שיח' אחמד אחסאא'י

שיח' אחמד אבן זיין א-דין אבן אבראהים אל-אחסאא'י (ערבית: شيخ أحمد بن زين الدين بن إبراهيم الأحسائي) (נולד במאי 1753– נפטר ב-27 ביוני 1826), הידוע בכינויו שייח אחמד או אל-אחסאא'י, היה תאולוג ומשפטן מוסלמי שיעי בולט שייסד את אסכולת השיח'יה בעלת ההשפעה, שמשכה חסידים בתחומי האימפריה הפרסית והעות'מאנית.

הוא היה יליד אזור אל-אחסא (חצי האי ערב המזרחי), התחנך בבחריין וכן במרכזים התאולוגיים של נג'ף וכרבלא שבעיראק. כמי ששהה במהלך עשרים השנים האחרונות לחייו, באיראן, הוא קיבל את הגנתם וחסותם של נסיכי שושלת קג'אר. אבותיו היו סונים נוודים.
שייח' אחמד בידל עצמו מהגישה התריסרית השיעית, בנושאים מרכזיים הקשורים לאסכטולוגיה אסלאמית, תפקידם של העולמא והפרשנות הנכונה של החדית' המיסטי של שנים עשר האימאמים. הבדלים אלה, לפי המלומד הבהאי פיטר סמית', הובילו להאשמות בכפירה בקרב חברי העולמא האורתודוקסים השיעים, ומקרים של רדיפה נגד אחסאא'י וחסידיו התרחשו במהלך חייו ולאחריו. תורתו הייתה מורכבת, ולכן הוא קיים לעיתים קרובות את התקייה, כשהוא מסתיר את רעיונותיו השנויים במחלוקת ממתנגדיו.

תלמידו הראשי של אל-אחסאא'י, היה סייד כאזם רשתי, שירש אותו כמנהיגו של זרם דתי מובחן זה. רשתי, שטען אף הוא להיותו מודרך על ידי חזיונות, גיבש סביבו את המאמינים השיח'ים שהתפזרו לכל עבר, אך הוא עצמו לא מינה יורש כלל ועיקר. השיח'יה, אם כן, התפצלה לסיעה שמרנית אותה הנהיג כרים ח'אן אל-כרמאני ולסיעה רדיקלית יותר, אותה הנהיג סייד עלי מוחמד, שהיה ידוע בכינוי באב, שהכריז על עצמו כנביא אשר יבטל את חוקי האסלאם. רבים מהשיח'ים הפכו למאמינים באבים, כאשר רובם ככולם יהפכו עד מהירה לבהאים, המונים כיום 8 מיליון מאמינים, המחשיבים את חזיונותיו של אל-אחסאא'י כניצני הבראשית של דתם.

 היסטוריה 
 ראשית חייו 
ישנו מידע מועט הנוגע לראשית חייו של שיח' אחמד, למעט העובדה שהוא נולד באל-אחסא, בצפון מזרח חצי האי ערב, למשפחה שיעית ממוצא סוני בשנת 1166 להג'רה (1753), או 1157 לספירת השנים המוסלמית (1744). הספר המתעד את תולדות הדת הבהאית, מפציעי השחר, מתאר את התעוררותו הרוחנית באופן הבא:

אמנם לא ברור עד כמה הפרשנות של נביל עולה בקנה אחד עם רגשותיו האמיתיים של שייח' אחמד, אך המניעים הבסיסיים לרפורמה, ובסופו של דבר לציפייה משיחית, מתבהרים במקצת.

 חינוך ושליחות 
שייח' אחמד, בהגיעו קרוב לגיל ארבעים (1784 או 1794 בקירוב), החל ללמוד בשקידה במרכזי חכמי הדת השיעים כמו כרבלא ונג'ף. הוא השיג הכרה מספקת בחוגים אלו, כדי להיות מוכרז כמוג'תהיד בעיר כרבלא, כלומר פרשן של החוק האסלאמי. הוא התווכח עם מלומדים סופיים ונאו-אפלטוניים, והשיג מוניטין חיובי בקרב מתנגדיהם. הוא הכריז שבתוך הקוראן כבר נמצאים באופן מהותי, כל תחומי המדע והידע, כך שאם רוצה אדם להצטיין במדעים, יש ללקט כל ידע שכזה מהקוראן. לשם כך, הוא פיתח שיטות פרשניות לקוראן וכמו כן, הוא חיפש ללמד את עצמו את כל תחומי הידע שבעולם המוסלמי, נכון לאותה תקופה.

הוא אף גילה הערצה לאימאמים, אף מעבר למידת הערצתם של בני זמנו, האדוקים בדתם, ואף אימץ השקפת עולם הטרודוקסית באשר לחיים שלאחר המוות, תחיית המתים, אחרית הימים, כמו גם בנוגע לרפואה ולקוסמולוגיה. בבסיס השקפת עולמו בנוגע לעולם הנשמות, הוא הניח שישנו "גוף עדין" הנפרד מהגוף הפיזי אך מקושר אליו, דבר ששינה את דעותיו לגבי המסתורין האופף את דבר היעלמותו של האימאם השנים-עשר האחרון, מוחמד אל-מהדי, לדידם של התריסריים. דעותיו אלו, הביאו לכך שכמה אנשי דת מלומדים, הוקיעו אותו והוא אף השתתף בוויכוחים רבים לפני שהמשיך לפרס, שם השתקע לזמן מה במחוז יזד. רבים מספריו ומחיבוריו נכתבו ביזד.
חלומות וחזיונות
אחסאא'י חווה סדרת חלומות וחזיונות. בחלום אחד כזה שאותו הוא סיפר, הוא האמין שניתנה לו הרשות למסור ידע מכל אחד משנים-עשר האימאמים. בחלום נוסף, הוא ראה את האימאם חסן, מלמד אותו פסוקי קוראן.
הגותו התאולוגית
התאולוגיה של אחסאא'י מושפעת עמוקות מזו של שיאהב א-דין אל-סוהרווארדי. דבר זה נכון במיוחד לגבי קיומו הערטילאי של האימאם הנסתר בעולם שאינו נראה, הדרכים שבהם אדם יכול לזהות אותו, וכן הזמן המדויק ונסיבות הופעתו הצפויה. שאיפתו של אחסאא'י להושיע את האנושות, התעלתה מעבר למחויבויות דתיות גרידא, ובמקום זאת התמקדה בעיסוק אינטואיטיבי במקודש בתוך מרחב מושגי אותו כינה "הורקליה". עולם זה, השאול אף הוא מהגותו של סוהרווארדי, הפילוסוף האיראני בן המאה השתים-עשרה, שימש כתווך בין העולם הגשמי לעולם השמיימי.

בתחומי נופיו הדמיוניים של "הורקליה", האימאם הנסתר אינו נראה לאנושות, בדומה לנשמות המאמינים הממתינות ליום הדין. בעולם זה, מאמינים שחידדו את יכולותיהם השכליות והמוסריות, יכלו להתבונן בנוכחותו של האימאם הנעלם, ולפגוש אף ב"מניפסטציה" שלו בעולם הגשמי. אחסאא'י זיהה את ה"שיעי המושלם", כמי שהגיע למצב של שלמות חזיונית, ומסוגל להדריך אחרים למסע טרנספורמטיבי דומה. מושג זה הדהד את הרעיון, המפותח דיו, של "האדם המושלם", המצוי בסופיות.

אחסאא'י הציע פתרון לשאלה המסובכת בדבר משך חייו של האימאם הנעלם, שהוא אלף שנה, בעולם שאיננו גשמי, בהציעו דוגמה של אימאם שמיימי, המתקיים בעולם התווך "הורקליה". על אף שאחסאא'י לא הביע זאת במפורש אף פעם, בכתביו הסתומים לרוב להבנה, המסקנה שעלתה היא שהאימאם הנעלם, יגלה את עצמו בסופו של דבר, בצורה גשמית חדשה, במהלך הזמן.

ייסוד השייח'יה
חואן קול מסכם את נסיבות ייסודה של אסכולת השיח'יה, והשאלות שעלו בעקבות זאת, כשדעותיו של אחסאא'י כבר מגובשות וכשהוא החל כבר לרכוש קהל מאמינים:

החוקר הבהאי מוג'ן מומן (Moojan Momen), בספרו שראה אור באנגלית, Introduction to Shiʻi Islam, בהוצאת גורג' רונלד, אוקספורד, קובע שמוג'תהידים רבים חששו שהעדפת אחסאא'י את הידע האינטואיטיבי, שאותו הוא טען שרכש ישירות בהשראת האימאמים, תפגע באופן רציני בסמכותם ובמעמדם. מומן העניק פרשנות בנוגע לתורתו של אחסאא'י ולאלו של ממשיכיו, שבתקופתם החריף העימות עם האורתודוקסיה השיעית.

החוקר הבהאי ניידר סיידי (Nader Saiedi), בספרו Gate of the Heart, אפיין את אנשי השיח'יה, כבעלי ציפיות משיחיות נלהבות, כבעלי ידע אזוטרי ומיסטי מורכב, כמי שהתעקשו על כך שהמהות האלוהית היא טרנסצנדנטית לחלוטין, כמי שדחו את דוקטרינת "אחדות היש", מיסודו של אבן ערבי, כמי שהעניקו פרשנות מחודשת לאמונה המסורתית בתחייה הגשמית של הגוף, וקביעותיהם (הלא חד-משמעיות), ביחס להכרח בנוכחות של שער חי (باب), לאימאם הנעלם, לשם הדרכת הקהילה השיעית.
יורש
שייח' אחמד אחסאא'י מינה ליורשו את כאזם רשתי, שהנהיג את התנועה השייח'ית עד למותו. הוא הדריך את תלמידיו איך לזהות את המהדי וה-المسيح, כלומר התפיסה המוסלמית את ישו כמי שעתיד לחזור לפני בואו של המהדי (המאוזכר לעיל). לאחר מותו, ב-1843, רבים מתלמידיו נפוצו ברחבי עיראק ואיראן כדי לחפש אחרי מנהיג חדש.
חיבוריו שפורסמו
שייח' אחמד אחסאא'י נודע ככותב פורה, כמי שהשלים ופרסם 71 חיבורים במהלך חייו, שמהם שרדו עד לימינו אלה, 354 כתבי יד. כשהוא כותב בעיקר בערבית, יצירתו כיסתה מנעד רחב של ז'אנרים ספרותיים. רוב חיבוריו כוללים התכתבויות עם עולמא אחרים או עם תלמידיו, לרוב מתוך כוונה להרחיב פרשנות של עקרון אשר קודם בחיבור אחר, או לתת תשובות לשאלות מטרידות בנוגע לתאולוגיה ולהלכה אסלאמיות. מסות ושיעורים שחוברו על ידי אחסאא'י באופן עצמאי, מרכיבים רק חלק קטן מחיבוריו, אך נוטים להיות ארוכים יותר מהתכתבויותיו, ונלמדים ומודפסים מחדש לרוב יותר. בהתאם למסורת הספרותית-אקדמית, הפרסית והמוסלמית, מספר גדול מחיבוריו, כתובים באופן הכולל פרשנויות של סורות מהקוראן, חדית'ים חשובים של מוחמד או של האימאמים, או כתובים בהשראת מחברים תאולוגיים או מיסטיים מוקדמים יותר. הביבליוגרפיה המקיפה ביותר של חיבוריו הידועים של אחסאא'י, מזהה שנים עשר נושאים, הנדונים באמצעות חיבורים ספציפיים:
Sharh al-Hikma al-Arshiyya
Sharh al-Fawa'id
Jawami' al-Kalim
Sharh al-Masha'ir
Sharh al-'Arshiyya
Sharh al-Ziyara al-Jami'a al-Kabira
Rasa'il al-Hikma. Al-Da'ira al-'Alamiyya
הפניות
 Amir-Moezzi, Mohammad Ali. "Une absence remplie de présences. Herméneutiques de l'occultation chez les Shaykhiyya (Aspects de l'imamologie duodécimaine VII) ," in Bulletin of the School of Oriental and African Studies Vol. 64, No. 1. (2001) pp. 1–18.
Cole, Juan R. I. (2001-08-30), "Shaykh Ahmad Al-Ahsaʾi on the Sources of Religious Authority", The Most Learned of the Shiʿa, Oxford University Press, pp. 82–92,
Cole, Juan R.I. "The World as Text: Cosmologies of Shaykh Ahmad al-Ahsa'i," in Studia Islamica, No. 80. (1994), pp. 145–163.
MacEoin, Denis. S.V. "Ahsa'i, Shaikh Ahmad b. Zayn al-Din," in Encyclopaedia Iranica, 3 vols. - (London: Routledge and Kegan Paul, 1983).
MacEoin, Denis. The Messiah of Shiraz. Brill (Leyden, 2008).
Hamid, Idris Samawi. The Metaphysics and Cosmology of Process According to Shaykh Ahmad al-Ahsa'i. (Ph.D. dissertation: State University of New York at Buffalo, 1998).
Lambden, Stephen (May 26, 2016). "Twin Shining Lights, Part 1: Shaykh Ahmad ibn Zayn al-Din al-Ahsa'i". Lights of 'Irfán: Papers Presented at the 'Irfán Colloquia and Seminars. 17.
Momen, Moojan (1985). An Introduction to Shiʻi Islam: The History and Doctrines of Twelver Shiʻism. Yale University Press. pp. 229.
Momen, Moojan (1991). "The Works of Shaykh Ahmad al-Ahsá'í: A Bibliography". Baháʼí Studies Bulletin. Monograph #1: 177.
A.L.M, Nicolas (1910). Essai sur le cheikhisme. Paris, France: Paul Geuthner.
Rafati, Vahid (1979). The Development of Shaykhi Thought in Shiʻi Islam. Ph.D. dissertation, University of California, Los Angeles.
Zarandi, Nabil (1932) [Written in 1887-88]. Nabíl's Narrative of the Early Days of the Baháʼí Revelation. Translated by Effendi, Shoghi (Hardcover ed.). Wilmette, Illinois, USA: Baháʼí Publishing Trust.
Iran: A Modern History, Abbas Amanat, Yale University Press, New Haven, 2017.

קישורים חיצוניים

Sheykh Ahmad Ahsa'i, Iranica
alabrar.com for more information about Shaykhi teachings. (This site is in the Arabic language.)
Early Shaykhism - Some biographical notes, translations and studies
Collected Works of Shaykh Ahmad al-Ahsa'i at H-Bahai Discussion Network
הערות שוליים

קטגוריה:תאולוגיה אסלאמית
קטגוריה:מוסלמים שיעים