וריאציות אניגמה

וריאציות על נושא מקורי, Op.36 הידועות גם כווריאציות אניגמה, היא יצירה תזמורתית מאת המלחין הבריטי אדוארד אלגר הכוללת 14 וריאציות על בסיס נושא מקורי של אלגר.

היצירה, שנכתבה בין אוקטובר 1898 לפברואר 1899, הוקדשה ל"חבריי המתוארים דרך המוזיקה" – כל וריאציה היא למעשה תיאור מוזיקלי של מכריו ומשפחתו של אלגר, ושל אלגר עצמו.

לאחר ביצוע הבכורה בלונדון בשנת 1899, הווריאציות ביססו באופן מיידי את הפופולריות של אלגר ואת המוניטין הבין-לאומי שלו.

רקע היסטורי

אלגר ציין כי בערב של 21 באוקטובר 1898, לאחר יום עבודה מעייף, הוא התיישב על יד הפסנתר והחל לנגן מלודיה ולאלתר עליה. באלתורים הוא ניסה ליצור דיומי מוזיקלי של חבריו. האלתורים הללו, שלאחר מכן תוזמרו, נהפכו בסופו של דבר ל"וריאציות אניגמה". וריאציות על בסיס דמויות מלחינים אחרים כדוגמת ארתור סאליבן לא נכללו בשל חשש מפסטיש.

היצירה הושלמה ב-18 בפברואר 1899 ופורסמה בהוצאה Novello & Co. היא בוצעה לראשונה ב-19 ביוני 1899 באולם סנט ג'יימס בלונדון, בניצוח הנס ריכטר. הביקורות מיד לאחר בכורה שיבחו את המבנה והתזמור של היצירה. אלגר יצר גרסה אלטרנטיבית לווריאציאת הסיום, הכוללת גם תפקיד עוגב, שבוצעה לראשונה ב-13 בספטמבר 1899 בפסטיבל שלוש המקהלות עם אלגר כמנצח.

תזמור
היצירה כתובה לתזמורת סימפונית מורחבת:
 כלי נשיפה מעץ: 2 חלילים (חלילים אחד עובר לפיקולו ; 2 אבובים ; 2 קלרינטים בסי במול ; 2 בסונים. קונטרה בסון.
 כלי נשיפה ממתכת: 4 קרנות ; 3 חצוצרות בפה ; 3 טרומבונים, טובה.
 כלי הקשה: טימפני ; מצילתיים, משולש, טם-טם ותוף בס
 כלי מיתר: כינור ראשון, כינור שני, ויולות, צ'לי, קונטרבסים.
 עוגב (לא חובה)

מבנה

נושא (אניגמה: אנדנטה)

הנושא הכתוב בסולם סול מינור, נע בתחושת חיפוש מתמדת. לאחר מעבר רגעי לסולם היחסי סול מז'ור באופי יותר קל, הנושא חוזר למצב הרוח הנסער דרך הלחנה פוליפונית יותר.

יש המשערים כי הנושא מדבר על אלגר עצמו, מאחר שהוא מתאים מבחינת המקצב לשמו המלא "אדווארד אלגר". הנושא מוביל לווריאציה הראשונה ללא הפסקה.

וריאציה I (אותו הטמפו) C.A.E

קרולין אליס אלגר (C.A.E), אשתו של אלגר מיוצגת בווריאציה זו. הווריאציה מבוססת על מוטיב מלודי קצר בן ארבעה צלילים.

וריאציה II (אלגרו) H.D.S-P

הווריאציה מבוססת על דמותו של האו דייוויד סטיוארט-פאוול (Hew David Steuart-Powell).

וריאציה III (אלגרטו) R.B.T

הווריאציה מבוססת על דמותו של ריצ'רד בקסטר טאונסנד (Richard Baxter Townshend), משורר וסופר, ואחיו של W.M.B. מהווריאציה הרביעית.

דמותו מתוארת כאדם זקן אשר משחק דמות תיאטרלית עם קול נמוך, אשר מתחלף בהפתעה לקול דמוי סופרן.

וריאציה IV (אלגרו די מולטו) W.M.B

ויליאם מית' בייקר  אחיו של R.B.T מווריאציה שלוש, ודודה של פני מווריאציה עשר. דמותו מוצגת באופן אנרגטי. זוהי הווריאציה הקצרה בכל היצירה.

וריאציה V (מודרטו) R.P.A

ריצ'רד פנרוז ארנולד, בנו של המשורר מת'יו ארנולד  ופסנתרן חובב. המעבר לווריאציה הבאה הוא ללא הפסקה.

וריאציה VI (אנדנטינו) Ysobel

איזבל פיטון, תלמידת ויולה של אלגר. המלחין הסביר "זה נראה שבבתיבה הראשונה ישנו תרגיל במעבר מיתרים, שהוא אתגר עבור נגנים מתחילים. הווריאציה מאופיינת בתחושה מהורהרת ורומנטית.

וריאציה VII (פרסטו) Troyte
ארתור טרויט גריפית' , אדריכל בעיירת הנופש מלברן  וחבר של אלגר. הווריאציה כתובה במשקל היוצא דופן 1/1. בווריאציה מתואר מקרה בו גריפית' ואלגר יצאו לטיול ונתפסו בסערה.

וריאציה VIII (אלגרטו) W.N.

הווריאציה מתייחסת לויניפרד נורבורי (Winifred Norbury), מזכירה בחברה הפילהרמונית של ווסטר (Worcester Philharmonic Society). אלגר התייחס בווריאציה לבית השמור שלה מהמאה ה-18, ולאישיות החיננית והאדיבה שלה.

וריאציה IX (אדאג'ו) Nimrod

הווריאציה מתייחסת לאוגוסט יאגר , עורך מוזיקלי בחברת Novello & Co. .

יאגר היה חבר טוב של אלגר, ונתן לו עצות לשיפור ההלחנה שלו שאלגר העריך. אלגר ציין שיאגר חיזק אותו גם כשחלק מיצירותיו נכשלו מבחינת מכירות וסבלו מביקורות מעורבות.

אלגר בחר בשם נימרוד לווריאציה, מאחר שנימרוד מתואר בתנ"ך כ"גבור צַיִד לפני ה'" (בראשית י' 9), והפירוש מגרמנית של שם המשפחה יאגר (Jaeger או Jäger) הוא צייד.

נמרוד כתוב באופי אשר מתאים לריקוד הסרבנד הבארוקי – ריקוד איטי במשקל משולש, עם הטעמה על הפעמה השנייה.

בשנת 1904, אלגר אמר לדורה פני ("דורבלה") כי הווריאציה הזו היא לא פורטרט מדויק של יאגר, אלא סיפור בפני עצמו. בווריאציה הזו אלגר הושפע מהפרק שני (האיטי) בסונאטה מס' 8 (הפאתטית) של בטהובן, ואכן ניתן לזהות דמיון קל ליצירה זו.

הווריאציה היא אחת מהיצירות הקלאסיות המפורסמות ביותר בתרבות הבריטית. עיקר השימוש שלה הוא בלוויות ובטקסי זיכרון שונים, כדוגמת טקס הזיכרון לחללי המלחמות . היא גם נוגנה בטקס העברת הונג קונג לידי סין ב-1997 , בטקס הפתיחה של אולימפיאדת לונדון 2012  ובאופן קבוע בפסטיבל הפרומס. היא הופיעה גם בגרסה מעובדת שנכתבה בידי הנס צימר בחלק הסיום של הסרט דנקרק.

וריאציה X (אינטרמצו – אלגרטו) Dorabella
דורה פני (Dora Penny), או בכינוייה דורבלה Dorabella (שהיא גם אחת הדמויות הראשיות בכך עושות כולן. אופן הדיבור שלה מתואר על ידי כלי הנשיפה. דמותה החיננית מתואר על ידי סולו ויולה. בנוסף, היא קרובת משפחה של ויליאם מית' בייקר מווריאציה IV.

וריאציה XI (אלגרו די מולטו) G.R.S.

ג'ורג' רוברטסון סינקלייר , נגן האורגן של קתדלרת הרפורד . אלגר ציין כי אין בווראיציה התייחסות לאורגן או לקתדרלה, אלא לכלב הבולדוג של סינקלייר, ששמו דן. בווריאציה מתואר הכלב משתובב במים של נהר וואי.

וריאציה XII (אנדנטה) B.G.N.
בזיל ג'ורג' נביסון (Basil George Nevinson), צ'לן חובב אשר ניגן עם אלגר במספר הזדמנויות. בווריאציה יש סולו צ'לו בולט, גם לצ'לו המוביל וגם לסקציית הצ'לי.

וריאציה XIII (רומנזה – מודרטו) * * *
הווריאציה האנונימית ככל הנראה מתייחסת לגברת מארי ליגון ממאדרספילד (Mary Lygon of Madresfield), נותנת חסות לאירועי מוזיקה מקומיים שיצאה רבות למסעות בים. הווריאציה מושפעת רבות מהאוברטורה מאת פליקס מנדלסון "ים שקט ומסע צלח" .

וריאציה XIV (פינאלה – אלגרו) E.D.U.
אלגר עצמו כונה "אדו" בידי אשתו, קיצור הגרסה הגרמנית לשמו – Eduard. בווריאציה מצוטטות הווריאציות C.A.E (אשתו של אלגר) ו-Nimrod.

קישורים חיצוניים

קטגוריה:יצירות משנת 1899