הבה דה בונפיני

הֶבֶּה מריה פסטור דה בּוֹנָפיני (בספרדית: Hebe María Pastor de Bonafini; 1928 – 2022) הייתה פעילה ארגנטינאית, ממייסדי אגודת האמהות של פלאזה דה מאיו, ארגון האמהות שילדיהן נעלמו במהלך שלטון הדיקטטורה צבאית.

 פעילותה 
 אמהות פלאזה דה מאיו (1979–1986) 
בונפיני הייתה נשיאת ארגון האמהות של פלאזה דה מאיו החל משנת 1979. היא הרבתה להתבטא וקראה להגנה על זכויות האדם, הן בארגנטינה והן מחוצה לה, וזכתה להכרה בינלאומית. בונפיני אימצה את הקריאה "תראו אותם בחיים!" (Aparición con vida) ודרשה מהממשלה לתת דין וחשבון לגבי כל היעלמויות האנשים ובכלל זה היו גם בניה, חברי קבוצת הגרילה המרקסיסטית - מונטונרוס. ב-10 בדצמבר 1982 היא ארגנה מצעד התנגדות לאורך שדרת מאי (Avenida de Mayo) בבואנוס איירס, מצעד שהפך להפגנה רבת משתתפים.

לאחר החזרה לשלטון אזרחי ב-1983, הנשיא ראול אלפונסין החל להעמיד לדין את מבצעי הפשעים, במסגרת מה שנקרא המלחמה המלוכלכת, אלא שהחלטתו להגביל את ההליכים רק לתשעה חברי החונטה הצבאית והזיכוי של חמישה מהם, גרמו לחילוקי דעות ב"ארגון האמהות", עד כדי פילוג בשנת 1986: "אגודת האמהות של בונפיני של אגודת פלאזה דה מאיו" (Bonafini's Mothers of the Plaza de Mayo Association), ו"האימהות של פלאזה דה מאיו - קו המייסדים" (Mothers of the Plaza de Mayo—Founding Line). הארגון של נחשב כרדיקלי יותר, ובין היתר, הצדיק את השיטות שנקטו לוחמי הגרילה בתקופת הדיקטטורה.

 לאחר הפילוג 
לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001, בונפוני בחרה להגן על הטרוריסטים, ואמרה: "הרגשתי שבאותו רגע היו הרבה אנשים ששמחו והרגישו שנקמו את דמם של רבים כל כך... כי ההפצצות של נאט"ו... ומיליוני הילדים שמתים מרעב בעולם הזה...". בונפיני הביעה תמיכה גם בארגונים שהואשמו בטרור, כמו FARC.

בשנת 2005 בונפיני קבעה שהאפיפיור יוחנן פאולוס השני "ביצע חטאים רבים" וקבעה ש"הוא [ילך] לגיהנום".

 קשריה לנשיא נסטור קירשנר 
הנשיא נסטור קירשנר הושבע ב-25 במאי 2003 ובתוך ימים קיבל את בונפיני בקאסה רוסדה. במהלך כהונתו הוא הרבה להתייעץ איתה, כחלק מתהליך קבלת ההחלטות שלו.

בינואר 2006 בונפיני הודיעה שהארגון שבראשו היא עומדת יפסיק את מצעד ההתנגדות השנתי שלו, מתוך הכרה בהצלחתו של הנשיא נסטור קירשנר לבטל את החוקים של הנשיא אלפונסין את התביעות לגבי "המלחמה המלוכלכת".

אגודת האמהות של בונפיני, נהנתה ממימון ממשלתי והרחיבה את השפעתה באמצעות עיתון "קול האמהות" (La Voz de las Madres) ותחנת רדיו.

הארגון של בונפיני ניהל את תוכניתה דיור במימון פדרלי "חלומות משותפים" (Suenos Compartidos), שפיקח על בניית יחידות דיור לתושבי שכונות העוני.

עד שנת 2011 הושלמה בניית 5,600 יחידות דיור, במסגרת הפרויקט, ובשישה מחוזות ובעיר בואנוס איירס.

מעורבות הארגון בפרויקט הופסקה ביוני 2011 לאור גילויה של פרשיית שחיתות ואי סדרים כספיים על ידי שני "אנשים מפוקפקים" שמשום מה זכו לאמונה של בונפיני.

בונפיני הביעה תמיכה בדמויות כמו צ'ה גווארה, פידל קסטרו, אוגוסטו סנדינו, יאסר ערפאת, הוגו צ'אבס, אבו מוראלס ואמהות של אסירי ETA. היא הכריזה שהיא נגד סוציאל-דמוקרטיה, קפיטליזם, נאו-ליברליזם, גלובליזציה וקרן המטבע הבינלאומית.

פסטור נולדה בעיר אנסנדה  ונפטרה בגיל 93 בעיר בלה פלאטה.

 הוקרה ופרסים 
 תואר כבוד של אוניברסיטת קליפורניה (1996), אוניברסיטת בולוניה (2007) והאוניברסיטה הלאומית הניסויית של יאראקוי (Experimental National University of the Yaracuy) בוונצואלה (2010).
 מדליית כבוד מהאוניברסיטה הלאומית של קורדובה (1988).
 מסדר ההצטיינות הלאומית של אקוודור (2006).
 פרס מיוחד של המגזין "ונטיטרז" (Veintitrés), שיצא לאור בבואנוס איירס, (2009).
 פרס לזכויות אדם 200 שנה ל"מהפכת מאי" (Argentina Bicentennial), הרפובליקה הארגנטינאית (2010).
 פרס לתקשורת וזכויות אדם, על שם רודולפו וולש (2011).
 פרס כבוד של תחנת הרדיו הלאומית של ארגנטינה (LRA Radio Nacional) (2013).

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:נשים ארגנטינאיות
קטגוריה:ילידות 1928
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:נפטרות ב-2022
קטגוריה:נפטרים ב-2022