מניע ראשוני

המניע הראשוני (בלטינית: primum movens) או המניע הבלתי מונע (Unmoved mover) או גורם ראשוני הוא מושג שנועד לתאר סיבה או "מניע" של כל התנועה ביקום, המניע שמזיז דברים אחרים, אבל לא נע בעצמו על ידי שום פעולה קודמת. המונח מוזכר לראשונה בספרו של אריסטו בספר 12 של ספרו "מטאפיזיקה". הוא מתאר את המניע הבלתי-מונע כיפה לחלוטין, בלתי ניתן לחלוקה ומתבונן רק בהתבוננות המושלמת: התבוננות עצמית. הוא משווה מושג זה גם לשכל הפועל.

מושג אריסטוטלי זה הפך לבעל השפעה רבה על הפילוסופיה של ימי הביניים ועל התאולוגיה. תומאס אקווינס, למשל, הרחיב על המניע הבלי מונע בחיבורו "Quinque viæ" (חמש הדרכים) .

הן תאיזם והן דאיזם דוגלים בקיומו של מניע ראשוני והוא נוגע גם לרעיון של תאולוגיה טבעית.

ראו גם
 למה בכלל יש משהו

קישורים חיצוניים
 מניע ראשוני, אנציקלופדיה בריטניקה

הערות שוליים

קטגוריה:מטאפיזיקה
קטגוריה:אריסטו