זירת הוקי קרח

זירת הוקי קרח היא משטח קרח שתוכנן במיוחד עבור הוקי קרח, ספורט קבוצתי תחרותי. לחלופין, היא משמשת לענפי ספורט אחרים כגון ברומבול, רינגט, רינקבול ובנדי. זהו מלבן עם פינות מעוגלות ומוקף בקירות בגובה 1.22 מטר הנקראים לוחות.

אטימולוגיה
רינק (Rink), מילה סקוטית שמשמעותה 'קורס', שימשה כשם של מקום בו שיחקו משחק אחר, קרלינג. בתחילת ההיסטוריה, הוקי קרח שיחקו בעיקר במשטחים שנבנו לקרלינג. השם נשמר לאחר שנבנו מתקנים ספציפיים להוקי.

ממדי הזירה
ישנם שני גדלים סטנדרטיים עבור משטחי הוקי: האחד משמש בעיקר באמריקה הצפונית ואף מכונה מידת NHL; השני נמצא בשימוש באירופה ובתחרויות בינלאומיות, ומכונה גם מידת IIHF, או מידה אולימפית.

זירות בינלאומיות
ממוזער|זירת הוקי קרח סטנדרטית בינלאומית בנוקיה ארנה בטמפרה
זירות הוקי בשאר העולם עוקבות אחרי סדרי פדרציית ההוקי קרח הבין-לאומית (IIHF) וגודלם 60 על 30 מטר עם רדיוס פינה של 8.5 מטר. כיום מותרות בחוקי ההוקי קרח הבינלאומי גם זירות צרות יותר, עד 25 מטר ובכך מתאפשר חוקית לשחק טורנירים בינלאומיים גם בזירות במידות NHL.

שני קווי השערים נמצאים במרחק של 4 מטר מלוחות הקצה והקווים הכחולים נמצאים במרחק של 23 מטר (75 רגל) מהקצה.IIHF Rule Book 2014-2018

זירות בצפון אמריקה
רוב הזירות בצפון אמריקה עוקבות אחר סדרי ליגת ההוקי הלאומית (NHL), 200 על 85 רגל (61.0 על 25.9 מטר) עם רדיוס פינה של 28 רגל (8.5 מטר). כל קו שער נמצא במרחק של 11 רגל (3.4 מטר) מלוחות הקצה. קווים כחולים של ה-NHL נמצאים במרחק של 75 רגל (22.9 מטר) מהלוחות ובמרחק של 50 רגל (15.2 מטר) זה מזה. ההבדל ברוחב של 13.4 רגל (4.09 מ') מהתקן הבינלאומי מייצג הבדל משמעותי ביחס הרוחב לאורך על הקרח.

קיבולת

ממוזער|סק"א ארנה במבט מבפנים
מספר המושבים המקיף את זירות ההוקי הסטנדרטיות משתנה בהתאם למספר גורמים. ראשית כל, הגורם העיקרי הוא הקהל שממלא את האולם, בהתאם לפופולריות ולהצלחת הקבוצה הביתית. שנית, ישנו גורם כספי מכריע בקשר לכמות המושבים ולתכנון גודל הזירה מראש. מטבע הדברים, במדינות בהן ההוקי קרח הוא ענף פופולרי ובולט, הקיבולת בזירה תהיה גדולה יותר וכן להפך.

ב-NHL למשל, נכון לשנת 2026, מספר המושבים בזירות נע בין 15,200 ל-21,100 מושבים. ויניפג ג'טס תופסת את המקום האחרון בגודל קיבולת זירתה קנדה לייף סנטר בליגה, עם 15,225 מושבים. לעומתה, בסנטר בל מספר המושבים הוא הגדול ביותר ועומד על כ-21,105 מושבים בסך הכול.

ב-KHL לעומת זאת, נכון לעונת 2025/26, המנעד בין ממדי הזירות רחב יותר מה-NHL. הזירה הגדולה ביותר היא סק"א ארנה - ארנה חדשה שנפתחה בדצמבר 2023, עם 22,500 מושבים. הזירה מעפילה על סנטר בל הקנדית והוותיקה, ונחשבת להיכל ההוקי קרח הגדול בעולם. הארנה הקטנה ביותר היא היכל הספורט טורפדו של טורפדו ניז'ני נובגורוד המכיל 5,500 מושבים בלבד.

הזירה הגדולה ביותר ששימשה באליפות העולם בהוקי קרח היא לנקסס ארנה שבקלן, גרמניה. הארנה מכילה 18,500 מושבים ואירחה בפעם האחרונה את משחקי אליפות העולם בהוקי קרח 2017. הזירה הגדולה ביותר ששימשה באולימפיאדת חורף היא ההאצטדיון הלאומי המקורה בייג'ינג שהעמיד 19,418 מושבים במיוחד עבור המשחקים האולימפיים באולימפיאדת בייג'ינג (2022).

הארנה הזעירה ביותר בהיסטוריה ובתולדות ה-NHL, היא מאלט ארנה עם 4,600 מושבים בלבד. הארנה שימשה את אריזונה קויוטיס למשך שנתיים, עד לפירוקה של הקבוצה ומעברה ליוטה ב-2025 כקבוצת יוטה מאמות'.
ממוזער|וינטר קלאסיק 2014. משוער כי זהו המשחק עם מספר הצופים הגדול בהיסטוריה
בנוסף, מלבד זירות מקורות שמוגבלות במספר המושבים עקב תיחום בניין הזירה, ישנן זירות פתוחות שמאפשרות לקהל גדול יותר לצפות במשחקים. משחקים אלו מתקיימים באירועים ידועים ומיוחדים כדוגמת וינטר קלאסיק, הריטג' קלאסיק, סטדיום קלאסיק - שלוש סדרות שונות של משחקים פתוחים מטעם ה-NHL. בדרך כלל האירוע נערך באצטדיוני פוטבול ובייסבול פתוחים. בזכות מספר המושבים והמרחב הגדול שיש לאצטדיונים להציע, הדבר נותן מענה עבור צופים רבים מהרגיל, לצפות במשחק המיוחד שנערך תחת כיפת השמיים. בדומה לארנות מתוחמות שיועדו במקור לכדורסל ומאפשרות להסב את שטח המגרש לזירת קרח שמותקנת על גבי המגרש, כך גם באצטדיוני הפוטבול והבייסבול, מכשירים את פני השטח על פי אותה טכניקת התקנה.

שיא מספר הצופים שצפה בסדרת סטדיום קלאסיק עומד על 94,751. המשחק התקיים ב-2025 באוהיו סטדיום שבקולומבוס, אוהיו - האצטדיון הביתי של קבוצת הכדורגל קולומבוס קרו. קולומבוס בלו ג'אקטס אירחה את דטרויט רד וינגס וניצחה בתוצאה 5:3.

שיא למספר הצופים הגדול ביותר במשחק תחת כיפת השמיים נקבע בווינטר קלאסיק 2014. מספר הצופים עמד על 105,491 צופים. למעשה זהו מספר הכרטיסים שנמכרו וכיוון שתנאי מזג האוויר הקשה גרמו לצופים רבים לאחר ולא הספיקו לסרוק את כל הכרטיסים בכניסה, זהו שיא בלתי רשמי. המשחק שוחק באצטדיון מישיגן, האצטדיון הביתי של נבחרות אוניברסיטת מישיגן בפוטבול. דטרויט רד וינגס אירחה את טורונטו מייפל ליפס והפסידה 3:2 לאחר דו-קרב חבטות עונשין.

השיא הרשמי למשחק הוקי קרח עם מרב הצופים, לפי ספר השיאים של גינס עומד על 104,173 צופים. המשחק התרחש ב-10 בדצמבר 2010, שוחק באצטדיון מישיגן ונודע בתור "הצינה הגדולה בבית הגדול". המשחק נערך בין נבחרת אוניברסיטת המדינה של מישיגן לנבחרת אוניברסיטת מישיגן וזו האחרונה ניצחה את יריבתה 5:0.

מקורות
גודל משטח ההחלקה מקורו במשטח ההחלקה ויקטוריה במונטריאול שנבנה ב-1862, שם נערך המשחק המקורה הראשון ב-1875. משטח הקרח שלו נמדד בגודל 204 על 80 רגל (62.2 על 24.4 מטר). הפינות המעוקלות מקורן בעיצוב מונטריאול ארנה, שנבנתה ב-1898.

סימונים ומאפייני הזירה
ממוזער|170px|שמאל|תרשים של משטח הוקי ב-NHL המראה את הטרפז מאחורי קווי השער, בו רשאי השוער לשלוט בדסקית
קווים
קו האמצע מחלק את הזירה לשניים ומשמש כדי לשפוט על אייסינג. זהו קו עבה וב-NHL הוא חייב "להכיל סימוני מרווחים קבועים בעלי עיצוב ייחודי אחיד, שיבדיל אותו בקלות משני הקווים הכחולים".

ישנם שני קווים כחולים עבים המחלקים את המגרש לשלושה חלקים, הנקראים אזורים. שני קווים אלו משמשים כדי לשפוט אם שחקן נמצא נבדל. אם שחקן התקפה חוצה את הקו לאזור של הקבוצה השנייה לפני הדסקית, הוא נמצא במצב נבדל.

ליד כל קצה של משטח ההחלקה, יש קו אדום דק המשתרע על רוחב הקרח. הוא משמש לשיפוט שערים וקריאות אייסינג.

אזורי ועיגולי העימות (faceoff)
יש 9 נקודות עימות בזירה. כל עימות (faceoff) מתרחש באחת הנקודות האלה, בהתאם לנסיבות עצירת המשחק. ישנם שתי נקודות באזור ההגנה של כל קבוצה, שתיים בכל קצה של האזור הנייטרלי ואחת במרכז הזירה.

ישנם עיגולי עימות סביב מרכז הזירה ונקודות עימות באזור הקצה. ישנם קווים קצרים מקבילים ליד נקודות העימות באזור הקצה. העיגולים והקווים הקצרים מראים היכן שחקנים יכולים להתמקם באופן חוקי במהלך עימות.
ממדי הנקודות והעיגולים
גם נקודת העימות המרכזית וגם עיגול העימות המרכזי בצבע כחול. קוטר העיגול הוא 30 רגל (9 מטר), עם קו מתאר בעובי של 2 אינץ' (5.1 ס"מ), ונקודת העימות היא עיגול כחול אחיד בקוטר 12 אינץ' (30 ס"מ).

כל שאר נקודות ועיגולי העימות נצבעים באדום. כל נקודה מורכבת מעיגול בקוטר של 2 רגל (61 ס"מ) (כפי שנמדד מהקצוות החיצוניים ביותר) עם קו מתאר בעובי של 2 אינץ' (5.1 ס"מ). בתוך הנקודה, שני קווים אנכיים אדומים נמשכים לאורך 3 אינץ' (7.6 ס"מ) מהקצוות הפנימיים - השמאלי והימני, והשטח בין הקווים הללו נצבע באדום בעוד שאר העיגול צבוע בלבן.

קורות השער והרשת
בכל קצה של הקרח, יש שער המורכב ממסגרת שער ממתכת ורשת בד שבה כל קבוצה זקוקה לחבוט את הדסקית כדי להבקיע. על פי חוקי ה-NHL וה-IIHF, הדסקית כולה חייבת לחצות את כל קו השער כדי להיחשב כשער. רוחב השער 183 ס"מ וגובהו 122 ס"מ.

רחבת השער
רחבת השער היא אזור מיוחד על הקרח מול כל שער שנועדה לאפשר לשוער לבצע את פעילותו ללא הפרעות.

רחבת השער מורכבת מקווים ישרים הנמשכים באורך 1.37 מטר בניצב מקו השער 30 ס"מ מחוץ לכל קורת שער, המחוברים בקשת עם רדיוס של 1.83 מטר; סימנים אדומים בעובי 13 ס"מ מתווספים ממש בתוך הקווים הישרים, 122 ס"מ מקו השער ונמשכים 13 ס"מ לתוך הקפל משני הצדדים. כל האזור הרחבה בדרך כלל בצבע כחול לנראות קלה יותר.

טרפז השוער (חוק "מרטן ברודר")
ממוזער|שוער ניו ג'רזי דווילס מרטן ברודר מתמקם לאורך הרשת במהלך משחק ב-2008 נגד בוסטון ברואינס. שוערים עם יכולות מצוינות לשליטה על הדסקית כמו ברודר, הובילו לאזור הטרפז מאחורי הרשת כדי להגביל את המקום שבו השוער יכול לשחק באופן חוקי עם הדסקית מאחורי קו השער

במהלך עונת 2004/05 ב-AHL, יושם חוק ניסיוני בשבעת השבועות הראשונים של העונה, שקבע אזור מלכודת השוער, הנקרא בדרך כלל טרפז בהתייחס לצורתו. על פי הכלל, חל איסור על השוער לטפל בדסקית בכל מקום מאחורי קו השער שאינו בשטח הטרפז. אם העבירה בוצעה, השוער יקבל עונש קל על איחור במשחק.

המוטיבציה להכנסת הטרפז הייתה לקדם את זרימת המשחק והתקפות התקפיות ממושכות על ידי כך שהאזור הקטן מקשה על השוער להחזיק ולהרחיק את הדסקית בנינוחות. הכלל נועד לצמצם את יעילות השוערים עם יכולות טובות בשליטת הדסקית, כמו מרטן ברודר שעל שמו נקרא החוק בשמו הבלתי רשמי.

השטח מורכב מטרפז ממורכז וסימטרי. הבסיסים של הטרפז נוצרים על ידי קו השער וקורות הקצה. הבסיס על קו השער באורך 6.7 מטר - התרחב מ-5.5 מטר מעונת 2014/15 ב-NHL ואילך - והבסיס לאורך קורות הקצה באורך 8.5 מטר, עם עומק מאחורי מרחק קו השער לקורה שאורכו 3.4 מטרים.

הניסוי שנמשך שבעה שבועות הוכיח את עצמו ככל כך מוצלח, שה-AHL עברה לאכוף את החוק למשך שאר העונה ואז החוק אושר על ידי ה-NHL כאשר המשחק חודש בעונת 2005/06 בעקבות העונה הקודמת שבוטלה. ה-ECHL, הליגה ההתפתחותית היחידה הנוספת באיגוד שחקני ההוקי המקצועי יחד עם ה-AHL, אישרה אף היא את החוק בעונת 2005/06.

הטרפז אומץ מאוחר יותר על ידי ה-KHL בעונת 2019/20, ועל ידי ה-IIHF ב-2021.

שולי הזירה
ממוזער|200px|שחקנים בסביבת הספסל
צמוד לשולי הזירה בחלקה האמצעי, ישנם מספר "תאים" שמשמשים את כל משתתפי המשחק. אלו כוללים את שחקני שתי הקבוצות, מאמניהן ושאר צוות האימון והחירום, השדרנים ושופטי המשחק. בצד אחד ממוקמים ספסלי הקבוצות, ובצד השני נמצאים תיבות העונשין משני הקצוות וביניהן תא שופטי המשחק והניקוד.

להלן סוגי התאים:
ספסלי הקבוצות
לכל קבוצה יש את אזור הספסל שמשמש את הקבוצה ואנשיה למשך כל המשחק. נמצאים בה המאמן ועוזריו לצוות האימון, שבדרך כלל עומדים כל המשחק מאחורי הדרגשים. על הדרגשים יושבים השחקנים שחזרו מהמשחק והוחלפו על ידי חבריהם, כדי לנוח ולהתרענן עד שיחזרו למשחק שוב וכן שאר הסגל שטרם שיחק (למשל השוער המחליף).
ממוזער|200px|שחקן בתיבת עונשין
תיבת העונשין
תיבות העונשין ממוקמות ממול הספסלים, אך קטנות יותר. בכל תיבה יש דרגש לשחקן או לשחקנים שנענשו, מצלמה שמסריטה אותם בעת ריצוי עונשם ושומר שמאייש את התא ועומד לצד הדרגש. השחקן ששוהה במקום רשאי להסיר את ציודו וכן לקבל בקבוק ושאר חפציו, אך הוא מנוע מלצאת מהתיבה עד סיום ריצוי זמן העונש. אי עמידה בתנאי זה גוררת עונש נוסף ולעיתים בהתאם לנסיבות, עונש חמור במיוחד ואף השעיה למספר משחקים.

תא שופטי המשחק
בתא זה יושבים שלושת שופטי המשחק שאחראים על בעיקר על נוהל המשחק וזהו בעצם חדר המצב של כלל השופטים. בתא זה השופטים סוקרים שערים מפוקפקים בהילוך חוזר ויוצאים עם החלטת השופט הראשי שמכריז לעיני הקהל את פסק הדין.

אזור השופט
אזור השופט הוא חצי עיגול ברדיוס של 3 מטר. על פי חוק בהוקי ארצות הברית, כל שחקן שנכנס או נשאר באזור השופט בזמן שהשופט מדווח או מתייעץ עם כל גורם רשמי במשחק, עשוי לקבל עונש על התנהגות בלתי הולמת. ספר התיקים של הוקי בארצות הברית מציין במפורש שהטלת עונש כזה תהיה יוצאת דופן ובדרך כלל השחקן יתבקש תחילה לעזוב את אזור השופט לפני קבלת העונש. ל-NHL יש חוק דומה, הקורא גם לעונש על התנהגות בלתי הולמת. באופן מסורתי, קפטנים וקפטנים חלופיים הם השחקנים היחידים המורשים להתקרב לאזור השופט.

אזורים
הקווים הכחולים מחלקים את הזירה לשלושה אזורים. האזור המרכזי נקרא האזור הנייטרלי או פשוט מרכז הקרח. המונח הגנרי לאזורים החיצוניים הוא אזורי קצה, אך לרוב מתייחסים אליהם במונחים ביחס לכל קבוצה. אזור הקצה שבו קבוצה מנסה להבקיע נקרא אזור ההתקפה או אזור המתקפה; אזור הקצה שבו נמצאת רשת השער של הקבוצה עצמה נקרא אזור ההגנה או אזור המגננה.

הקו הכחול מחלק את האזור בו נמצא הדסקית. לכן, אם הדסקית נמצאת באזור הנייטרלי, הקו הכחול הוא חלק מהאזור הנייטרלי. ברגע שהדסקית נמצאת באזור הקצה, הקו הכחול הופך לחלק מאזור הקצה הזה. הדסקית חייבת כעת לחצות לחלוטין את הקו הכחול בכיוון השני כדי להיחשב שוב באזור הנייטרלי.

הלוחות
בזירת הוקי, הלוחות הם הקיר הנמוך היוצרים את גבולות המשטח. גובהם בין 102 ל-122 ס"מ. "לוחות הצד" הם הלוחות לאורך שני הצדדים הארוכים של משטח ההחלקה. חצאי הלוחות הם הלוחות באמצע הדרך בין קו השער לקו הכחול. קטעי המשטח הממוקמים מאחורי כל שער נקראים "לוחות הקצה". הלוחות המעוקלים (בסמוך לקצוות המשטח) נקראים "לוחות פינתיים".

על הלוחות ניתן לראות פרסומות משלל חברות ונותני חסות. ישנם שני סוגים של פרסומות: פרסומת אמיתית ופרסומת מוקרנת. זו הראשונה מודבקת על הלוחות באמצעות ויניל. פרסומות אלו עמידות בפני מכות עוצמתיות, כמו הטחת שחקן ללוחות ודסקיות שמתעופפות במהירות של 150 קמ"ש ויותר. בנוסף, כל פעם שחברה חותמת על חוזה חדש עם קבוצת הזירה, צוות מיוחד יסיר את הפרסומות הישנות וידביק חדשות במקומן.

הסוג השני של הפרסומות עובד באופן דיגיטלי. כיוון שכך, דרך זו מאפשרת לפרסם הרבה יותר פרסומות מאשר בזירה עצמה. פרסומות אלו נראות בבירור במסכים ובטלוויזיה. הפרסומת מוקרנת באופן הבא: מערכת השידור מזהה על המסך את לוחות הזירה ו"מלבישה" עליהם את הפרסומות הרצויים. בדרך זו ניתן להחליף בכל הפסקת משחק פרסומת ואפילו במהלך משחק. ה-NHL החלה להשתמש בפרסומות דיגטליים החל מעונת 2023 ופרסומות משתנות כל חצי דקה במשחק.

ראו גם
 משטח קרח

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:הוקי קרח