ז'קלין בוז'ו-גרנייה

ז'קלין בוז'ו-גרנייה (Jacqueline Beaujeu-Garnier; 11 במאי 1917 – 28 באפריל 1995) הייתה גאוגרפית צרפתייה. מ-1960 ועד לפרישתה לגמלאות ב-1985 פעלה כפרופסור בסגל המכון לגאוגרפיה  של אוניברסיטת סורבון, ומ-1983 ועד מותה ב-1995 כיהנה כנשיאת החברה הגאוגרפית הצרפתית.

קורות חייה ופועלה
נולדה בעיירה Aiguilhe במחוז לואר עילי  שבחבל אוברן-רון-אלפ. בסוף שנות ה-30 למדה אצל הגאוגרף אנדרה שולי  במכון לגאוגרפיה של אוניברסיטת סורבון בפריז והמשיכה שם כעוזרת הוראה. ב-1947 הייתה האישה הראשונה בצרפת שקיבלה תואר דוקטור בגאוגרפיה.
ב-1948, אחרי תקופה קצרה של הוראה באוניברסיטת פואטייה, מונתה לפרופסור באוניברסיטת ליל , וב-1960 חזרה לסורבון שם לימדה עד צאתה לגמלאות ב-1985. בצד ההוראה עסקה במחקר במסגרת המרכז הלאומי למחקר מדעי (SNRS) והמכון לתכנון עירוני של פריז.

דרכהּ בתחום הגאוגרפיה הקבילה לדרכם של גאוגרפים אחרים בני דורהּ. דרך זו אופיינה במעבר של מוקדי העניין ונושאי המחקר מגאוגרפיה פיזית וגאוגרפיה רגיונלית, למחקרי הגאוגרפיה האנושית, תחילה בתחום הדמוגרפי ובהמשך בנושאי גאוגרפיה עירונית שבהם התמקדה. נחשבה לחלוצה ביישום גישות גאוגרפיות בתכנון רגיונלי ועירוני, והעדיפה את המונח "גאוגרפיה ישׂימה" (Géographie Applicable) על פני "יישומית". בד בבד עם עיסוקיה בהוראה ובמחקר הייתה מעורבת בהפקת כתבי עת מובילים בגאוגרפיה. שימשה כעורכת הראשית של L'Information géographique  (שבעבודת המערכת שלו השתתפה עוד בתקופת לימודיה), Annales de Geographie ו- Cahiers du Centre de Recherches et d'Etudes sur Paris et l'Ile de France.

בוז'ו-גרנייה הייתה האישה הראשונה שכיהנה כנשיאת החברה הגאוגרפית הצרפתית. במהלך עבודתה זכתה לאותות הוקרה לרוב, בהם מדליית כסף מטעם החברה הגאוגרפית הצרפתית, מדליית איגוד הגאוגרפים האמריקאים , מדליית החברה הגאוגרפית האמריקאית, מדליית המחקר של החברה הגאוגרפית המלכותית של סקוטלנד, מדליה מטעם עיריית פריז .
בין היתר הייתה כלת פרס prix Broquette-Gonin לספרות 1966 על חיבורהּ מ-1965 "שלושה מיליארד בני אדם". ב-1993 העניקה לה האקדמיה הצרפתית פרס על ספרהּ "צירוף מקרים או גזֵרה משמיים? גאוגרפיה של פריז".
ב-1973 הוענקה לה דרגת מפקד בלגיון הכבוד, וכן דרגת "הצלב הגדול", הגבוהה ביותר במסדר ההצטיינות הצרפתי . בוז'ו-גרנייה הייתה חברת כבוד בחברה הגאוגרפית המלכותית הבריטית וכלת פרס כבוד של האיגוד הבין-לאומי לגאוגרפיה ב-1988.

בוז'ו-גרנייה נפטרה בביתה ברובע ה-14 של פריז אחרי מחלה קשה. בעלה ב-57 השנים שקדמו, ההיסטוריון והלטיניסט ז'אן בוז'ו , הלך לעולמו חודשים ספורים אחריה.

לקריאה נוספת 
 Hugh Clout (2009), "Jacqueline Beaujeu-Garnier (1917–1995)", in: H. Lorimer, W. Hayden, C. Withers (eds.), Geographers: Biobibliographical Studies 28, Continuum International Publishing Group, pp. 131–146. .
קישורים חיצוניים

 Jacqueline Bonnamour, "In memoriam: Jacqueline Beaujeu-Garnier", L'Information Géographique 59 (2), 1995, p. 45
 Philippe Pinchemel, "Obituaries: Jacqueline Beaujeu-Garnier 1917-1995", in: The Geographical Journal 161 (3), 1995, pp. 354-355
	André Gamblin, "In memoriam, Jacqueline Beaujeu-Garnier", Hommes et Terres du Nord, 1996/1, p. 3
 Robic, M.-C., "Beaujeu-Garnier, J.", in: R. Kitchin, N. Thrift (eds.), International Encyclopedia of Human Geography, Elsevier, 2009, pp. 275–276 
 Marie-Claire Robic, "Jacqueline Beaujeu-Garnier ", Le Dictionnaire universel des Créatrices
 Nicholas Ginsburger, "The female quarter of geographers: dynamics and limits of feminization in French and international university geography (1928-1938)", Varia 29, 2016, pp. 213-248
 Nicolas Ginsburger, "Portrait en groupe de femmes-géographes. La féminisation du champ disciplinaire au milieu du xxe siècle, entre effets de contexte et de structure (1938-1960)", In: Annales de géographie 713 (1), 2017, pp. 107–133
 Nicolas Ginsburherm, "JACQUELINE BEAUJEU-GARNIER", Hypergeo, November 16, 2020 (כולל רשימה של פרסומיה הבולטים)

הערות שוליים

קטגוריה:גאוגרפיות
קטגוריה:גאוגרפים צרפתים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1917
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1995