באבאקוטיה

באבאקוטיה (באנגלית: Babakotia) הוא סוג נכחד של למור בינוני, או פרימט בעל אף לח, ממדגסקר, המכיל מין בודד, Babakotia radofilai. יחד עם פלאופרופיתקוס, למור ענק ו הוא מהווה את משפחת למורי העצלן. השם באבאקוטיה מגיע מהשם המלגשי של האינדרי, באבאקוטו, שאליו הוא וכל שאר למורי העצלן קשורים קשר הדוק.

Babakotia radofilai וכל שאר הלמורים העצלנים חולקים תכונות רבות עם עצלנים חיים, ומדגימים אבולוציה מתכנסת. היו לו אמות ארוכות, אצבעות מעוקלות ומפרקי ירך וקרסוליים ניידים מאוד. הגולגולת שלו הייתה כבדה יותר מזו של האינדריים, אבל לא כמו אצל הלמורים העצלנים הגדולים יותר. המשנן שלו דומה לזה של כל שאר האינדריים והלמורים העצלנים. הוא חי בחלק הצפוני של מדגסקר וחלק את תפוצתו עם לפחות שני מינים אחרים של למור עצלן, Palaeopropithecus ingens ו-Mesopropithecus dolichobrachion. Babakotia radofilai הייתה אוכלת עלים בעיקר, אם כי היא אכלה גם פירות וזרעים קשים. הוא ידוע רק משאריות של תת-מאובנים וייתכן שהוא מת זמן קצר לאחר הגעתם של בני אדם לאי, אך לא נעשה מספיק תיארוך פחמן-14 עם מין זה כדי לדעת זאת בוודאות.

אטימולוגיה
השם באבאקוטיה מגיע מהשם המלגשי של האינדרי, באבאקוטו, שהוא קרוב משפחה של הבאבאקוטיה. שם המין, radofilai, נבחר לכבודו של המתמטיקאי הצרפתי הגולה ז'אן ראדופילאו, מערן נלהב שמיפה את המערות בהן נמצאו לראשונה שרידי המין Babakotia radofilai.

סיווג ופילוגנזה
Babakotia radofilai הוא החבר היחיד בסוג באבאקוטיה ושייך למשפחת למורי העצלן, הכוללת שלושה סוגים נוספים של למורים עצלנים: פלאופרופיתקוס, למור ענק ו. משפחה זו שייכת לאינפרא-הסדרה דמויי למור, הכוללת את כל הלמורים המלגשיים.

השרידים הראשונים של Babakotia radofilai מתתי-מאובנים התגלו כחלק מסדרה של משלחות בעקבות גילוייו של ז'אן ראדופילאו ושתי משלחות סיור אנגלו-מלגשיות בשנים 1981 ו-1986–1987. ב-1988 חשף  במערה בשמורה המיוחדת אנקרנה שבצפון מדגסקר שלד וגולגולת כמעט שלמים בנוסף לשרידים של בערך תריסר פרטים נוספים. השלד זוהה מייד כלמור עצלן עם גילויו. ללמורי הקוף היו גולגולות שדומות יותר לאינדריים, אך השיניים שלהם היו מאוד מיוחדות ושונה מאלה של האינדריים. הלמורים העצלנים הגדולים יותר, לעומת זאת, שמרו על משנן הדומה לאינדריים, אך נבדלו בכך שהם היו בעלי גולגולות חזקות יותר. הבאבאקוטיה והמסופרופיתקוס לא רק חלקו משנן הדומה לזה של האינדריים, אלא גם גולגולות הדומות להם, מה שמספק עדות לכך שלמורים עצלנים היו קשורים באופן הדוק ביותר לאינדריים חיים. יתר על כן, סייע גילוי הבאבאקוטיה להדגים שהאינדריים הקדמונים לא קיפצו במהירות מעץ לעץ כמו אינדריים חיים, אלא היו מטפסים אנכיים ומאכילים תלויים, ואולי גם קופצים מדי פעם.

אנטומיה ופיזיולוגיה
שמאל|ממוזער|גולגולת של באבאקוטיה
במשקל של בין 15 ל-20 ק"ג, היה Babakotia radofilai למור בגודל בינוני וקטן באופן ניכר מלמורי העצלן הגדולים, אך גדול יותר מלמורי העצלן הקטנים. במובנים רבים הייתה להם רמה ממוצעת של התאמות עבור התנהגות מתיחה, בין למורי עצלן גדולים ללמורי עצלן קטנים. גפיו הקדמיות היו ארוכות ב-20% מגפיו האחוריות, מה שמרמז על כך שהוא דומה בהתכנסות לעצלנים בהיותו שוכן עצים. היה לו עצם שורש הרגל מופחתת ואצבעות מעוקלות ומוארכות, שהותאמו לאחיזה ומרמזות על התנהגות מתיחה. רגליו האחוריות הצטמצמו, מה שהפך אותו למותאם היטב לטיפוס ולתלייה, אך לא לזינוק. עצמות שורש כף היד שנמצאו בשנת 1999 הוכיחו עוד יותר כי מין זה היה מטפס אנכי. בנוסף, ניתוח התעלות החצי-מעגליות , החוליות המותניות  ותהליכי עמוד השדרה שלו מצביעים על תנועה איטית וטיפוס, אך לא בהכרח תלייה דמוית עצלן, היאחזות אנכית או זינוק. לכן סביר להניח שהיה מטפס איטי כמו  וגם הפגין התנהגות מתיחה כמו של עצלן.

לכל למורי העצלן יש גולגולות חזקות יחסית לאינדריים, אך למרות תכונות גולגולתיות משותפות עם למורי העצלן הגדולים יותר, גולגולתם עדיין דומה לזו של האינדריים. תכונות הגולגולת המשותפות עם למורי העצלן האחרים כוללות ארובות עין קטנות יחסית, קשתות העול חזקות וחך קשה מלבני ברובו. ארובות עין הקטנות שנלקחו בחשבון עם הגודל היחסי של  מצביעים על כך שלבאבאקוטיה הייתה חדות ראייה נמוכה, שאופיינית ללמורים. אורך הגולגולת הממוצע של הבאבאקוטיה הוא 144 מ"מ.

לא ברור אם אחת מהשיניים במשנן הקבוע של ה-Babakotia radofilai היא חותכת או ניב. הוא שונה במקצת מהאינדריים בכך שיש לו קדם-טוחנות מוארכות במקצת. לשיני הלחיים שלו היו פסי גזירה רחבים וזגוגית משופעת.

תפוצה ואקולוגיה
כמו כל הלמורים האחרים, היה Babakotia radofilai אנדמי למדגסקר. שרידיו נמצאו רק במערות אבן גיר בתוך השמורה המיוחדת אנקרנה ובאנג'והיבה, מה שמצביע על טווח תפוצה שהשתרע מצפון ועד צפון-מערב האי. טווח התפוצה המוגבל של פרימט שוכן עץ זה, במיוחד בתקופה שבה חלק גדול מהאי היה מכוסה ביער, יכול היה להשתנות בגלל ספציפיות של בית הגידול,  או גורם לא ידוע אחר. זה היה סימטרי עם Palaeopropithecus maximus ו-Mesopropithecus dolichobrachion.

בהתבסס על גודלו, המורפולוגיה של שיניו הטוחנות ועוד, היה ה-Babakotia radofilai ככל הנראה אוכל עלים, תוך שהשלים את תזונתו על ידי אכילת פירות וזרעים קשים. בקרב כל למורי העצלן, כולל ה-Babakotia radofilai, בקעו השיניים הקבועות בגיל מוקדם, תכונה הנראית אצל אינדריים המשפרת את שרידותם של צעירים במהלך העונה היבשה הראשונה שלאחר הגמילה.

הכחדה
מכיוון שהבאבאקוטיה נכחד לאחרונה יחסית והתגלה רק משאריות של תתי-מאובנים, הוא נחשב לצורה מודרנית של הלמור המלגשי. ה-Babakotia radofilai חי בהולוקן וככל הנראה נכחד זמן קצר לאחר הגעתם של בני האדם לאי, כנראה במהלך אלף השנים האחרונות. תיארוך פחמן-14 היחיד שדווח עבור הבאבאקוטיה מתוארך לשנים 3100–2800 לפני הספירה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1990
קטגוריה:מדגסקר: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים שנכחדו ממדגסקר
קטגוריה:צורות חיים שנכחדו בהולוקן
קטגוריה:למורים נכחדים
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1990
קטגוריה:ערכים שבהם מתאר הטקסון אינו מתאים