מותו התרחש זמן קצר לפני שהמגעים לעסקאות הנשק, שהיוו את ראשיתה של פרשת איראן-קונטראס, הבשילו לכדי ביצוע.

במשך שנים נותר מקום קבורתו של באקלי עלום, עד שב-27 בדצמבר 1991 מצא את שרידיו מייג'ור יאנס נילסן מהצבא המלכותי הדני, ששירת בכוח המשקיפים של האו"ם בביירות (UNOGIL), בתוך שק לצד הדרך המובילה לנמל התעופה של ביירות. לאחר זיהויו הסופי של באקלי התאפשר הודות לתיקים רפואיים וצילומי שיניים, וגופתו הוטסה בחזרה למולדתו למחרת. באקלי הובא למנוחות בטקס צבאי מלא בבית הקברות הלאומי ארלינגטון, ושמו הונצח בכותל הזיכרון של סוכנות הביון המרכזית במטה בלאנגלי, כאות הוקרה על שירותו והקרבתו בשירות המדינה.

 מורשת 
ממוזער|כותל הזיכרון של הסוכנות המרכזית למודיעין (2023)
ממוזער|מצבת קברו של ויליאם באקליבאוגוסט 1987 ערכה סוכנות הביון המרכזית טקס אזכרה רשמי לזכרו של ויליאם באקלי, וזמן קצר לאחר מכן, ב-13 במאי 1988, נערך עבורו טקס זיכרון פומבי בבית הקברות הלאומי ארלינגטון בליווי משמר כבוד צבאי מלא. במהלך האירוע בסוכנות, שבו נכחו למעלה מ-100 מעמיתיו וחבריו, ספד לו ראש ה-CIA דאז, ויליאם ובסטר, והדגיש כי יכולתו של באקלי באיסוף מודיעין תחת תנאי סכנה הייתה יוצאת דופן וראויה להערכה עמוקה. 

הנצחתו נמשכה גם במרחב האזרחי, כאשר בשנת 2010 נחנך לזכרו גן ואנדרטה בכיכר המרכזית של עיר הולדתו, סטונהאם, אשר במסצ'וסטס.

 פרסים ועיטורים 
מורשתו המקצועית של באקלי משתקפת בשורה ארוכה של עיטורים ופרסים יוקרתיים שהוענקו לו הן על ידי צבא ארצות הברית והן על ידי קהילת המודיעין. בין העיטורים הצבאיים שקיבל ניתן למנות את כוכב הכסף, כוכב הארד, מדליית החייל שני לבבות הארגמן ומדליית השירות הראוי לשבח. מטעם ה-CIA הוענקו לו "כוכב המודיעין", "מדליית השירות יוצא הדופן" ו"צלב המודיעין הנכבד", הנחשב לאחד העיטורים הגבוהים ביותר בארגון.

באקלי מונצח על כותל הזיכרון שבמטה הסוכנות באמצעות הכוכב ה-51, הניצב לצד כ-140 כוכבים (נכון לשנת 2024) המייצגים את חללי הארגון שנפלו בעת מילוי תפקידם.

 חייו האישיים 
לפי המידע הביוגרפי שהפיץ ה-CIA, באקלי אהב פוליטיקה והיסטוריה ותחביבו היה בניית חיילים מיניאטוריים. תחביב זה הפך אותו לאומן ראשי ביצירת פנורמה במרכז התיירות של לקסינגטון בה מתואר שדה הקרב ליד מדפורד, מסצ'וסטס. בהודעה לעיתונות נמסר גם שהיה הבעלים של חנות עתיקות וכן שהיה אמן חובב ואספן של אמנות יפה.
קישורים חיצוניים



 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985