גוש הזהב

מדינות גוש הזהב הן 7 מדינות שהובלו על ידי צרפת אשר נצמדו לתקן הזהב (מדיניות מוניטרית בה צמוד הכסף המדינתי ביחס קבוע לזהב) במהלך השפל הגדול, בזמן שמדינות רבות אחרות בחרו לנטוש אותו. מדינות הגוש כללו את בלגיה, לוקסמבורג, הולנד, איטליה, פולין ושווייץ.

 היסטוריה 
פשיטת הרגל של הבנק המסחרי הגדול באוסטריה, הבנק הווינאי Credit-anstalt של משפחת רוטשילד, בשנת 1931 הכתה גלים ברחבי אירופה ומספר מדינות ובהן בריטניה בספטמבר אותה בחרו לנטוש את תקן הזהב. בהמשך אותה השנה מדינות נוספות, כדוגמת דנמרק, נורווגיה, שוודיה פינלנד ויפן נטשו גם הן את התקן.

בוועידת לונדון לכלכלה בחרו מדינות גוש הזהב לשמור על שער המרה קבוע של מטבעותיהן, בעת בה 35 מדינות ובהן ארצות הברית ואיטליה כבר נטשו את התקן. בחירה זו הייתה צפויה להביא לתהליך של דפלציה (עלייה בכוח הקנייה של מטבעותיהן) מה שהיה צפוי להטות את מאזן המסחר ולהביא לייבוא אליהן ממדינות אחרות. על מנת שלא להגדיל את הייבוא אליהן, אשר היה מדלדל את עתודות הזהב שלהן, בחרו מדינות אלה להגביל את הייבוא באמצעות מכסים ומכסות שונים אשר יבודדו את כלכלתן מהעולם מחוץ לגוש הזהב.

בעוד שהמשבר המשיך גם לאחר הפיחות בדולר האמריקאי ובפאונד הבריטי, עסקי הייצוא של מדינות הגוש מצאו שקשה להן לשמור על רווחיות וכי עקב הפיחות בשער הדולר נע הון רב לארצות הברית. בלגיה ולוקסמבורג נטשו את הגוש במרץ 1935 ואפשרו גם הן פיחות של מטבעותיהן, ולבסוף בספטמבר 1936 חתמו ארצות הברית בריטניה וצרפת על ההסכם התלת-צדדי (1936) והביאו לפירוק גוש הזהב ונטישת תקן הזהב.

 הערות שוליים 

קטגוריה:מדיניות מוניטרית
קטגוריה:היסטוריה כלכלית