כשהרוח נושבת

כשהרוח נושבת (באנגלית: When the Wind Blows) הוא סרט קולנוע מונפש בריטי מסוגת דרמה משנת 1986, בבימויו של ג'ימי מוראקאמי לתסריט של ריימונד בריגס, המבוסס על רומן גרפי באותו שם שיצר בריגס. הוא עוקב אחרי זוג קשישים (מדובבים על ידי פגי אשקרופט וג'ון מילס) המתגוררים באזור כפרי מבודד בבריטניה, ומנסים לשרוד שואה גרעינית שהחריבה את העולם שהכירו, בעוד הם מתקשים להפנים את משמעות החורבן שסביבם.

את המוזיקה לפסקול הסרט הלחין רוג'ר ווטרס, והיא כוללת קטעים ושירים של אמנים נוספים. את שיר הנושא כתב ושר דייוויד בואי.

בהשראת הסרט כתב רמי פורטיס את שירו "שקיעתה של הזריחה".

עלילת הסרט
ג'ים בלוגס (מדובב על ידי ג'ון מילס) ואשתו, הילדה (מדובבת על ידי פגי אשקרופט), הם זוג קשישים המתגוררים בבית מבודד באזור סאסקס שבאנגליה. ג'ים מקפיד להישאר מעודכן בחדשות המבשרות על מתיחות גוברת והולכת בין ברית המועצות ומדינות המערב עקב מלחמת ברית המועצות - אפגניסטן, המאיימת להפוך לעימות גרעיני כלל עולמי.

כאשר הוא שומע בחדשות ברדיו שעימות גרעיני עלול להתרחש בטווח זמן של ימים, ג'ים מקפיד למלא את הוראות הממשלה על מנת להתכונן – הוא בונה מקלט מאולתר בתוך ביתו, מכסה את החלונות בצבע לבן, ומכין שקים שהוא והילדה יוכלו לישון עליהם בעת הצורך. למרות החשש, ג'ים והילדה משוכנעים שיוכלו לשרוד את המלחמה, כפי ששרדו את מלחמת העולם השנייה, ושבסופו של דבר הסובייטים יובסו.

כאשר שידור הרדיו מתריע על תחילת המתקפה ומעדכן שטילים בליסטיים בין-יבשתיים עושים את דרכם לבריטניה, ממהר הזוג למקלט המאולתר, ומצליח בקושי לחמוק מהדף האוויר המחריב את ביתם, תוצאה של פיצוץ גרעיני שהתרחש בסמוך.

לאחר מספר לילות הם יוצאים מהמקלט לסביבה חרבה, שכל התשתיות, השירותים והתקשורת בה הושמדו וחדלו מלפעול. בתמימותם, הם בטוחים שמדובר בהפסקה זמנית בלבד עקב אילוצי המלחמה. הם נשארים שלווים ותמימים, וממשיכים בשגרה יומית ככל האפשר – מכינים אוכל ותה על גזיה, ומדברים על סידורים שיצטרכו לעשות לאחר המלחמה. הם מנסים לחדש את מלאי המים שלהם, ההולך ואוזל, באמצעות מי גשם, כשהם משוכנעים שבקרוב תגיע הממשלה לחלץ אותם. הם מתעלמים מסימני החורבן סביבם – חורף גרעיני עם אוויר שמלא באפר החוסם את אור השמש ויוצר ערפל כבד, חיות מתות וגוססות, מבנים הרוסים וצמחייה חרוכה - וממשיכים לקוות ולצפות לחילוץ ולפתרונות שתביא הממשלה; אך ככל שהזמן עובר, נחלשת תקוותם לנוכח בדידותם, מחסור הולך וגובר במזון ובמים, ותסמינים הולכים ומתגברים של מחלת קרינה.

מצבה של הילדה מחמיר במיוחד, והיא מזדעזעת כשהיא נתקלת בעכברוש באסלה המיובשת שנותרה מביתם. יחד עם התסמינים המחמירים היא מאבדת את תקוותה. ג'ים מנסה להרים את רוחה, עדיין בטוח בתמימותו שהתרופה למחלתה נמצאת מרחק הליכה לבית המרקחת.

לאחר מספר ימים, הזוג כבר למעשה נפל למשכב ושניהם הולכים וגוססים. רוחה של הילדה נופלת עוד יותר כאשר שיערה נושר. ג'ים מנסה לחזק אותה, עדיין בטוח ששירותי החירום בדרך אליהם, אבל הם לא מגיעים. הם נכנסים למקלט ושוכבים בשקים שהכינו, כאשר ג'ים מנסה לנחם את הילדה בתפילות ומזמורים, אך היא מבקשת ממנו שיפסיק.

מחוץ למקלט מתחיל העשן להתפזר ושמש עמומה מתחילה להתגלות.

בסוף הקרדיטים לסרט נשמע קוד מורס המאיית את המילה MAD – ראשי תיבות של "השמדה הדדית מובטחת".

 צוות המדבבים 
ג'ון מילס – ג'ים בלוגס
פגי אשקרופט – הילדה בלוגס
רובין יוסטון – קריין חדשות ברדיו
ג'יימס ראסל - צוללן רוסי
דייוויד דונדאס - קולות רקע
מאט אירווינג - קולות רקע

 טכניקת הנפשה 
הסרט הוא שילוב של הנפשה מצוירת והנפשה בשיטת סטופ-מושן של חפצים אמיתיים. החפצים והרהיטים בביתם של ג'ים והילדה הם החפצים האמיתיים, שממילא זזים לעיתים רחוקות (למעט בסצנת הפיצוץ המחריב את הבית), בעוד דמויותיהם של ג'ים והילדה מצוירות, כמו גם הסביבה שמחוץ לביתם. הסיבה לבחירה בטכניקה הזו היא דמיונה לטכניקה בה צולמו סרטוני הסברה של ממשלת בריטניה בדבר התגוננות אזרחית ממתקפה גרעינית באותה תקופה.

 פסקול 
את רוב פסקול הסרט הלחין רוג'ר ווטרס, אך הוא כולל שירים וקטעים שהולחנו ובוצעו על ידי אמנים אחרים כגון דייוויד בואי (שכתב ושר את שיר הנושא), ג'נסיס ויו קורנוול.
 קבלה ביקורתית 
הסרט זכה בביקורות חיוביות, ומחזיק נכון ל-2024 בציון של 88% באתר "Rotten Tomatoes".
קישורים חיצוניים


הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1986
קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:סרטי אסונות
קטגוריה:סרטים מצוירים
קטגוריה:סרטי אנימציה בסטופ-מושן
קטגוריה:יצירות עם שתי דמויות