המלטה

המלטה היא התהליך של יציאת יונק מרחם אמו (מקביל לתהליך הלידה באדם).

יונקים גדולים, כגון פרימטים, בקר, סוסים, אנטילופות מסוימות, ג'ירפות, היפופוטמים, קרנפים, פילים, כלבי ים, לווייתנים, דולפינים ופוקניים, הם בדרך כלל בהיריון עם צאצא אחד בכל פעם, אם כי לעיתים יש בהם המלטות של תאומים ואף המלטות מרובות.

אצל בעלי חיים גדולים אלה, תהליך ההמלטה דומה לזה של הלידה באדם, אם כי רוב הצאצאים עצמאיים יותר סמוך להולדתם, צאצא נולד במצב מתקדם יותר מתינוק אנושי ומסוגל לעמוד, ללכת ולרוץ (או לשחות במקרה של יונק ימי) זמן קצר לאחר הלידה.

במקרה של לווייתנים, דולפינים ופוקניים, הצאצא היחיד נולד בדרך כלל כשזנבו יוצא תחילה, מה שמקטין את הסיכון לטביעה. האם מעודדת את הצאצא שזה עתה נולד לעלות אל פני המים כדי לנשום.

לרוב היונקים הקטנים יותר יש לידות מרובות, והמלטה עשויה להגיע לשגר של תריסר צאצאים ואף יותר. בבעלי חיים אלו, כל עובר מוקף בשק שפיר משלו ויש לו שליה נפרדת. יונקים גדולים שיולדים תאומים הם הרבה יותר נדירים, אבל זה קורה מדי פעם אפילו אצל יונקים גדולים כמו פילים.

אצל בעלי חיים מסוימים ייחום הנקבות מופיע בעונה מסוימת בשנה או במחזוריות קבועה אחרת, תקופות אלו נקראות עונת הרבייה. אצל חלק מבעלי החיים הייחום קשור לטמפרטורה השוררת בסביבה, למצבה הגופני והתזונתי של הנקבה ולזמינות מזון. כל אלה מיועדים להבטיח תנאים גופניים וסביבתיים נאותים לנקבה בתקופת נשיאת ההיריון, וכן להבטיח שהמלטת הצאצאים תהיה במועד נוח לגידולם מבחינת תנאי האקלים, זמינות המזון וכדומה, באופן שיצור סיכוי מרבי להישרדותם.

בקר
300px|ממוזער|שמאל|שלבי ההמלטה בפרה
המלטה בבקר אופיינית להמלטה ביונקים גדולים. פרה עוברת שלושה שלבים במהלך המלטה רגילה של עגל. בשלב הראשון, הפרה מחפשת מקום שקט הרחק משאר העדר. שינויים הורמונליים גורמים לרקמות הרכות של תעלת הלידה להירגע כאשר גוף האם מתכונן להמלטה. התכווצויות הרחם אינן ברורות מבחוץ, אך הפרה עלולה להיות חסרת מנוחה. היא עשויה להיראות נסערת, לסירוגין בין עמידה לשכיבה, כאשר זנבה מורם מעט וגבה מקומר. העובר נדחק לעבר תעלת הלידה בכל התכווצות וצוואר הרחם של הפרה מתחיל להתרחב בהדרגה. שלב זה עשוי להימשך מספר שעות, ומסתיים כאשר צוואר הרחם מתרחב לחלוטין. ניתן לראות את השלב השני בעיצומו כאשר יש בליטה חיצונית של שק השפיר, ולאחר מכן הופעת הפרסות הקדמיות והראש של העגל במצג קדמי (או מדי פעם הזנב והפרסות האחוריות של העגל במצג אחורי). במהלך השלב השני, הפרה בדרך כלל תשכב על הצד כדי לדחוף והעגל מתקדם בתעלת הלידה. לידה מלאה של העגל (או עגלים בהמלטה מרובה) מסמלת את סיום השלב השני. הפרה מזדחלת על רגליה (אם היא שוכבת בשלב זה), מסתובבת ומתחילה ללקק במרץ את העגל. העגל לוקח את הנשימות הראשונות שלו ותוך דקות מתאמץ לקום על רגליו. השלב השלישי והאחרון של ההמלטה הוא יציאת השליה, אשר בדרך כלל מתרחשת תוך מספר שעות ולעיתים קרובות נאכלת על ידי הפרה, שהיא אוכלת-צמחים בדרך כלל.

כלבים
שמאל|ממוזער|250px|כלבת דוברמן וגוריה לאחר ההמלטה
בקרב כלבים, ככל שמתקרבת ההמלטה צירי לידה הופכים תכופים יותר. ניתן לחלק את הלידה בכלבה לשלושה שלבים. השלב הראשון הוא כאשר צוואר הרחם מתרחב, מה שגורם לאי נוחות ואי שקט אצל הכלבה. סימנים נפוצים לשלב זה הם התנשפות, צום או הקאות. זה עשוי להימשך עד 12 שעות. שלב שני הוא מעבר הצאצאים. שק השפיר הנראה כמו בלון אפור נוצץ, ובתוכו גור, מונע דרך תעלת הלידה. לאחר צירים נוספים, השק נפלט והכלבה שוברת את הקרומים, משחררת מתוכם נוזל צלול וחושפת את הגור. האם לועסת את חבל הטבור ומלקקת את הגור במרץ, מה שממריץ אותו לנשום. אם הגור לא החל לנשום תוך כשש דקות, סביר להניח שהוא ימות. גורים נוספים יוצאים בצורה דומה זה אחר זה, בדרך כלל עם פחות מאמץ מהראשון, בדרך כלל במרווחים של 15–60 דקות. שלב שלישי הוא מעבר השליה. זה קורה לעיתים קרובות בשילוב עם שלב שני עם צאתו של כל צאצא. לאחר מכן האם תאכל בדרך כלל את השליה, לשם שמירה על ניקיון המאורה ולמניעת את גילויה על ידי טורפים.

חיות כיס
בחיות כיס הצאצא נולד במצב מאוד לא בוגר. הסימן הראשון לכך שהמלטה קרובה הוא שהאם מנקה את הכיס שלה. כשהוא נולד, הצאצא ורוד, עיוור, חסר פרווה ואורכו כמה סנטימטרים. יש לו נחיריים כדי לנשום ורגליו הקדמיות משמשות להיאחזות בשערות אמו אך רגליו האחוריות אינן מפותחות. הוא זוחל דרך פרוות אמו ועושה את דרכו לתוך הכיס. כאן הוא מתקבע על פטמה שמתנפחת בתוך פיו. הוא נשאר מחובר לפטמה במשך מספר חודשים עד שהוא מפותח מספיק כדי לצאת.

ראו גם
הולדה

קישורים חיצוניים



 T. J. Dunn, Whelping - How Do Dogs Have Puppies?, May 2, 2011

קטגוריה:יונקים
קטגוריה:לידה