שביט גדול

שביט גדול הוא שביט שהופך בהיר במיוחד. לא קיימת הגדרה רשמית; לעיתים קרובות המונח נקשר לשביטים כגון שביט האלי, שבמהלך הופעות מסוימות הם בהירים מספיק כדי שצופים מזדמנים יבחינו בהם, ויהפכו מוכרים מחוץ לקהילה האסטרונומית. שביטים גדולים מופיעים במרווחים לא סדירים ובלתי צפויים, בממוצע בערך פעם בעשור. אף על פי שכוכבי השביט נקראים רשמית על שם מגליהם, שביטים גדולים נקראים לפעמים על שם השנה שבה הם הופיעו בשמי הלילה כשביטים בהירים במיוחד, כדוגמה השביט הגדול של 1882.
טקסט=Comet Hale-Bopp|ממוזער| שביט הייל-בופ

 מאפיינים 
ממוזער|250x250 פיקסלים| השביט הגדול של 1680 מעל רוטרדם כפי שצויר על ידי לייב ורסשוייר
רובם המכריע של השביטים אינם בהירים מספיק כדי להיראות בעין בלתי מזוינת, ורק אסטרונומים יצפו בהם כשהם חולפים במערכת השמש הפנימית. עם זאת, מדי פעם שביט עשוי להתבהר כך שייראה בעין בלתי מזוינת, ולעיתים נדירות עוד יותר הוא עשוי להיות בהיר אפילו מהכוכבים הבהירים ביותר. קיימים שלושה גורמים שישפיעו אם שביט יהיה שביט גדול: גודלו הפיזי של גרעין השביט ומידת הפעילות שלו, הקרבה של השביט לשמש וקרבתו לכדור הארץ. לדוגמה, השביט הייל-בופ לא היה קרוב במיוחד לשמש, אבל היה לו גרעין גדול ופעיל באופן חריג, והוא הגיע לקרבה רבה יחסית לכדור הארץ, ואכן והוא היה בולט מאוד וגלוי לעין בלתי מזוינת במשך מספר חודשים. באופן דומה, שביט היאקוטאקה היה שביט קטן יחסית, אך נראה בהיר מאוד מכיוון שעבר קרוב מאוד לכדור הארץ.

 גודל ופעילות הגרעין 
קיימת שונות רבה בגודל של גרעיני שביטים שונים. קוטר גרעיני השביטים הגדולים יכול להגיע למאות קילומטרים, בעוד שגרעיני השביטים הקטנים יכולים להיות בקוטר של מאות מטרים בלבד.

כאשר הם מתקרבים לשמש, כמויות גדולות של גז ואבק נפלטים מגרעיני שביטים עקב קרינת השמש. גורם מכריע במידת הבהירות של השביט הוא גודלו של הגרעין והפעילות שלו. לאחר חזרות רבות למערכת השמש הפנימית, גרעיני השביט מתרוקנים מחומרים נדיפים, והופכים הרבה פחות בהירים משביטים שעושים את המעבר הראשון שלהם במערכת השמש. לא יפתיע לכן כי שביט האלי הוא השביט המחזורי (מחזור כ-74.7 שנה) היחיד הידוע, הנראה באופן עקבי לעין בלתי מזוינת מכדור הארץ.

ההתבהרות הפתאומית של שביט הולמס ב-2007 המחישה את חשיבות פעילות הגרעין בבהירות השביט. ב-23–24 באוקטובר 2007, השביט עבר התפרצות פתאומית שגרמה לו להתבהר פי חצי מיליון בערך. הוא התבהר באופן בלתי צפוי מבהירות נראית של כ-17 לכ-2.8 תוך פרק זמן של 42 שעות, מה שהפך אותו גלוי לעין בלתי מזוינת. לזמן קצר ההילה שלו התרחבה לקוטר גדול מזה של השמש והוא הפך לגוף הגדול ביותר במערכת השמש, למרות שקוטר הגרעין שלו כ-3.4 ק"מ בלבד.

 מרחק מהשמש בפריהליון 
הבהירות הנראית של גוף מחזיר משתנה ביחס הפוך לריבוע המרחק שלו מהשמש. כלומר, אם המרחק של עצם מהשמש קטן פי שניים, בהירותו מוכפלת פי ארבעה. עם זאת, שביטים מתנהגים אחרת, מכיוון שכאשר הם מתקרבים לשמש הם פולטים גז נדיף, שמחזיר גם הוא את אור השמש ופולט קרינה. הבהירות שלהם משתנה בערך ביחס הפוך למרחק מהשמש בחזקה שלישית. כלומר, אם מרחקו של כוכב שביט מהשמש קטן פי שניים, הוא יהפוך לבהיר פי שמונה.

המשמעות היא, ששיא הבהירות של שביט תלוי מאוד במרחק שלו מהשמש. הפריהליון של רוב השביטים נמצא מחוץ למסלול כדור הארץ. כל שביט, שמתקרב למרחק של  או פחות מהשמש, עשוי להפוך לשביט גדול.

 קרבה לכדור הארץ 
ממוזער|185x185 פיקסלים| הופעתו של שביט האלי ב-1986 הייתה צנועה בצורה יוצאת דופן בבהירות.
כדי ששביט יהיה בהיר מאוד, הוא גם צריך לעבור בסמוך לכדור הארץ. שביט האלי, למשל, בדרך כלל בהיר מאוד כשהוא עובר במערכת השמש הפנימית כל שבעים ושש שנה, אבל ב-1986, הוא היה רחוק מאוד מכדור הארץ. למעשה כמעט במידה הרחוקה ביותר האפשרית במגבלות המסלולים של כדור הארץ והשביט. השביט הפך גלוי לעין בלתי מזוינת, אך לא היה מרהיב. מצד שני, השביט היאקוטאקה, הקטן והחלש מטבעו, נראה בהיר מאוד בשל התקרבותו הרבה לכדור הארץ במרץ 1996. המעבר שלו ליד כדור הארץ היה אחת מהגישות השביטיות הקרובות ביותר שתועדו: .

 שביטים גדולים במאה ה-20 
ממוזער| השביט הגדול של 1843, ציור מאת צ'ארלס פיאצי סמית'
 השביט הגדול של 1901
 השביט הגדול של ינואר 1910
 שביט האלי – 1910
 שביט סקלרפ-מריסטני – 1927
 שביט ארנד-רולנד – 1957
 שביט מרקוס – 1957
 שביט סקי-ליינס – 1962
 שביט איקייה-סקי – 1965
 שביט בנט – 1970
 שביט וסט – 1976
 שביט היאקוטאקה – 1996
 שביט הייל-בופ – 1997
 שביט מקנוט – 2007
 שביט לאבג'וי – 2011

הערות שוליים 

קטגוריה:מקורות אור
קטגוריה:אסטרונומיה תצפיתית
קטגוריה:שביטים