צהבת יילודים

צהבת יילודים מאופיינת בגוון צהוב של לובן העין ושל עור היילוד, הנובע מרמות גבוהות של בילירובין. סימנים אפשריים נוספים הם ישנוניות ואכילה מעטה. סיבוכים נוירולוגיים יכולים להתבטא בפרכוסים, שיתוק מוחין, וצהבת מוחנית של היילוד (kernicterus).

במרבית המקרים הצהבת היא תוצאה של תהליך פיזיולוגי תקין, ולא קיימת מחלת רקע. במקרים שבהם הצהבת היא פתולוגית, הגורמים האפשריים לכך הם פירוק של תאי הדם האדומים, מחלת כבד, זיהום, תת פעילות של בלוטת התריס או בעיה במסלול מטבולי. הגוון הצהוב עשוי להיות ניכר לעין כאשר ערך הבילירובין גבוהה מ-2mg\dL (מיליגרם לדציליטר). בתינוקות בריאים ללא מחלת רקע, החשש לסיבוכים עולה במקרים הבאים: ערך הבילירובין עולה על 18mg/dL, ניתן להבחין בצהבת ב-24 השעות הראשונות לחיים, קיימת עלייה חדה ברמת הבילירובין, הצהבת נמשכת יותר משבועיים, או התינוק נראה חולה.

הצורך בטיפול תלוי ברמת הבילירובין, בגיל היילוד ובגורם למחלה. האכלות תכופות, פוטותרפיה ועירוי חליפין הם מבין האפשרויות הקיימות לטיפול. בתינוקות שנולדו בלידה מוקדמת, המתרחשת לפני השבוע ה-37 להיריון, הטיפול הנדרש הוא לעיתים יותר אינטנסיבי. צהבת פיזיולוגית אורכת פחות משבעה ימים, והיא מופיעה ביותר ממחצית מהתינוקות בשבוע הראשון לחייהם, ובכ-80 אחוז מהפגים.

בעולם, בכל שנה מתים מצהבת מעל ל-100,000 תינוקות המוגדרים "פגים מאוחרים" (שנולדו בין השבוע ה-34 לסוף השבוע ה-36 להיריון) או תינוקות שנולדו במועד (בין השבוע ה-37 לסוף השבוע ה-41 להיריון).

 תסמינים 
התסמין הבולט בצהבת יילודים הוא הגוון הצהבהב בלובן העין ובעור היילוד. במקרה של צהבת פתולוגית, ייתכנו סימנים נוספים שיעידו על מחלת רקע כמו מיעוט באכילה, תשישות או חום.

ככל שערכי הבילירובין בדם עולים, התסמין מתפשט מכיוון הראש אל הרגליים – בתוך העין ניתן להבחין בצהבת בערכים שמעל ל-2mg/dL ובכפות הרגליים בערכים שסביב 20mg/dL.

 גורמים 
ברוב המקרים, הצהבת ביילודים היא פיזיולוגית ומתפתחת משני גורמים – הראשון הוא העלייה ברמת הבילירובין בדם. הבילירובין נוצר בתהליך פירוק ההמוגלובין העוברי לצורך החלפתו בהמוגלובין הבוגר. השני הוא יכולתו המוגבלת של הכבד ליצור בילירובין מצומד המסולק במהירות מהגוף בשל חוסר בשלות של המסלולים המטבוליים יחסית לאדם הבוגר. מסיבות אלו ישנה הצטברות של בילירובין בדם (היפרבילירובינמיה) שתוצאתה הופעת תסמיני הצהבת.

 אבחון 
כל אחד מהבאים יכול להעיד על צהבת פתולוגית:

 צהבת המתבטאת במהלך היממה הראשונה שלאחר הלידה, מופיעה לאחר שבוע מהלידה, או שאינה נעלמת בתינוקות בני מעל לשבועיים
 עלייה של יותר מ-0.5mg/dL לשעה בערך הבילירובין הכללי, או של יותר מ-5mg/dL ביממה.
 ערך בילירובין כללי מעל ל-18mg/dL (היפרבילירובינמיה).
 ערך הבילירובין המצומד הוא מעל ל-20 אחוז מערך הבילירובין הכללי.

בנוסף לבדיקת הדם, כאשר מדובר בתינוקות שנולדו לאחר השבוע ה-35 להריון וגילם עולה על יממה, ניתן לבצע מדידה דרך העור באמצעות מכשיר הבילירובינומטר.

 טיפול 
ממוזער|טיפול באור (פוטותרפיה)

 פוטותרפיה 
בפוטותרפיה נעשה שימוש באור צבעוני הפועל לשינוי הצורה המרחבית של מולקולת הבילירובין מטרנס-בילירובין לאיזומר ציס-בילירובין, אשר מסיס במים ולכן מופרש מהגוף. ערך הבילירובין שעל פיו ניתן טיפול בפוטותרפיה תלוי בגילו של היילוד ובמצבו הבריאותי, אך כל יילוד שנמדד אצלו ערך בילירובין כללי של מעל ל-21mg/dL, נדרש לקבל טיפול זה.

 עירוי חליפין 
בדומה לפוטותרפיה, ערך הבילירובין שעל פיו נקבע הצורך לטיפול באמצעות עירוי חליפין תלוי בגילו של היילוד ובמצבו הבריאותי, אך כל יילוד עם ערך בילירובין כללי של מעל ל-25mg/dL, נדרש לקבל טיפול זה.

היפרבילירובינמיה ממושכת (צהבת חמורה) עלולה לגרום לפגיעה מוחית (kernicterus), אך טיפול מהיר ונכון בצהבת יילודים מפחית את הסיכון לכך.
קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:הפרעות מדממות והפרעות בדם של העובר והיילוד