דיוויזיית המילואים ה-81 (האימפריה הגרמנית)

דיוויזיית המילואים ה-81 (בגרמנית: 81. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

 היסטוריה 
הדיוויזיה הוקמה בסוף דצמבר 1914 ואורגנה במהלך החודש הבא, כשהיא הגיעה לקו בתחילת פברואר 1915.81. Reserve-Division (Chronik 1914-1918) היא הוקמה כחלק מהגל הגדול השני של דיוויזיות חדשות שהוקמו בתחילת מלחמת העולם הראשונה, דיוויזיות המילואים ה-75 עד ה-82.  גל זה כלל גם את דיוויזיית המילואים ה-8 של בוואריה. בין הגל הראשון (דיוויזיות המילואים ה-42 עד ה-54 ודיוויזיית המילואים ה-6 של בוואריה), הוקמו מספר דיוויזיות אחרות על בסיס אד-הוק, שקיבלו בעיקר את שם המפקד או מקום ההקמה שלהן, אך אלו לא היו חלק מגל רשמי מתוכנן של דיוויזיות חדשות. הדיוויזיה הייתה בתחילה חלק מקורפוס המילואים ה-41. הדיוויזיה פורקה בשנת 1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה גויסה בפרובינציות פרוסיה השונות: ברנדנבורג, פומרניה ופרוסיה המערבית.

דיוויזיית המילואים ה-81 לחמה בתחילה בחזית המערבית, בתעלות ממערב לסום. היא הועברה לחזית המזרחית באפריל 1915, ונלחמה במתקפת גורליצ'ה-טרנוב, חצתה את נהר סאן ונלחמה סביב פשמישל, ולאחר מכן נלחמה בקרב למברג ב-1915. היא המשיכה בלחימה מעבר לגבול בין גליציה האוסטרו-הונגרית לפולין הרוסית, נלחמה בסדרה של קרבות שהובילו לכיבוש ברסט-ליטובסק באוגוסט ופינסק בספטמבר, ולאחר מכן התמקמה בלוחמת חפירות בביצות פריפיאט. היא נשארה שם עד דצמבר 1917, אז, לאחר שביתת הנשק בחזית המזרחית, היא נשלחה בחזרה לחזית המערבית. היא נלחמה בתעלות והשתתפה בקרב ארמנטייר באפריל 1918, חלק מקרב הליס, הידוע גם בתור מתקפת ליס או קרב איפר הרביעי. הדיוויזיה המשיכה בלחימה בחלקים שונים של החזית המערבית עד תום המלחמה. המודיעין של בעלות הברית דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרג שלישי. Histories of Two Hundred and Fifty-One Divisions of the German Army which Participated in the War (1914-1918), compiled from records of Intelligence section of the General Staff, American Expeditionary Forces, at General Headquarters, Chaumont, France 1919 (1920), pp. 544-546.

לאחר שביתת הנשק של קומפיין, הם צעדו חזרה הביתה, שם שוחררה היחידה הגדולה ופורקה ב-25 בינואר 1919.

 מפקדים 
 גנרל-לויטננט לאופולד פון שטוקן (24 בדצמבר 1914 – 6 באוקטובר 1915)
 גנרל-לויטננט אלפרד פון לאריש (7 באוקטובר 1915 – 29 באפריל 1916)
 גנרל-לויטננט אנטון פון תיזנהאוזן (1 במאי 1916 – 4 במאי 1916)
 גנרל-לויטננט וילהלם יוהאן נויגבאואר (5 במאי 1916 – 1 באפריל 1917)
 גנרל-לויטננט אנטון פון תיזנהאוזן (2 באפריל 1917 – 2 בדצמבר 1917)
 גנרל-לויטננט וילהלם יוהאן נויגבאואר (3 בדצמבר 1917 – 1 ביולי 1918)
 גנרל-לויטננט אוסקר גוסטב אלברט גרסמן (2 ביולי 1918 – 20 בדצמבר 1918)
 גנרל-מיור גוסטב פון למבסדורף (21 בדצמבר 1918 – 25 בינואר 1919)

לקריאה נוספת
 Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

 הערות שוליים 

81
81