הדיאלוגים של הכרמליטיות

הדיאלוגים של הכרמליטיות (בצרפתית: Dialogues des Carmélites) היא אופרה בשלוש מערכות, מחולקת ל-12 סצנות עם קטעי קישור תזמורתיים, מוזיקה ולברית מאת פרנסיס פולנק. היא הושלמה ב-1956. פולנק כתב את הלברית לאופרה השנייה שלו לפי יצירה באותו השם מאת ז'ורז' ברנאנוס. זוהי גרסה בדיונית לסיפורן של "הקדושות המעונות מקומפיין", נזירות של המסדר הכרמליתי שהוצאו להורג בגיליוטינה בשנת 1794, בשלהי שלטון הטרור של המהפכה הצרפתית בפריז, עקב סירובן לוותר על ייעודן.

הבכורה העולמית של האופרה (באיטלקית) הייתה ב-26 בינואר 1957 בלה סקאלה במילאנו. הבכורה בגרסה הצרפתית התקיימה בפריז ב-21 ביוני 1957. הבכורה באנגלית הועלתה בארצות הברית בסן פרנסיסקו בספטמבר 1957.

 התפתחות כתיבת היצירה 
ברנאנוס נשכר ב-1947 על ידי  והתסריטאי  לכתוב את הדיאלוג לתסריט קולנועי, המבוסס על הנובלה  מאת . הנובלה מבוססת על סיפורם של  במנזר הנזירות הכרמלתיות בקומפיין שבצפון צרפת במהפכה הצרפתית ובפרט ב-1794, בעת שהמדינה השתלטה על נכסי המנזר. הסיפור מתווה נתיב בדיוני משנת 1789 ועד להוצאה להורג של נזירות בגיליוטינה.Milnes R. Dialogues des Carmelites. 3 [Radio 3 magazine], April 1983, pp. 21–23.

התסריט לא נחשב מספק דיו לסרט. אחרי מותו של ברנאנוס ב-5 ביולי 1948 מצא המוציא לפועל הספרותי שלו, , את כתב היד. כדי לסייע למשפחתו של ברנאנוס, ביקש בגווין לפרסם את היצירה וביקש לשם כך אישור ממחברת הנובלה פון לה פורט. בינואר 1949 היא נתנה את הסכמתה ואף תרמה את חלקה בתמלוגים כיוצרת הסיפור המקורי לאלמנתו וילדיו של ברנאנוס, אך ביקשה שכותרת היצירה שלו תהיה שונה מזו של מהנובלה שלה.Gendre, Claude, 'The Literary Destiny of the Sixteen Carmelite Martyrs of Compiègne and the Role of Emmet Lavery'. Renascence, 48.1, pp. 37–60 (Fall 1995). בגווין בחר בשם Dialogues des carmélites (הדיאלוגים של הכרמליטיות) ככותרת לעבודת ברנאנוס והיא פורסמה ב-1949. התרגום לגרמנית של היצירה תחת הכותרת  (הפחד המבורך), יצא לאור ב-1951 ובציריך ובמינכן הוצגו הפקות תיאטרון בשם זה באותה שנה.Gendre, Claude, 'Dialogues des Carmélites: the historical background, literary destiny and genesis of the opera', from Francis Poulenc: Music, Art and Literature (Sidney Buckland and Myriam Chimènes, editors). Ashgate (Aldershot, UK), , p. 287 (1999). בכורת המחזה על הבמה הצרפתית הועלתה על ידי  במאי 1952 ב.

ראשית יצירתה של האופרה הייתה ב-1953. מרגריטה וולמן לקחה את בעלה (נשיא ההוצאה לאור ריקורדי, שהייתה חברת ההוצאה לאור של פולנק) לראות את המחזה של ברנאנוס בווינה. היא ביקשה מפולנק לכתוב עבורה אורטוריה; באמצעות הזמנה מריקורדי, הוא פיתח את היצירה כאופרה. וולמן הייתה בסופו של דבר מפיקת הבכורה של האופרה בלה סקאלה, ולאחר מכן היא פיקחה על התחדשותה ב-1983 בקובנט גארדן, לונדון. בערך באותו זמן, מ' ולקרנגי פנה לפולנק עם הזמנה לבלט ללה סקאלה במילאנו.

פולנק כבר ראה בנפרד את המחזה של ברנאנוס, אבל ההצעה של  נתנה את הדחף הסופי לעיבוד הנושא כאופרה. פולנק החל לעבד את הטקסט של ברנאנוס באביב ובקיץ 1953, ולהלחין את המוזיקה באוגוסט 1953. באוקטובר 1953 נודע לפולנק על סכסוך זכויות ספרותיות בין בגווין לבין הסופר האמריקני , שבעבר השיג את כל הזכויות לעיבודים תיאטרליים לרומן של פון לה פורט באפריל-מאי 1949.

כל עוד היה המצב המשפטי לא ברור, צמצם פולנק את עבודתו על האופרה שלו החל ממרץ 1954 וזאת לאור הבנתו את מחלוקת בגווין-לאברי. בעקבות הסכם פורמלי שהושג ב-30 במרץ 1955 חידש פולנק את העבודה על האופרה, והשלים אותה באוקטובר 1955.

בשלב זה של חייו, התחייב פולנק מחדש לרוחניות ולדת הקתוליות הרומית, אף כי היה הומוסקסואל בגלוי15 great classical composers who also happened to be gay Classic FM (United States) והכנסייה התנגדה רשמית להומוסקסואליות. מבקר האופרה  סבור, שהדאגה של פולנק למצוקותיה של צרפת שלאחר מלחמת העולם השנייה, בנסיונותיה ליישב סוגיות הקשורות לשואה, לכיבוש הגרמני ולהתנגדות, היוותה סאבטקסט באופרה. וולמן עבדה בצמוד לפולנק במהלך תהליך ההלחנה ובפיתוח המבנה, כמו גם מאוחר יותר כאשר העלתה מחדש את ההפקה בתיאטראות אחרים. הליברית עמוקה בצורה יוצאת דופן בתובנה הפסיכולוגית של הדמויות המנוגדות של האם מארי דה ל'אינקרנסיון (מארי של ההתגלמות) ובלאנש דה לה פורס.

 מתאר את הטקסט של ברנאנוס כ"תמציתי וברור" וטען שכמו "כל הליבריות הטובות הוא רומז הרבה יותר ממה שהוא אומר".

 ניתוח היצירה 
פולנק כתב את הליברית שלו בעיקר ברצ'יטטיבים. אמונתו הדתית בולטת במיוחד בעיצוב של ה- במערכה השנייה תמונה ראשונה, ה-Ave Maria במערכה השנייה, תמונה השנייה, ו- במערכה השנייה, תמונה רביעית. במהלך התמונה האחרונה של האופרה, המתרחשת ב-, נשמע שוב ושוב צלילו המובהק של להב הגיליוטינה הבולט מעל התזמורת ושירת הנזירות, השרות  שנלקחות בזו אחר זו עד שנשארות רק האחות קונסטנס ובלאנש דה לה פורס.

פולנק הכיר בחובו ללמוסורגסקי, מונטוורדי, ורדי וודביסי בהקדשתו לאופרה, בהערה אגבית:



מבקר המוזיקה  העיר על האופרה:





פיליפ הנשר התייחס למקומה הייחודי של אופרה זו בתיאור חיי המנזר:



 היסטוריית ביצועים 
פולנק הביע משאלה כללית שהאופרה תבוצע בשפת הקהל המקומית. כך האופרה הוצגה לראשונה בתרגום לאיטלקית בלה סקאלה ב-26 בינואר 1957, עם הסופרן הרומנית  בתפקיד בלאנש. הגרסה הצרפתית המקורית הועלתה בבכורה ב-21 ביוני באותה שנה על ידי התיאטרון הלאומי דה ל'אופרה דה פריז (האופרה הלאומית הנוכחית של פריז), שם בחר פולנק את צוות השחקנים של פריז, שכלל את  (בלאנש דה לה פורס),  (מאדאם לידואן),  (האם מארי),  (האחות קונסטנס).

הבכורה בארצות הברית התקיימה שלושה חודשים לאחר מכן, ב-20 בספטמבר, באנגלית, באופרה של סן פרנסיסקו, שהציגה את הבכורה המקצועית על בימת האופרה של לאונטין פרייס (בתפקיד מאדאם לידואן). האופרה הוצגה לראשונה בניו יורק ב-3 במרץ 1966, באופרה של ניו יורק. המטרופוליטן אופרה העלתה את האופרה לראשונה ב-1977, בהפקה של  בתרגום לאנגלית של ג'וזף מקליס. חידוש הפקה זו ב-1980 הייתה בטקסט הצרפתי המקורי. ההופעות הבאות, עד 2013, היו בדרך כלל באנגלית. משנת 2013 התחדשות של הפקה זו השתמשה בטקסט הצרפתי המקורי, כאשר הסדרה מ-2019 הייתה חלק מסדרת הקולנוע Live in HD של אותה עונה.

הבכורה הישראלית התקיימה ב-28 במאי 2024 באופרה הישראלית עם יעל לויטה/שקד סטרול (בלאנש), יונוץ פאסקו (המרקיז דה לה פורס), פייר-אנטואן שומייא (אביר דה לה פורס), שי בלוך (מאדאם דה קרואסי אם המנזר), רונה שרירא (האם ז'אן), ירדן קיפרמן (הנזירה מתילד), ענת צ'רני (האם מארי), אלה וסילביצקי (מאדאם לידואן, אם המנזר החדשה), שירה פטשורניק (הנזירה קונסטנס), אשר פיש (מנצח),  (במאי), פייר-אנדרה וייץ (מעצב תפאורה ותלבושות),  (מעצב תאורה).

האופרה נמנית עם מספר קטן יחסית של יצירות בעידן שאחרי פוצ'יני, ששומרות על מקום של קבע ברפרטואר הבין-לאומי.

 ביקורות 
האופרה זכתה להצלחה כבר בהקרנת הבכורה שלה וכיום נחשבת לאחת מיצירות התיאטרון המוזיקלי החשובות של המאה ה-20, המועלית ומוצגת בקביעות. ההפקה של מיכאל שולץ בעונת 1997/98 בתיאטרון המוזיקה אלטו באסן קיבלה את פרס גוץ פרידריך. ההפקה של דמיטרי צ'רניאקוב באופרה הממלכתית של בוואריה ב-2010"Dialogues des Carmélites": Die Überwindung der Angst. Premierenkritik auf merkur-online vom 29. März 2010, abgerufen am 14. Januar 2016. עם סיום שונה שבו רק בלאנש מתה, גרמה ליורשי פולנק וברנאנוס לנקוט בצעדים משפטיים נגד ההפקה המחודשת: "לדעת היורשים, כולן חייבות להיות נזירות מעונות וזאת יש ליישם בצורה גורפת. אחרת, ייפתחו אפשרויות פרשנות שלא יעשו צדק עם המסר המרכזי של היצירה."Spielplan der Bayerischen Staatsoper vom 28. Januar 2016 (Memento vom 1. Mai 2019 im Internet Archive) auf muenchenbuehnen.de. התביעה נדחתה בשלב ראשון על ידי בית המשפט העליון בפריז שקבע כי ההפקה השנויה במחלוקת מכבדת את "ליבת היצירה". בית המשפט לערעורים בפריז הסכים למעשה עם דעה זו בערכאה השנייה, אך קבע שאין להפיץ עוד את הקלטת ההפקה ב-DVD.Erben wollen Aufführung rechtlich unterbinden. Mitteilung vom 7. Januar 2016 auf staatsoper.de (Memento vom 13. Januar 2016 im Internet Archive).

 תפקידים 
+תפקידסוג קולהמרקיז דה לה פורסבריטוןהשבליה (אביר) דה לה פורס
(בנו)טנורבלאנש דה לה פורס (בתו)
(האחות בלאנש של ייסורי ישו)סופרן תיירי, משרתבריטוןמאדאם דה קרוסי, אם המנזרקונטרה אלטהאחות קונסטנס מסן דני,
נזירה מתחילהסופרן.האם מארי של ההתגלמות,
סגנית אם המנזרמצו-סופרןמ. ז'אבלינו, רופאבריטוןמאדאם לידואן/האם מארי של סנט אוגוסטינוס, אם המנזר החדשהסופרן.האם ז'אן של הילד הקדוש ישו, הנזירה המבוגרת ביותרקונטרה אלטהאחות מתילדהמצו-סופרןכומר המנזרטנורהנציב הראשוןטנורהנציב השניבריטוןקציןבריטוןסוהרבריטוןכרמליתים, קצינים, אסירים, עירוניים

 תקציר העלילה 
 פריס וקומפיין, אפריל–יולי 1789 
 מערכה ראשונה 
 תמונה ראשונה – הספרייה בביתו של המרקיז דה-לה פורס בפריס 
המרקיז ובנו מודאגים לגבי בלאנש, אשר המרכבה שלה הותקפה על ידי האספסוף בעת שהייתה בדרכה הביתה. המרקיז נזכר במהומות בעבר שהשפיעו על אשתו, שמתה יום לאחר שנחשפה להן, כשילדה בלידה מוקדמת את בלאנש, שגדלה ללא אם, ביישנית ומופנמת. כאשר בלאנש מגיעה היא נבהלת מהצל של אחד המשרתים בבית. היא מודיעה לאביה שהחליטה להיות נזירה במנזר של הכרמליטיות.

 תמונה שנייה – חדר השיחות במנזר הכרמליטיות בקומפיין 
כעבורמספר שבועות, מראיינת אם המנזר, מאדאם דה קרואסי, המבוגרת והחולה, את בלאנש ומסבירה לה, כי המנזר הוא מקום לתפילה ולא למסתור. היא מתרשמת מנחישותה של בלאנש להפוך לנזירה. בלאנש מספרת לה כי אם תתקבל למנזר, היא תבחר בשם הנזירה בלאנש של ייסורי ישוע.

 תמונה שלישית – חדר העבודה במנזר 
בלאנש והנזירה הצעירה קונסטנס משוחחות על הפחד שלהן מהמוות. בלאנש מודה, כי היא מקנאת באופי הקליל של קונסטנס ומגנה את העליצות שלה בעת שאם המנזר חולה מאוד. קונסטנס אומרת לבלאנש כי היא משוכנעת ששתיהן תמותנה צעירות ובאותו היום.

 תמונה רביעית – המרפאה במנזר 
מאדאם דה קרואסי גוססת, אך אינה מוכנה עדיין למות אף כי חייה היו מלאים בתפילה מתמדת. היא מאשררת את בלאנש כנזירה הטירונית החדשה במנזר ומבקשת מהאם מארי שתשגיח עליה. אם המנזר מודה כי היא מבועתת מפחד ובהזיותיה רואה את המנזר ריק והרוס. האם מארי מנסה להרחיק את שאר הנזירות מהמקום, אך בלאנש חוזרת וחוזה באם המנזר ברגעיה האחרונים כשהיא מתה בפחד ובייאוש.

 מערכה שנייה 
 תמונה ראשונה – חדר התפילה במנזר 
קונסטנס ובלאנש מתפללות ליד ארון הקבורה של אם המנזר. בלאנש המבוהלת רוצה לברוח אך האם מארי מגיעה ומרגיעה אותה. קונסטנס מקווה, כי האם מארי תיבחר להיות אם המנזר החדשה ומנסה להבין מדוע אם המנזר מתה מוות כה קשה. היא משערת, שהיא קיבלה את המוות הלא נכון, כמו שאדם עלול לקבל את המעיל הלא נכון במלתחה ובזכותה של אם המנזר מישהו אחר יגלה בעתיד, כי המוות הוא דבר קל. אולי אנחנו מתים לא בשביל עצמנו בלבד, אלא זה עבור זה.

 תמונה שנייה – חדר מועצת הנזירות במנזר 
מאדאם לידואן נבחרה להיות אם המנזר החדשה. היא מדברת עם הנזירות ומבקשת מהן להיות סבלניות וענוות.

 תמונה שלישית – חדר השיחות במנזר 
אחיה של בלאנש, האביר דה לה פורס, בא להודיע, שאביהן בדעה שבלאנש צריכה לפרוש מהמנזר, מכיוון שאינה בטוחה שם (בהיותה גם אריסטוקרטית וגם חברה בקהילה דתית, בתקופת אנטי-אריסטוקרטיה ואנטי-קלריקליזם בזמן המהפכה הגואה). בלאנש מסרבת ואומרת, שמצאה אושר במסדר הכרמליתי. מאוחר יותר היא מודה בפני האם מארי, שהפחד (או הפחד מהפחד עצמו, כפי שמביע זאת אחיה) הוא שמונע ממנה לעזוב.

 תמונה רביעית – חדר תשמישי הקדושה במנזר 
הכומר מוביל את המיסה בהסתר. הנזירות מדברות על הטרור שאחז במדינה והאם מארי מנסה להבין אם קורבן אישי הוא הפתרון. מאדאם לידואן מזכירה להן, כי רק האל הוא זה הבוחר בקדושים. שני נציבים מודיעים לנזירות, כי הן מגורשות מהמנזר, אבל אחד מהם מבטיח לעזור להן ולשמור על ביטחונן. אחת הנזירות נותנת לבלאנש פסלון קטן של ישוע הילד. כאשר קריאות של המון נשמעות מבחוץ, בלאנש העצבנית מפילה את הפסלון שנשבר ונבהלת מן המשתמע מן התקרית.

 מערכה שלישית 
 תמונה ראשונה – חדר התפילה במנזר 
במנזר ההרוס, האם מארי מציעה כי כל הנזירות יישבעו למות כקדושות, החלטה שחייבת להתקבל על ידי כולן פה אחד. חלק מהנזירות חושבות שבלאנש תתנגד. כאשר ספירת הקולות מסתיימת מתברר כי קול אחד היה נגד אבל קונסטנס אומרת מיד, כי היה זה קולה שלה ועתה היא רוצה להפוך את החלטתה. הנזירות נשבעות למות כקדושות ובלאנש בורחת מהמנזר בעת שחיילים מגיעים ומגרשים את הנזירות מהמנזר שלהן. הנזירות לובשות עתה בגדים רגילים וקצין אחד מברך אותן כאזרחיות החדשות של הרפובליקה ומזהיר אותן להימנע מלקיים טקסי דת כלשהם. אם המנזר שולחת נזירה אחת להזהיר את הכומר, שהסכים לערוך עבורן מיסה.

 תמונה שנייה – הספרייה בביתו של המרקיז דה-לה פורס בפריס 
בלאנש נאלצת עתה לעבוד כמשרתת של משרתיה בעבר, בבית ההרוס של אביה, שהוצא להורג בגיליוטינה. האם מארי מוצאת אותה ומנסה לשכנע אותה לחזור לנזירות, אבל בלאנש מסרבת ומעדיפה להישאר בבית משפחתה. מאוחר יותר היא מבינה, כי שאר הנזירות נאסרו.

 תמונה שלישית – בית הסוהר של הנידונים להוצאה להורג בפריס 
מאדאם לידואן מצטרפת לנזירות בבית הסוהר, שם הן נשבעות למות יחדיו כקדושות. קונסטנס מספרת כי היא חלמה על שובה של בלאנש. סוהר מקריא לנזירות את גזר דין המוות. מאדאם לידואן מברכת את הנזירות. כאשר האם מארי מגלה שהנזירות החליטו למות מות קדושים, היא מחליטה להצטרף אליהן אבל הכומר מזכיר לה כי רק האל יכול להחליט מי תהפוך לקדושה ומי לא.

 תמונה רביעית – 17 ביולי 1795. כיכר המהפכה בפריס 
המון רב נקהל כאשר הנזירות, עם מאדאם לידואן בראשן, מובלות לעבר הגיליוטינה. עם כל מכה של הלהב, הקולות של הנזירות המתפללות נחלש ומושתק עד אשר קונסטנס היא האחרונה להישאר בחיים. בדרכה לגרדום היא רואה את בלאנש המתקרבת מהקהל וצועדת בעקבותיה אל הגרדום.

 הקלטות 
 שׁמע 
 , , , , , קסבייר דפראז, פול פינל, מישל פורל, לואי ריאללנד, ג'נין פורייה, ג'יזל דסמוטירס ועוד; תזמורת ומקהלה של האופרה הלאומית של פריז ; פייר דרבו, מנצח (HMV/EMI/Warner Classics)
 , , , , , , מרטין דופוי ועוד; תזמורת ומקהלה של האופרה דה ליון ; קנט נגאנו, מנצח (Virgin Classics)
 קטרין ווין-דייוויס, אשלי הולנד, פיטר ווד, גארי קווארד, , , אורלה בוילן, שרה טינן, ג'יין פאוול, אן מארי גיבונס, , וויליאם ברגר, ג'יימס אדוארדס, רולנד ווד, טובי סטפורד-אלן, דייוויד סטפנסון; תזמורת ומקהלה של האופרה הלאומית האנגלית; פול דניאל, מנצח (צ'אנדוס, שכותרתו "הכרמליטים", מושר באנגלית)
 ליילה ג'נסר, , , , , , , ויטוריה פלומביני ועוד; תזמורת ומקהלה של תיאטרו אלה סקאלה די מילאנו ;, מנצח (הקלטת בכורה עולמית 1957 בתרגום לאיטלקית) (Cantus CACD 5.01066 F (2CDs)

 וידאו 
 , , ג'ואן סאתרלנד, לון קופל, אן-מארי מקדונלד, ריצ'רד גרייגר, פול פריס, ג'פרי צ'ארד ועוד; מקהלה ותזמורת של אופרה אוסטרליה; ריצ'רד בונינג, מנצח; אליהו מושינסקי, במאי (קולטור, 1984, מושר באנגלית)
 מריה יואינג, ג'סי נורמן, ,  ו; מנואל רוזנטל, מנצח; , במאי; מטרופוליטן אופרה (1987)
 אן-סופי שמידט, פטרישיה פטיבון, נאדין דניז,  ועוד; מקהלת האופרה הלאומית דו רין והתזמורת פילהרמונית דה שטרסבורג; , מנצחת; מרתה קלר, במאית (ארטהאוס, 1998)
 דגמר שלנברגר, , ברברה דבר, , גווין גייר, גורדון גיץ, כריסטופר רוברטסון, מריו בולונזי ועוד, מקהלה ותזמורת לה סקאלה, מילאנו; ריקרדו מוטי, מנצח; רוברט קרסן, במאי (TDK, 2007)
 אלקסיה וולגארידו, קתרין הארי, , , יאנה בוקנר, ניקולאי שלקוף, וולפגנג שונה ועוד; הפילהרמונית והמקהלה של האופרה הממלכתית של המבורג; סימון יאנג, מנצח; ניקולאוס להנהוף, במאי (ארטהאוס, 2010)
 , , , סוזן רסמרק, הלנה ג'ילמט, ברנרד ריכטר, אלן ורנה, ועוד, התזמורת והמקהלה הממלכתית של בוואריה; קנט נגאנו, מנצח; דמיטרי טשרניקוב, במאי (בל אייר קלאסיקס, 2011)
 , , , פטרישיה פטיבון, , , ועוד; תזמורת פילהרמוניה ומקהלה של תיאטרון השאנז אליזה ; , מנצח; , במאי (אראטו, 2014)

 מקורות 
 הל, אנרי, Les Dialogues des Carmélites, הערות ספורות להקלטה על דיסק קומפקטי של EMI מס. 7493312.
 פולנק, פרנסיס, "הדיאלוגים של הכרמליטים" – ליברית, טקסט מקורי ותרגום לאנגלית. Ricordi and Belwin Mills Publishing Corp., Melville, NY. 1957, 1959.

 קישורים חיצוניים 

 "תקציר: Dialogues des Carmélites" באתר metopera.org
 הדיאלוגים של הכרמליטיות, FP 159: תווים וקובצי אודיו בפרויקט הבין-לאומי של ספריית תווים למוזיקה
 ליברית (צרפתית/ספרדית) כטקסט מלא ב-Kareol
 יוטיוב, "הדיאלוגים של הכרמליטיות" באופרה הישראלית

 הערות שוליים 

קטגוריה:אופרות בצרפתית
קטגוריה:יצירות משנת 1957
קטגוריה:1957 בצרפת