הכיבוש הגרמני של בלארוס במהלך מלחמת העולם השנייה

הפלישה הגרמנית לברית המועצות החלה ב-22 ביוני 1941 והובילה לכיבוש צבאי גרמני של בלארוס עד ששוחררה במלואה באוגוסט 1944 כתוצאה ממבצע בגרטיון. החלקים המערביים של בלארוס הפכו לחלק מ-Reichskommissariat Ostland ב-1941, ובשנת 1943, הרשויות הגרמניות אפשרו למשתפי פעולה מקומיים להקים ממשלה אזורית, הראדה הבלארוסית המרכזית, שהתקיימה עד שהסובייטים השיבו את השליטה על האזור. בסך הכל, יותר משני מיליון בני אדם נהרגו בבלארוס במהלך שלוש שנות הכיבוש הנאצי, כרבע מאוכלוסיית האזור,  או אפילו עד שלושה מיליון הרוגים או שלושים אחוז מהאוכלוסייה,  כולל 500,000 עד 550,000 יהודים במסגרת השואה בבלארוס. בסך הכל, בשטחה של בלארוס המודרנית, נהרסו ונשרפו יותר מ-9,200 כפרים ועיירות, ו-682,000 מבנים, וחלק מהעיירות נשרפו מספר פעמים. 

 רקע 
ההיסטוריוגרפיה הסובייטית והבלארוסית חוקרת את נושא הכיבוש הגרמני בהקשר של בלארוס העכשווית, הנחשבת כרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית (BSSR), רפובליקה מכוננת של ברית המועצות בגבולות 1941 כולה. ההיסטוריוגרפיה הפולנית מתעקשת על טיפול מיוחד, אפילו נפרד, לאדמות המזרחיות של פולין בגבולות 1921 (" Kresy Wschodnie " או West Belarus), ששולבו בבלארוס הסובייטית לאחר פלישת הסובייטים לפולין ב-17 בספטמבר 1939. יותר מ-100,000 אנשים מרקע אתני שונה, רובם פולנים ויהודים במערב בלארוס, נכלאו, הוצאו להורג או הועברו למזרח ברית המועצות על ידי השלטונות הסובייטיים לפני הפלישה הגרמנית. ה-NKVD (המשטרה החשאית הסובייטית) הרגה יותר מ-1,000 אסירים ביוני וביולי 1941, למשל, בצ'רביאן.

 הפלישה 
לאחר עשרים חודשי שלטון סובייטי במערב בלארוס ובמערב אוקראינה, פלשו גרמניה הנאצית ובעלות בריתה בציריה לברית המועצות ב-22 ביוני 1941. מזרח בלארוס סבלה קשות במיוחד במהלך הלחימה והכיבוש הגרמני. בעקבות קרבות כיתור עקובים מדם, כל שטח בלארוס של ימינו נכבש על ידי הגרמנים עד סוף אוגוסט 1941. כאשר פולין התייחסה לסיפוח הסובייטי כבלתי חוקי, רוב האזרחים הפולנים לא ביקשו אזרחות סובייטית מ-1939 עד 1941, וכתוצאה מכך היו אזרחים פולנים תחת הכיבוש הסובייטי ואחר כך תחת הכיבוש הגרמני.

 הכיבוש 
ממוזער| טור של שבויים סובייטים שנתפס ליד מינסק צועד מערבה
בראשית ימי הכיבוש צמחה תנועת פרטיזנים סובייטית חזקה ומתואמת היטב. המסתתרים ביערות ובביצות, הסבו הפרטיזנים נזקים כבדים לקווי האספקה והתקשורת הגרמניים, שיבשו את פסי הרכבת, גשרים, חוטי טלגרף, תקפו מחסני אספקה, מערומי דלק ותחבורה, וארבו לחיילי הציר. באחת מפעולות החבלה המוצלחות ביותר של פרטיזנים של כל מלחמת העולם השנייה, מה שנקרא הסטת אסיפוביצ'י ב-30 ביולי 1943, הושמדו ארבע רכבות גרמניות עם אספקה וטנקי טיגר. כדי להילחם בפעילות הפרטיזנית, נאלצו הגרמנים להסיג כוחות ניכרים מאחורי קו החזית שלהם. ב-22 ביוני 1944, יצא לדרך מבצע המתקפה האסטרטגי הסובייטי הענק "בגרטיון", שהחזיר לבסוף את כל בלארוס עד סוף אוגוסט.

 פשעי מלחמה 
הפלישה והכיבוש הגרמני הביאו לאבדות אנוש כבדות, עם כ-380,000 איש שגורשו לעבודת כפייה, ולרצח המוני של מאות אלפי אזרחים נוספים. האוכלוסייה הבלרוסית הסלאבית האתנית נועדה להשמדה, גירוש או שעבוד כחלק ממבצע הטיהור האתני הגרמני בשם Generalplan Ost. לפחות 5,295 יישובים בלארוסים נהרסו על ידי הנאצים וחלק או כל תושביהם נהרגו (מתוך 9,200 יישובים שנשרפו או נהרסו בדרך אחרת בבלארוס במהלך מלחמת העולם השנייה), וליותר מ-600 כפרים כמו חאטין כל אוכלוסייתם הושמדה.

 המלחמה עם הפרטיזנים 
למרות שכמה היסטוריונים טענו שפרטיזנים סובייטים עוררו בכוונה פעולות תגמול גרמניות, ובחלקן הסבירו את מספר ההרוגים הגבוה, מסקנה זו שנויה במחלוקת. מחקר משנת 2017 שהתמקד בלוגיסטיקה של הרג המוני מצא "שהתקפות פרטיזנים סובייטיות נגד אנשי גרמנים עוררו פעולות תגמול נגד אזרחים אבל שלתקיפות נגד מסילות ברזל הייתה השפעה הפוכה. במקום שבו הפרטיזנים התמקדו בשיבוש קווי האספקה הגרמניים במקום להרוג גרמנים, כוחות הכיבוש ביצעו פחות פעולות תגמול, שרפו פחות בתים והרגו פחות אנשים".
ממוזער| ראדה מרכז בלארוס, מינסק, יוני 1943.
ממוזער| בדרך לתחנת הרכבת במינסק צועדים צעירים מבלארוס על פני יו"ר המועצה המרכזית של בלארוס פרופסור רדאסלאו אסטרוסקי. הם עומדים לעבור הכשרה בגרמניה לפעולה צבאית, מינסק, יוני 1944.
ממוזער| אריך פון דם באך-צלבסקי ומשטרת הסדר, מינסק, בערך 1943
ממוזער| חבר מחתרת בלארוסית שנתלה, מינסק, 1942/1943.
שמאל|ממוזער| משטרת עזר בלארוסית, מוהילב, מרץ 1943.
ממוזער| רצח המוני של אזרחים סובייטים ליד מינסק, 1943

 יחידות נאציות 
ממוזער| קבוצת הקרב ולטר שימאנה, קיץ, 1943
 דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-14 גליציה (האוקראינית ה-1)
 דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-29 RONA (הרוסית ה-1)
 דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-30 (הבלארוסית ה-1)
 דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-30 (הרוסית ה-2)
 דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-36
 איינזצגרופן
 משטרת העזר האוקראינית
 משטרת העזר הבלארוסית

 אישים נאצים בולטים 
 אריך פון דעם באך-זלבסקי
 גוסטבס סלמיש
 אוסקר דירלוונגר
 קורט פון גוטברג
 קונראדס קאלייס
 ברוניסלב קמינסקי
 וילהלם קיובה
 אנתוני סאווניוק
 קרל שפר
 יקוב שפורנברג

 יחידות אחרות 
 קבוצת ארמיות מרכז

 השואה 

הגטו היהודי הגדול ביותר בבלארוס הסובייטית לפני תום מלחמת העולם השנייה היה גטו מינסק, שהוקם על ידי הגרמנים זמן קצר לאחר תחילת הפלישה. כמעט כל האוכלוסייה היהודית הרבה של בלארוס שלא התפנתה מזרחה לקראת ההתקדמות הגרמנית נהרגה במהלך השואה מכדורים. את רשימת הגטאות היהודים שהושמדו בפולין הכבושה על ידי הנאצים המשתרעת מזרחה לכיוון הגבול עם בלארוס הסובייטית ניתן למצוא במאמר הגטאות היהודיים בפולין הכבושה הגרמנית.

 לאחר הכיבוש 
מאוחר יותר ב-1944, 30 בלארוסים שעברו הכשרה גרמנית הוצנחו מאחורי קו החזית הסובייטי כדי לעורר אי סדר. אלה היו ידועים בשם "Čorny Kot" ("חתול שחור") בראשות מיכל ויטוסקה. הייתה להם הצלחה ראשונית מסוימת עקב חוסר ארגון במשמר האחורי של הצבא האדום. יחידות בלארוסיות אחרות חמקו דרך יער ביאלובייסקה ומלחמת גרילה בקנה מידה מלא פרצה ב-1945. אבל ה-NKVD חדר ליחידות אלה וניטרל אותן עד סוף 1946.

בסך הכל איבדה בלארוס רבע מאוכלוסייתה לפני המלחמה במלחמת העולם השנייה, כולל כמעט כל האליטה האינטלקטואלית שלה. כ-9,200 כפרים ו-1,200,000 בתים נהרסו. הערים הגדולות מינסק וויטבסק איבדו למעלה מ-80% מהמבנים והתשתיות שלהן. בשל ההגנה מפני הגרמנים, והעקשנות במהלך הכיבוש הגרמני, זכתה הבירה מינסק לתואר עיר גיבורה לאחר המלחמה. מבצר ברסט זכה בתואר מבצר גיבור.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:שלטון הכיבוש של גרמניה הנאצית באירופה
קטגוריה:בלארוס במלחמת העולם השנייה