סגובלאוני

הסגובלאוני (בלטינית: Segovellauni; בגאלית עתיקה: Segouellaunoi, 'ראשי-הניצחון') היה שבט גאלי קטן ששכן במחוז דרום  המודרני, ליד העיר ואלנס של ימינו, בתקופת הברזל ובתקופת האימפריה הרומית.

מעט ידוע על ההיסטוריה המוקדמת של הסגובלאוני. לאחר 121 לפנה"ס, שטחם סופח לפרובינקיה גאליה נארבוננסיס על ידי הרפובליקה הרומית. בשנת 62 לפני הספירה, האופידום שלהם ונטיה נהרס על ידי הלגאט (שליח) הרומי מנליוס לנטינוס במהלך מרד האלוברוגים. עד המאה ה-1 לספירה, הסגובלאוני היו חלק מהקונפדרציה הקווארית.

 שם 
הם מוזכרים כ-Sengalaunoì (ביוונית: Σεγγαλαυνοὶ או σεταλλανοι) על ידי תלמי (המאה השנייה לספירה).Ptolemy. Geōgraphikḕ Hyphḗgēsis, 2:10:7. גם פליניוס הזקן (המאה הראשונה לספירה) תיעד אזור בשם segovellaunorum.. Naturalis Historia, 3:34. , s.v. Segovellauni.

השם האתני Segovellauni הוא צורה לטינית של השם הגאלי Segouellaunoi, שפירושה המילולי הוא 'ראשי-הניצחון'. הוא נובע מהשורש sego- (ניצחון, כוח) המחובר למילה uellaunos (צ'יף, מפקד).

 גאוגרפיה 
 טריטוריה 
שבט הסגובלאוני שכן בעמק נהר הרון, דרומית לנהר האיזר ומערבית ל-Vercors Massif, סביב העיר ואלנס של ימינו.  ארץ זו, המקבילה לאזור ולנטינואה המודרני, כונתה "האי" על ידי פוליביוס וטיטוס ליוויוס בתיאור מסע חניבעל לחצי האי האפניני בשנת 218 לפני הספירה, שכן היא הייתה ממוקמת כאמור בין נהרות הרון והאיזר, ליד המפגש של השניים. בדרום, השטח שלהם השתרע עד לנהר הדרום , או אולי דרומה יותר לתוך מישור מונטלימאר . ככל הנראה הוא כיסה את אזור ויווארה  מערבית לרון, בין הנהרות Eyrieux ו-Doux. 

 יישובים 
מיקומה של העיירה הראשית הפרה-רומית של הסגובלאוני נדון במחקר, אבל הוא מיוחס באופן מסורתי לאופידום של מַאלפַּאס , בגדה המערבית של הרון.  במהלך המרד האלוברוגי של שנת 62 לפני הספירה, הציב הלגאט הרומי מנליוס לנטינוס כוחות בשטח הסגובלאוני, ליד אופידום בשם Ventia. אף על פי שמיקומו נותר מעורפל, כמה חוקרים הציעו לזהות את Ventia עם Malpas, מה שיסביר מדוע הלגאטים הרומיים לוקיוס מריוס וסרביוס גאלבה "חצו את הרון" לכיוון הטריטוריה של האלוברוגים', שבעצמה הייתה ממוקמת בין הרון ולבין הרי האלפים, בתיאור האירועים של דיו קסיוס.

 היסטוריה 
 מקור 
מעט ידוע על ההיסטוריה המוקדמת של הסגובלאוני. מאחר שה'אי' שהוזכר על ידי מחברים קדומים תואם לטריטוריה שלהם, כמה חוקרים הציעו שבראנקוס (או ברנאוס), המנהיג הגאלי שהתחבר לחניבעל וסיפק לו אספקה והגנה דיפלומטית בשנת 218 לפני הספירה, היה למעשה סגובלאוני.  לפי השקפה זו, ייתכן שברנאוס ערך הסכם עם אלוברוגים של המישור לתת לקרתגים לעבור על פני שטחם. כוחות סגובלאוני, אולי שימשו כשומרים עורפיים וליוו אותם עד הרי האלפים, שם נותרו הקרתגים לבדם עם האלוברוגים העוינים של ההרים, שלא היו חלק מההסכם. עם זאת, בדיווח שלו, טיטוס ליוויוס מציין במפורש ששני המפקדים היו אלוברוגים.

 התקופה הרומית הקדומה 
כשהאולוברוגים הובסו על ידי רומא בשנת 121 לפנה"ס, שטחם סופח לרפובליקה הרומית, והסגובלאוני בוודאות ידעו מה עלה בגורלם. בשנת 62 לפנה"ס, הם נקשרו למרד לא מוצלח נגד רומא בראשות האלוברוגים, שכן חייליו של מנליוס לנטינוס הוצבו בשטחם, בסמוך לאופידום קטן בשם Ventia. לדברי קסיוס דיו, הצבא הרומי "הפחיד כל כך את התושבים, שהרוב ברחו והשאר שלחו שגרירים בעניין השלום. בדיוק אז לפתע אוכלוסיית האזור באה לעזרתם והרומאים נהדפו מהחומות, אך אלה נהרסו. מנהיג האלובורגים, נחלץ לעזרתם עם חיילים שהוצבו לאורך האיזר.. Rhōmaïkḕ Historía, 37:47–48. לנטינוס כמעט נתפס על ידי קטוגנאטוס האלבורגי, אך סערה אלימה מנעה מהגאלים להמשיך במתקפה. לאחר מכן השתלט הלגאט הרומי שוב על הטריטוריה של הסגובלאוני ולבסוף השמיד את ונטיה.

 לקריאה נוספת 




 ביבליוגרפיה 


 הערות שוליים 

קטגוריה:גאלים
קטגוריה:שבטים גאלים
קטגוריה:עמים קדומים