תמנון-כחול-טבעות גדול

תמנון-כחול-טבעות גדול (Hapalochlaena lunulata) הוא אחד מארבעה מינים של תמנונים ארסיים במיוחד השייכים למשפחת התמנונים. המין המסוים הזה של תמנון-כחול-טבעות ידוע כאחת מבעלי החיים הימיים הרעילים ביותר בעולם.

קרוי כך לא עקב גודלו, שכן קרובו התמנון-כחול-טבעות הדרומי גדול יותר, אלא עקב גודל טבעותיו הכחולות, הגדולות משאר המינים.

 מאפיינים 
ממוזער|תמנון כחול טבעות גדול, שימו לב לגודל הטבעות.
הוא תמנון קטן שגודלו אינו עולה על 10 סנטימטרים כולל זרועות, במשקל ממוצע של 80 גרם. שמו הנפוץ מגיע מהגודל הגדול יחסית של הטבעות הכחולות שלו (קוטר של 7 עד 8 מילימטרים), שהן גדולות מאלה של בני הסוג האחרים ועוזרות להבחין בסוג זה של תמנון. התמנון בדרך כלל מהבהב את הטבעות הססגוניות שלו כאות אזהרה, כל הבזק נמשך כשליש שנייה. 

 תפוצה ובית גידול 
תמנון-כחול-טבעות גדול הוא בעל אורח חיים בודד והוא נפוץ בכל המים הטרופיים והסובטרופיים של הודו, מערב האוקיינוס השקט, מסרי לנקה לפיליפינים ומאוסטרליה ועד פפואה גינאה החדשה, איי שלמה. ונואטו. בעל החיים מעדיף מים רדודים עם קרקעית ים מעורבת (כגון הריסות, שוניות ואזורים חוליים). כפי שנכון לכל התמנונים, הוא חי במחילה ויוצא רק לחפש מזון או בן זוג. הכניסה למקלט זרועה בשרידי ארוחות (קונכיות ריקות וקונכיית סרטנים ורגליים) וניתנת לזיהוי בקלות. 

 תזונה 
התמנון ניזון בדרך כלל מסרטנים קטנים ושרימפס. הם גם נוטים לנצל דגים קטנים פצועים אם הם יכולים לתפוס אותם. התנהגות הציד הידועה שלו מורכבת מהתנפלות על הטרף שלו, לתפוס אותו בזרועותיו ואז למשוך אותו לכיוון פיו. הוא משתמש במקור שלו כדי לחדור דרך השלד החיצוני הקשוח של הסרטן או השרימפס, ומשחרר את הארס שלו. הארס משתק את השרירים הנדרשים לתנועה, מה שהורג למעשה את הטרף.

 סכנת הארס 
התמנון הגדול יותר בעל טבעות כחולות מסוגל לגרום לנשיכה קטלנית לטורפים שלו שעלולה להיות קטלנית לבני אדם.

השלב הראשון של ההרעלה מאופיין בכאבי פנים וגפיים, והנפגע מרגיש עקצוץ ו/או חוסר תחושה בפנים, בלשון, בשפתיים ובגפיים אחרות בגוף. הנפגע עלול גם לסבול מהזעת יתר, כאבי ראש עזים יחד עם סחרחורת, בעיות דיבור, ריר יתר, הקאות בינוניות, הפרעות תנועה, תחושת חולשה, ציאנוזה בגפיים ובשפתיים ודימומים פטכיים בגוף.
ממוזער|תמנון כחול טבעות גדול בשונית אלמוגים.
השלב השני של ההרעלה מתרחש בדרך כלל לאחר שמונה שעות וכולל תת-לחץ דם ושיתוק שרירים ספסטי כללי. מוות עלול להתרחש בין 20 דקות ל-24 שעות לאחר הופעת התסמינים, בדרך כלל כתוצאה משיתוק נשימתי. לאורך כל אחד משלבי ההרעלה, מצב ההכרה של הקורבן אינו מושפע.

 קישורים חיצוניים 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1832
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'אן רנה קונסטן קוי
קטגוריה:תמנוניים
קטגוריה:רכיכות ארסיות