אנה ז'אן איירס

אנה ז'אן איירס (באנגלית: Anna Jean Ayres; 18 ביולי 1920 - 16 בדצמבר 1988) הייתה מרפאה בעיסוק אמריקאית, פסיכולוגית חינוכית וסנגורית עבור אנשים עם צרכים מיוחדים. היא נודעה בעבודתה על תאוריית האינטגרציה הסנסורית.

 ביוגרפיה 
הוריה של איירס, פלטשר ולואיז (סטם) איירס, נולדו בחוות אגוזי מלך בוויסייליה, קליפורניה, ב-1920, שניהם היו מורים בבית הספר.

איירס קיבלה תואר ראשון בריפוי בעיסוק ב-1945, תואר שני בריפוי בעיסוק ב-1954, ודוקטורט בפסיכולוגיה חינוכית ב-1961, כולם מאוניברסיטת דרום קליפורניה בלוס אנג'לס. היא החלה את עבודת הפוסט-דוקטורט שלה במכון לחקר המוח של UCLA מ-1964 עד 1966 בהנחיית ד"ר ארתור פרמלי. היא שימשה כחברת סגל במחלקות לריפוי בעיסוק ולחינוך מיוחד באוניברסיטת דרום קליפורניה מ-1955 עד 1984.

איירס כתבה שני ספרים ויותר משלושים מאמרי כתבי עת. ב-1975 היא נתנה תוקף מבחנים שנודעו במקור כמבחני האינטגרציה החושית, של דרום קליפורניה ומאוחר יותר נתנה תוקף למבחני האינטגרציה התחושתי והפראקסיס ב-1989.

בשנת 1976 ייסדה איירס מרפאה פרטית לילדים בשם Ayres Clinic בטורנס, קליפורניה, שם ערכה הערכה והתערבות בריפוי בעיסוק בילדים ומבוגרים עם מגוון הפרעות, כולל לקויות למידה ואוטיזם.

איירס נפטרה מסיבוכים של סרטן השד ב-16 בדצמבר 1988.

 פיתוח תורת האינטגרציה הסנסורית 
בהתבסס על עבודתם של צ'ארלס סקוט שרינגטון ואחרים, החלה איירס לפתח את התיאוריה וטכניקות ההתערבות הקשורות לאינטגרציה סנסורית בשנות ה-50, על ידי בחינת הקשר בין המוח להתנהגות. עד שנות ה-60, איירס זיהתה ותיארה חוסר תפקוד באינטגרציה סנסורית, שאותו כינתה מאוחר יותר כחוסר תפקוד אינטגרטיבי חושי. היא הגדירה אינטגרציה סנסורית כתהליך נוירולוגי ועצבי המארגן את התחושות המגיעות דרך החושים מהגוף ומהסביבה אל המוח, ובכך מאפשר לאדם להתנהל באופן יעיל בסביבתו. אינטגרציה סנסורית משפיעה על הוויסות הרגשי, הלמידה, ההתנהגות והמעורבות בחיי היום יום.

בין השנים 1968 ו-1989 העבירה איירס מבחנים של תפקודים אינטגרטיביים תחושתיים ומעשיים עם ילדים עם קשיי למידה ובעיות מוטוריות, ואותם מבחנים העבירה לילדים ללא בעיות אלה. הממצאים פורסמו במקור כ"מבחני אינטגרציה סנסורית של דרום קליפורניה" ולאחר מכן עודכנו כ"מבחני אינטגרציה סנסורית ופרקסיס. היא פרסמה ניתוחי גורמים רבים של ממצאי הערכה שאפשרו לה לזהות דפוסים של תפקוד לקוי אינטגרטיבי חושי, אשר אושרו מאוחר יותר על ידי חוקרים אחרים שהרחיבו עליהם (למשל בהקשר של הפרעת קשב וריכוז והפרעות היפראקטיביות).

 אי תפקוד באינטגרציה סנסורית 
איירס הגדירה מספר תתי סוגים של תפקודים לקויים אצל ילדים עם בעיות סנסומוטוריות או בעיות למידה, ופיתחה גישה טיפולית שלמה עבור ילדים אלה.

ב-1972 פרסמה איירס את הקשיים באינטגרציה מוטורית כקושי בעיבוד חושי (Sensory Processing Disorder) – שהוא תופעה של עיבוד לא תקין של העצבים במוח אשר אחראים על עיבוד המידע המגיע מהקולטנים החושיים שעל גופנו ומסביבנו ומפרשת אותם לפעולה. יכולות העיבוד החושי של האדם עוזרות לו בתקשורת חברתית ובפיתוח כישורים מוטוריים. בשנת 1979, פרסמה איירס את הספר "הילד ואינטגרציה סנסורית", ספר שמטרתו לעזור להורים לזהות בעיות אינטגרציה חושית אצל ילדם ולסייע לילד תוך הבנת התחושות שלו.

 לקויות באינטגרציה סנסורית 
כגישה של התערבות טיפולית, טיפול בהפרעות באינטגרציה סנסורית משמש כמסגרת התייחסות קלינית להערכה וטיפול באנשים שיש להם הפרעות תפקודיות בעיבוד חושי.Parham, D. & Mailloux, Z. (2010). Sensory Integration. In Case-Smith, J. & O'Brien, J. (Eds.), Occupational Therapy For Children (6th ed.). (pp 325-372). Maryland Heights, Missouri: Mosby Elsevier. איירס ראתה בהתערבות טיפולית באינטגרציה חושית מומחיות של ריפוי בעיסוק, ובעקבותיה התחילו מרפאים בעיסוק להתמקד בעזרה לאנשים ללמוד כיצד לעבד ולקבל מידע חושי בצורה יעילה יותר. לפיכך, ההערכה וההתערבות מנקודת מבט של אינטגרציה סנסורית, משמשות לרוב העוסקים בריפוי בעיסוק בטיפול בילדים עם קשיים בביצועים תפקודיים הקשורים לחוסר תפקוד אינטגרטיבי חושי או עיבוד חושי.

איירס פיתחה את גישת ההתערבות באמצעות מחקר אמפירי. עם זאת, לאחרונה יש המפקפקים במידת יעילותה של הגישה. מחקרים רבים עדכניים לא תמכו ביעילות הטיפול, ומחקרים שכן תומכים ביעילות הטיפול נמצאו כבעלי "פגמים מתודולוגיים חמורים". מומחים רבים סבורים כי איירס יצרה את אחד המבנים הראשונים בריפוי בעיסוק, לתרגול מבוסס ראיות באמצעות פיתוח התיאוריה שלה, פיתוח מודלים, פיתוח הערכה ואסטרטגיות התערבות.

התיאוריה וההיבט המעשי של האינטגרציה הסנסורית נתקלו בהתנגדות במקצוע הריפוי בעיסוק כמו גם בדיסציפלינות אחרות. סקירה שנערכה לאחרונה הגיעה למסקנה שטיפול באינטגרציה סנסורית הוא "לא יעיל וכי היסודות התאורטיים שלו ונוהלי ההערכה אינם מאושרים". יתרה מכך, המחברים הזהירו כי טכניקות הטיפול קיימות מחוץ לגבולות הפרקטיקה מבוססת הראיות וכי הטיפול באינטגרציה סנסורית עלול להוות שימוש לרעה במשאבים מוגבלים. ממצאים אלו מאששים את הממצאים של מחקרים וסקירות אחרות, על היעילות של הטיפול .

 פרסים והוקרה 
איירס זכתה למספר תוארי כבוד מהאגודה האמריקאית לריפוי בעיסוק (AOTA) - כולל הפרס הנקרא Eleanor Clarke Slagle Lectureship - פרס הצטיינות וקבלת חברות באקדמיה. היא תוארה על ידי תלמידיה ועמיתיה כ"חלוצה במדעי המוח האפקטיביים" (שניידר, 2005), "תאורטיקנית התפתחותית" (נוקס, 2005), "אחת התאורטיקניות המקוריות בהבנת התאוריה של המוטוריות התפיסתית " (סמית' רולי, 2005). "חלוצה בהבנה של דיספרקסיה התפתחותית" (Cermak, 2005), ו"מתבוננת נבונה בהתנהגות אנושית ובהתפתחות נוירולוגית" (באומן, 2005).

איירס הקדישה את זמנה לקידום אסטרטגיות התערבות מונעות גישה מדעית, המובילות לאיכות חיים טובה יותר עבור אנשים עם מוגבלות ובני משפחותיהם. עבודתה קידמה את המחקר ואת ההבנה בתחום מדעי המוח הקליניים, החשיבות של התנסות בהבנת התפתחות המוח, התפקיד ההגנתי של הוויסות החושי והבנת ההפרעות בוויסות החושי כתורמים להפרעות התנהגות, והשפעת תאורית התפיסה המוטורית באוטיזם.

הערות שוליים

קטגוריה:מדעניות אמריקאיות במאה ה-20
קטגוריה:פסיכולוגיות אמריקאיות
קטגוריה:ריפוי בעיסוק
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1988
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1988