בייונג-צ'ול האן

בייונג-צ'ול האן (נולד ב-1959) הוא פילוסוף ותאורטיקן תרבות יליד דרום קוריאה החי בגרמניה. הוא כיהן כפרופסור באוניברסיטת ברלין לאמנויות ועדיין נותן שם מדי פעם קורסים.

 ביוגרפיה 
בייונג-צ'ול האן למד מטרולוגיה באוניברסיטת קוריאה בסיאול לפני שעבר לגרמניה בשנות ה-80 כדי ללמוד פילוסופיה, ספרות גרמנית ותאולוגיה קתולית בפרייבורג אים ברייסגאו ובמינכן. בשנת 1994 הוא קיבל את הדוקטורט שלו בפרייבורג עם עבודת גמר על Stimmung, או מצב רוח, במרטין היידגר.

בשנת 2000, הוא הצטרף למחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת בזל, שם השלים את ההביליטצה שלו. בשנת 2010 הוא הפך לחבר סגל באוניברסיטת קרלסרוהה לאמנויות ועיצוב, שם תחומי העניין שלו היו פילוסופיה של המאה ה-18, ה-19 וה-20, אתיקה, פילוסופיה חברתית, פנומנולוגיה, לימודי תרבות, אסתטיקה, דת, לימודי תקשורת, פילוסופיה בין-תרבותית. מ-2012 עד 2017 לימד פילוסופיה ולימודי תרבות ב-Universität der Künste Berlin (UdK), שם ניהל את התוכנית החדשה ללימודים כלליים Studium Generale.

האן הוא מחברם של יותר מעשרים ספרים, הידועים ביותר הם חיבורים על מה שהוא מכנה "חברה של עייפות" (Müdigkeitsgesellschaft), "חברה של שקיפות" (Transparenzgesellschaft), והמושג שנזאי (山寨), סגנון ואריציה של חיקוי, ששורשיו הם, לטענתו, מהותיים לתרבות הסינית, מערערים את ההבחנה הנמתחת לעיתים קרובות בין מקורי למזויף, לבין פרקטיקות קיימות, אשר בפילוסופיה המערבית נקראות דקונסטרוקטיביות.

עבודתו הנוכחית של האן מתמקדת בשקיפות כנורמה תרבותית שנוצרה על ידי כוחות השוק הנאו-ליברליים, שאותה הוא מפרש כדחף שאינו יודע שובע לקראת חשיפה מרצון הגובלת בפורנוגרפיה. לדברי האן, תכתיבי השקיפות אוכפים מערכת טוטליטרית של פתיחות על חשבון ערכים חברתיים אחרים כמו בושה, סודיות ואמון.

 חייו האישיים 
במהלך הקריירה שלו, האן סירב להעניק ראיונות ברדיו ובטלוויזיה ולעיתים רחוקות חושף פרטים ביוגרפיים או אישיים כלשהם, כולל תאריך הלידה שלו. הוא קתולי.

 הגותו 
חלק גדול מהכתיבה של האן מאופיין בדאגה בסיסית מהמצב בו נתקלים סובייקטים אנושיים במקצב החיים המהיר, המונע טכנולוגית, של הקפיטליזם המאוחר. הוא חוקר מצב זה על היבטיו השונים באמצעות ספריו: מיניות, בריאות נפשית (בעיקר שחיקה, דיכאון והפרעת קשב וריכוז ), אלימות, חופש, טכנולוגיה ותרבות פופולרית.

ב-The Burnout Society החברה המותשת (כותרת גרמנית מקורית: ), האן מאפיין את החברה של היום כנוף פתולוגי של הפרעות עצביות כמו דיכאון, הפרעת קשב וריכוז, אישיות גבולית ושחיקה. הוא טוען שהם לא "מדבקים" אלא "אוטמים", שאינם נגרמים בשל תגובת נגד של האימונולוגיה של אנשים, אלא בשל עודף חיוביות. לדברי האן, אנו מונעים מהדרישה להתמיד ולא להיכשל, כמו גם משאיפת ההתיעלות, ובכך אנו הופכים להיות מחייבים ומקריבים בו זמנית ונכנסים למערבולת של תיחום, ניצול עצמי והתמוטטות. "כשהייצור אינו חומרי, כל אחד כבר מחזיק באמצעי הייצור, בעצמו. השיטה הנאו-ליברלית היא כבר לא מערכת מעמדית במובן האמיתי. היא לא מורכבת ממעמדות שמפגינים אנטגוניזם הדדי. זה מה שמסביר את יציבות המערכת".Han, "Psychopolitics" (2017), p. 13

האן טוען שסובייקטים מנצלים את עצמם: "היום, כל אחד הוא מעסיק נצלן במפעל של עצמו. אנשים הם כעת אדון ועבד בו זמנית. אפילו מלחמת המעמדות הפכה למאבק פנימי נגד עצמנו." האינדיבידואל הפך למה שהאן מכנה "הסובייקט-ההישגי"; האינדיבידואל אינו מאמין שהוא "סובייקט" כפוף אלא "פרויקט: תמיד מחדש וממציא את עצמו מחדש" דבר "שמגיע לצורה של כפייה והגבלה - למעשה, ל-"סוג יעיל יותר של סובייקטיביות והכנעה. "כפרויקט הרואה עצמו נקי ממגבלות זרות חיצוניות, ה"אני" מכפיף את עצמו למגבלות פנימיות ולאילוצים עצמיים, שלובשים צורה של הישג כפייתי ואופטימיזציה.Han, "Psychopolitics" (2017), p. 21

בספרו  (ייסורי הארוס) האן מפתח עוד רעיונות שפותחו בספריו הקודמים The Burnout Society (חברת התשישות - ) ו-Transparency Society חברת השקיפות (Transparenzgesellschaft). החל בניתוח של " האחר " האן מפתחת חוקר את התשוקה ואהבה בין בני אדם. בהתבסס על סרטו של לארס פון טרייר, מלנכוליה, שהאן רואה בו אלגוריה לדיכאון והתגברות עליו, האן מפתח עוד יותר את התזה שלו על החברה העכשווית כנשלטת יותר ויותר על ידי נרקיסיזם והתמקדות עצמית. האבחנה של האן מגיעה אפילו כדי אובדן התשוקה, היעלמות היכולת להתמסר ל"אחר", לזר, ללא-עצמי. בשלב זה, הסובייקטים מסתובבים אך ורק סביב עצמם, ללא יכולת לבנות מערכות יחסים. אפילו אהבה ומיניות מושפעות משינוי חברתי זה: מין ופורנוגרפיה, אקסהביציוניזם / מציצנות וייצוג בלבוש חדש, מחליפים אהבה, אירוטיקה ותשוקה מהעין הציבורית. שפע החיוביות והמיקוד העצמי מובילים לאובדן העימות. החשיבה, קובע האן, מבוססת על ה"בלתי נחקר", על הרצון למשהו שעדיין לא מובן. היא קשורה במידה גבוהה לארוס, כך ש"ייסורי הארוס" הם גם "ייסורי המחשבה". לא הכל חייב להיות מובן וחביב, לא הכל חייב לההפך לזמין.

בספרו "טופולוגיה של אלימות" (Topologie der Gewalt), האן ממשיך בניתוח שלו את החברה שעל סף קריסה ניתוח שבו החל בספר The Burnout Society. כאן הוא מתמקד ביחס שבין אלימות לאינדיבידואליות, הוא טוען כנגד התזה הנפוצה בדבר היעלמותה של האלימות, לדידו האלימות רק שינתה את צורתה וכעת היא פועלת בצורה עדינה יותר. צורת האלימות החומרית מפנה את מקומה לצורה אנונימית יותר, נטולת סובייקטיביות, מערכתית, שאינה חושפת את עצמה, תוך שהיא מתמזגת עם המתחרה שלה - החופש. הוא ממשיך לחקור נושא זה ב-"פסיכופוליטיקה" Psychopolitics, שם באמצעות זיגמונד פרויד, וולטר בנימין, קרל שמיט, ריצ'רד סננט, רנה ז'ירארד, ג'ורג'יו אגמבן, דלז/גואטארי, מישל פוקו, מישל סר, פייר בורדייה ומרטין היידגר, האן מפתח תפיסה מקורית של המושג אלימות. רעיון מרכזי בתזה של האן הוא שאלימות מוצאת ביטוי בצורות 'שליליות' ו'חיוביות' (שימו לב: אין מדובר בשיפוט נורמטיבי לגבי הביטויים עצמם) אלימות שלילית היא ביטוי פיזי גלוי של אלימות, המתבטאת במלחמה, בעינויים, טרור וכו'; אלימות חיובית "מתבטאת כהישג יתר, ייצור יתר, תקשורת יתר, תשומת לב יתרה והיפראקטיביות". האלימות החיוביות, מזהיר האן, עלולה להיות הרת אסון אפילו יותר מזו של שליליות. "זיהום, פלישה והסתננות פינו את מקומם לאוטם."

 נושאי כתיבתו 
האן כותב על נושאים כמו הפרעת קשב וריכוז, הפרעת אישיות גבולית, שחיקה, דיכאון, תשישות, אינטרנט, אהבה, ריבוי משימות, תרבות הפופ, כוח, רציונליות, דת, מדיה חברתית, סובייקטיביות, עייפות, שקיפות ואלימות.

 תגובות לספריו 
ממוזער| האן זוכה ב לצד ז'אק אטלי, כריסטוף ברבייר, פיליפ-ז'וזף סלזאר ואחרים
ספרו חברת התשישות תורגם למספר שפות. מספר עיתונים דרום קוריאנים בחרו בו כספר החשוב ביותר בשנת 2012. הוא מכר למעלה ממאה אלף עותקים ברחבי אמריקה הלטינית, קוריאה וספרד. The Guardian כתב ביקורת חיובית על ספרו מ-2017 Psychopolitics: Neoliberalism and New Technologies of Power, בעוד שה - Hong Kong Review of Books שיבח את כתיבתו בתור "תמציתית כמעט עד כדי אפוריסטית, סגנון הכתיבה של האן מצליח לזקק רעיונות מורכבים לפרוזה קריאה ומשכנעת מאוד" תוך שהוא מציין כי "בהזדמנויות אחרות, האן מתקרב בצורה לא נוחה להצהרות בגודל של שלטי חוצות ("ניאוליברליזם הוא 'הקפיטליזם של 'ה-Like'), מה שמדגיש את הגבול הדק בין להיות פיקח לבין התעצלות עד כיד הפרחת סיסמאות. " ה-Los Angeles Review of Books תיאר אותו כ-"מועמד לא פחות טוב מכל אחד אחר להיות הפילוסוף של הרגע."

כתב ה-Der Freitag סטפן קראפט ביקר אותו על כך שהוא נשען על הפילוסוף האנטי-דמוקרטי ואנטי-טכנולוגי קרל שמיט, וטען כי הוא "מבלבל בין סיבה ותוצאה: לא התקווה ליותר שקיפות הפכה את הדמוקרטיה לטכנוקרטיה, אלא סרובם של הפרוגרסיבים לשקול את ההשלכות של טכנולוגיית המידע על התהליך הפוליטי". (ציטוט מקורי בגרמנית: "Ursache und Wirkung: Nicht die Hoffnung auf mehr Transparenz hat die Demokratie zur Technokratie gemacht, sondern die Weigerung selbst Progressiver, die Folgen der Informationstechnik auf den politischen Prozess zu bedenken.")

 יצירותיו באנגלית 
 The Burnout Society (Stanford: Stanford University Press, 2015) .
 The Transparency Society (Stanford: Stanford Briefs, 2015) 
 The Agony of Eros (Cambridge, Massachusetts: MIT Press, 2017) 
 In the Swarm: Digital Prospects (Cambridge, Massachusetts: MIT Press, 2017), 
 Psychopolitics: Neoliberalism and New Technologies of Power (London & New York: Verso Books, 2017) 
 Saving Beauty (Cambridge: Polity Press, 2017) 
 The Scent of Time: A Philosophical Essay on the Art of Lingering (Cambridge: Polity Press, 2017) 
 Shanzhai: Deconstruction in Chinese (Cambridge, Massachusetts: MIT Press, 2017) 
 The Expulsion of the Other: Society, Perception and Communication Today (Cambridge: Polity Press, 2018) 
 Topology of Violence (Cambridge, Massachusetts: MIT Press, 2018) 
 What Is Power? (Cambridge: Polity Press, 2018) 
 Good Entertainment: A Deconstruction of the Western Passion Narrative (Cambridge, Mass.: MIT Press, 2019) 
 The Disappearance of Rituals: A Topology of the Present (Cambridge: Polity Press, 2020) 
 Capitalism and the Death Drive (Cambridge: Polity Press, 2021) 
 The Palliative Society: Pain Today (Cambridge: Polity Press, 2021) 
 Hyperculture: Culture and Globalisation (Cambridge: Polity Press, 2022) 
 Infocracy: Digitization and the Crisis of Democracy (Cambridge: Polity Press, 2022) 
 Non-things: Upheaval in the Lifeworld (Cambridge: Polity Press, 2022) 
 The Philosophy of Zen Buddhism (Cambridge: Polity Press, 2022) 
 Absence: On the Culture and Philosophy of the Far East (Cambridge: Polity Press, 2023) 
 Vita contemplativa: In praise of inactivity (Cambridge: Polity Press, 2023) 
 The Crisis of Narration (Cambridge: Polity Press, 2024) 

 קישורים חיצוניים 

 ביונג-צ'ול האן ריטואל טקס - פודקאסט
 Literature by and about Byung-Chul Han in the German National Library catalogue
 Byung-Chul Han's web page at the Staatliche Hochschule für Gestaltung, Karlsruhe
 Byung-Chul Han, Essay on the ethics of drones
 Interview with Byung-Chul Han in the Sueddeutsche Zeitung
 El espejo intervenido: una conversación entre David Hume y Byung-Chul Han. Revista de Filosofía, 38(97), 2021, pp. 50-70. 
 Prácticas de la amabilidad: una interpretación del pensamiento de Byung-Chul Han. Areté. Revista de Filosofía, 34(2), 2022, pp. 291-318. X
 ¿Lejano Oriente como arma para la revolución? Reflexiones sobre el papel de la filosofía oriental en la obra de Byung-Chul Han. Estudios de Filosofía, 67, 2022, pp. 5-24. 
 Juan David Almeyda Sarmiento: Hacia una ética del jardín.Estudios filosóficos sobre el pensamiento de Byung-Chul Han. Editorial Universidad Industrial de Santander. 2023. 
 Byung-Chul Han: the critique of achievement society in For Work / Against Work Debates on the centrality of work

 הערות שוליים 

קטגוריה:חוקרי תקשורת המונים
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:ילידי 1959