חדרי רפאל

ארבעת חדרי רפאל (באיטלקית: Stanze di Raffaello) הם מערך חללי מבואה הממוקם בארמון האפוסטולי שבקריית הוותיקן, המהווה כיום חלק ממוזיאוני הוותיקן. חדרים אלו ידועים בעיקר הודות לפרסקאות וציורי הקיר המפארים את החלל שצייר אמן הרנסאנס רפאל ועוזריו בסטודיו. לצד ציורי תקרת הקפלה הסיסטינית של מיכלאנג'לו, מדובר בפרסקאות הרציפות הגדולות ביותר ששרדו עד ימינו ומהוות מופת של אמנות הרנסאנס הרומאית.

החדרים יועדו במקור כסוויטת דירות עבור האפיפיור יוליוס השני. האפיפיור הזמין מרפאל, שהיה באותם ימים אמן צעיר יחסית בתחילת דרכו, לעצב מחדש את חללי הפנים הקיימים של החדרים באופן יסודי. ההזמנה בוצעה ככל הנראה ב-1508 או 1509. ייתכן כי שינוי מהותי זה בעיצוב החדר נועד על מנת למחוק כל זכר לכהונתו של קודמו בתפקיד (ויריבו המר) האפיפיור אלכסנדר השישי, שכן החדרים מוקמו ישירות מעל דירת בורג'ה של האפיפיור אלכסנדר. החדרים ניצבים בקומה השנייה ומשקיפים על הצד הדרומי של חצר בלוודיר.

סדר החדרים ממזרח למערב, מנקודת מבטו של מבקר לדירה, אך לא בהתאם לרצף הפרסקאות, הוא להלן: סלה די קוסטנטינו ("היכל קונסטנטינו"), סטנזה די אליודורו ("חדר הליודורוס"), סטנזה דלה סגנטורה ("חדר החתימה"), וה-Stanza dell'Incendio del Borgo ("חדר האש בבורגו").

לאחר מותו של האפיפיור יוליוס בשנת 1513, כאשר ציור הפרסקאות כבר הושלם בשני חדרים, המשיך האפיפיור ליאו העשירי בתוכנית הקיימת. לאחר מותו של רפאל ב-1520, סיימו עוזריו ג'יאנפרנססקו פני, ג'וליו רומנו ורפאלינו דל קולה את הפרויקט עם ציורי הקיר בהיכל קונסטנטינוס.

 מתווה היצירות 
מתווה היצירות בחדרים הוא כדלקמן:
חדר החתימהחדר הליודורוסחדר האש בבורגוהיכל קונסטנטינוסמבט כללימרכז|ממוזערמרכז|ממוזערמרכז|ממוזערמרכז|ממוזערמבט כללי (II)מרכז|ממוזערמרכז|ממוזערמרכז|ממוזערמרכז|ממוזערהקיר המזרחימרכז|ממוזערמרכז|ממוזערמרכז|ממוזערמרכז|ממוזעראסכולת אתונהגירוש הליודורוס מהמקדשקרב אוסטיהחזיון הצלבהקיר הדרומימרכז|ממוזערמרכז|ממוזערמרכז|ממוזערמרכז|ממוזערהסגולות הקרדינליות והתאולוגיותהמיסה בבולסנההאש בבורגוהקרב על גשר מילוויאןהקיר המערבימרכז|ממוזערמרכז|ממוזערמרכז|ממוזערמרכז|ממוזערמחלוקת הסקרמנטהמפגש בין ליאור הגדול ואטילההכתרת קרל הגדולהטבלת קונסטנטינוסהקיר הצפונימרכז|ממוזערמרכז|ממוזערמרכז|ממוזערמרכז|ממוזערפרנסוסשחרור פטרוס הקדוששבועת ליאו השלישיתרומת קונסטנטינוסתקרהמרכז|ממוזערמרכז|ממוזערמרכז|ממוזערמרכז|ממוזער

 היכל קונסטנטינוס 
ההיכל הוא הגדול מבין שנים עשר החדרים. ציורי הפרסקאות החל רק לאחר מותו של האפיפיור יוליוס ולמעשה, רק לאחר מותו של רפאל עצמו. החדר כולו מוקדש לניצחון הנצרות על הפגאניות. ציורי הקיר מייצגים את המאבק העיקש הזה דרך נקודות ציון בחייו של הקיסר הרומי קונסטנטינוס. הציורים הם פרי עבודתם של ג'וליו רומנו, ג'יאנפרנססקו פני ורפאלינו דל קולה. מכיוון שאלו לא צוירו על ידי רפאל עצמו, ציורי הקיר מפורסמים פחות מיצירות בחדרים השכנים. בהמשך למסורת ארוכה של חנופה, עוזריו של רפאל הקנו את תכונותיו הפיזיות של האפיפיור הנוכחי, קלמנט השביעי, לאפיפיור סילבסטר בציורים.

 חזיון הצלב 
מרכז|ממוזער|חזיון הצלב, 1520–1524
הפרסקו "חזיון הצלב" מתאר את סיפורו האגדי של צלב גדול המופיע בפני קונסטנטינוס בזמן שצעד להתעמת עם יריבו מקסנטיוס. החזון בשמיים מצויר עם המילים ביוונית "Εν τούτω νίκα" ("בסימן זה, תנחל ניצחון", הידועה יותר בשם הלטינית "In hoc signo vinces") כתובות לצדו.

 הקרב על גשר מילוויאן 
מרכז|ממוזער|הקרב על גשר מילוויאן, 1520–1524
"הקרב על גשר מילוויאן" מציג את הקרב שהתרחש ב-28 באוקטובר 312, בעקבות חזונו של קונסטנטין.

 הטבלת קונסטנטינוס 
מרכז|ממוזער|הטבילה של קונסטנטינוס, 1517–1524
הציור השלישי ברצף, "הטבלת קונסטנטינוס", צויר ככל הנראה על ידי ג'אנפרנצ'סקו פני, ומציג את הטבלת הקיסר שבוצעה על ידי האפיפיור סילבסטר הראשון בבית הטבילה הלטרני ברומא. הציור תוכנן על פי תיאור ההטבלה המפורט במעשי סילבסטר ו"ליבר פונטיפיקליס", במקום הגרסה החלופית של ערש דווי המסופרת ב"חיי קונסטנטינוס" של אוזביוס. ב"טבילתו של קונסטנטינוס", לאפיפיור סילבסטר הראשון יש את המאפיינים הפיזיים של האפיפיור קלמנט השביעי (1523–1534), שהורה להשלים את חדרי רפאל.

 תרומת קונסטנטינוס 
מרכז|ממוזער|תרומת קונסטנטינוס, 1520–1524
הציור האחרון ברצף, "תרומת קונסטנטינוס", מתעד אירוע שהתרחש כביכול זמן קצר לאחר הטבילה של קונסטנטינוס, וקיבל השראה מהמסמכים המזויפים המפורסמים, ששולבו ב-"Decretum" של גרטיאנוס, המעניקים לאפיפיורות ריבונות על השליטה הטריטוריאלית של רומא.

 חדר הליודורוס 
החדר הבא, ממזרח למערב, הוא חדר הליודורוס הנקרא על שם אחד מהציורים החשובים שבו. הפרסקאות צוירו בין 1511 ל-1514. נושא הציורים בחדר פרטי זה שנועד כחלל המתנה לקהל, הוא ההגנה השמימית שהעניק ישו לכנסייה.Roger Jones and Nicholas Penny, Raphael, New Haven, 1983, 113; Ingrid D. Rowland, "The Vatican Stanze," in The Cambridge Companion to Raphael, ed. Marcia B. Hall, Cambridge, 2005, 111. ארבעת הציורים הם: "גירוש הליודורוס מהמקדש", "המיסה בבולסנה", "פגישתם של האפיפיור לאו הגדול ואטילה" ו"שחרור פטרוס הקדוש". במהלך ציור שני הציורים הראשונים, מחניף רפאל לפטרונו, האפיפיור יוליוס השני וכולל אותו בציורים כמשתתף או משקיף. בציור השלישי, שצויר לאחר מותו של יוליוס, מצויר דיוקן של יורשו, לאו העשירי.

סגנונו של רפאל משתנה כאן באופן מובחן מזה שבא לידי ביטוי בחדר החתימה. במקום הדימויים הסטטיים של ספריית האפיפיור, מפורטים נרטיבים דרמטיים וגישתו הכללית לפרסקאות היא מיצוי כלל ההשפעות האקספרסיביות של הדימויים בהן. הדמויות נעשות פחות גדולות, מה שהותיר מקום לפעולות ולרגשות שלהן באופן שמשפיע עמוקות על המתבוננים. משחקי אור וצל תיאטרליים מאירים בדמויות מסוימות ומגבירים את המתח.

 גירוש הליודורוס מבית המקדש 
מרכז|ממוזער|רפאל, גירוש הליודורוס מהמקדש, 1511–1513
ב"גירוש הליודורוס מבית המקדש" המחיש רפאל את הפרשה המקראית מספר מכבים ב' (ג: 21–28) על הליודורוס, שנשלח להחרים את האוצר שנשמר בבית המקדש בירושלים, אך נעצר בעת תפילת הכהן שנענתה על ידי מלאכים שהלקו את הפולש ורדפו אחריו עד לגירושו מהמקדש. הקומפוזיציה דרמטית באופן ניכר מציוריו הקודמים של רפאל בחדר החתימה. על אף שהמוקד הוא דמותו הדוממת של הכומר בתפילה, הליודורוס והמלאכים שועטים קדימה אל החלל, כמאיימים לזלוג החוצה מהציור. משמאל, יוליוס השני, נישא על ידי המשמר השווייצרי בכיסא, כעד לאירוע. הכללתו כאן מתייחסת למאבקו למנוע ממנהיגים חילונים לספח שטחים תחת חסות האפיפיור. Jones and Penny, 117; Rowland, 112.

 המיסה בבולסנה 
מרכז|ממוזער|רפאל, המיסה בבולסנה, 1512
"המיסה בבולסנה" מתארת את סיפורו של כומר בוהמייני שבשנת 1263 חדל לפקפק בדוקטרינת הטרנסובסטנציאציה כאשר ראה את הלחם מתחיל לדמם במהלך הקדשתו במיסה. הבד שהוכתם בדם הוחזק כשריד בעיירה הסמוכה אורבייטו. יוליוס השני ביקר באורבייטו והתפלל על השריד הקדוש בשנת 1506.Jones and Penny, 117; John Pope-Hennessy, Raphael, London, 1970, 112; Rowland, 113. האפיפיור מוצג כמשתתף במיסה וכעד לנס. הוא כורע מימין למזבח, כשמאחוריו עומדים חברי הקוריה (גם דיוקנאות). רפאל מבדיל בין העדים ה"אמיתיים" מהמאה השלוש-עשרה לבין אלה שהם בני דורו של האפיפיור במידת עיסוקם באירוע; האחרונים מתרכזים בשלווה ביוליוס הכורע בתפילה חרישית במקום להגיב לנס.

 המפגש בין לאו הגדול ואטילה 
מרכז|ממוזער|פגישתם של לאו הגדול ואטילה, 1514
"המפגש בין לאו הגדול ואטילה" מתארת את הפגישה המשותפת בין האפיפיור לכובש ההוני, וכוללת את התמונות האגדיות של פטרוס הקדוש ופאולוס הקדוש בשמים הנושאים חרבות. רישום מפותח שנותר לנו שבוצע על ידי רפאל מצביע על כך שהוא תכנן להציב את האפיפיור - אשר קלסתר פניו מפורט ברישום - ברקע. כאשר לאו העשירי הפך לאפיפיור - ובמקרה בחר בשם לאו - הוא ככל הנראה עודד את האמן לקדם את האפיפיור לחזית ולהשתמש בדיוקן שלו.Jones & Penny, 118–121; Pope-Hennessy, 115.

 שחרור פטרוס הקדוש 
מרכז|ממוזער|רפאל, שחרור פטרוס הקדוש, 1514
"שחרור פטרוס הקדוש" מראה, בשלושה פרקים, כיצד פטרוס הקדוש שוחרר מהכלא על ידי מלאך, כמתואר במעשי השליחים 12. ציור זה מסמל את כוחו של נציג ישו עלי אדמות לחמוק ממחסומים מעשי ידי אדם. הכנסייה הטיולרית של יוליוס השני כקרדינל, לפני שהועלה לאפיפיור, הייתה S. Pietro in Vincoli (פטרוס הקדוש בשלשלאות), כך שהציור הוא בעת ובעונה אחת התייחסות כללית לאפיפיורות והתייחסות ספציפית ליוליוס.Jones & Penny, 118; Rowland,112–113. בפרסקו הספציפי הזה חוקר רפאל לעומק אפקטים של אור וצל ומדמה אור ירח טבעי, לפיד מעשה ידי אדם ואור מלאכי המופק על ידי האל. כמובן שזה האחרון, מתעלה על כל האחרים.

 חדר החתימה 
חדר החתימה היה הראשון שקושט בציורי הקיר של רפאל. זה היה חדר העבודה בו מוקמה ספרייתו של יוליוס השני ובו שכן במקור בית הדין סיגנטורה. הפרספקטיבה שמציג האמן בפרסקאות יוצרת הרמוניה בין רוח העת העתיקה ועקרונות הנצרות ומשקפת את תוכני ספריית האפיפיור בכל הקשור לנושאי תאולוגיה, פילוסופיה, תורת המשפט ואמנויות השירה, המיוצגות בטונדי על גבי הקירות. ציורי החדר עוסקים בחוכמה והרוחניות העולמית והעקרונות הרמוניים כפי שתפסו אותם הומניסטים מתקופת הרנסאנס בין ההוראה הנוצרית לפילוסופיה היוונית. נושא החוכמה ראוי לחדר זה ששימש כחדר המועצה ושם נחתמו רוב המסמכים החשובים של האפיפיור.

 מחלוקת הסקרמנט 
מרכז|ממוזער|רפאל, מחלוקת הסקרמנט, 1509–1510
זהו הציור הראשון שביצע רפאל בין השנים 1509 ל-1510 Raphael, Phaidon Publishers, 1948, p. 24. בציור יצר רפאל דימוי של הכנסייה, המוצגת כמתפרשת על פני השמיים והארץ כאחד.

 פרנסוס 
מרכז|ממוזער|רפאל, פרנסוס, 1509–1511
רפאל השלים את הציור השני בין 1509 ל-1511.Raphael, Marcia B. Hall (ed.), The Cambridge Companion to Raphael, Cambridge University Press, 2005, p. 195. הוא מייצג את הפרנסוס, מקום מגוריהם של האל אפולו והמוזות ואת בית השירה, על פי המיתוס הקלאסי. בפרסקו אפולו והמוזות מוקפים במשוררים מהעת העתיקה ומתקופתו של רפאל עצמו.

 אסכולת אתונה 

מרכז|ממוזער|רפאל, אסכולת אתונה, 1509–1511
בין 1509 ל-1511 השלים רפאל עבודה נוספת על הקיר מול הציור מחלוקת הסקרמנט. ציור שלישי זה,Jones and Penny, p. 74: "The execution of the School of Athens ... probably followed that of the Parnassus." שכותרתו "אסכולת אתונה", מייצג את דרגות הידע או האמת הנרכשת באמצעות התבונה. מיקומו של הפרסקו, כמו גם הליכת הפילוסופים לכיוון הסקרמנט הקדוש על הקיר הנגדי, מרמזים על כך שהציור מסמל את התנועה מהפילוסופיה הקלאסית אל הדת האמיתית ומהעולם הפרה-נוצרי אל הנצרות.M. Smolizza, Rafael y el Amor. La Escuela de Atenas como protréptico a la filosofia, in Idea y Sentimiento. Itinerarios por el dibujo de Rafael a Cézanne, Barcelona, 2007, pp. 29–77 הוא יועד להצבה מעל אגף הפילוסופיה של ספרייתו של האפיפיור יוליוס השני. זה אולי הפרסקו המפורסם ביותר של רפאל.

 הסגולות הקרדינליות 
מרכז|ממוזער|רפאל, הסגולות הקרדינליות, 1511
שתי הסצנות על הקיר הרביעי, שבוצעו על ידי עוזרי הסטודיו, והלונטה שמעליו, המכילה את "הסגולות הקרדינליות", צוירו ב-1511. הסגולות הקרדינליות מציגות באופן אלגורי את המעלות של חוזק, זהירות ומתינות לצד צדקה, אמונה ותקווה.

 חדר האש בבורגו 
חדר האש בבורגו נקרא על שם הפרסקו הנושא שם זה המתאר את האפיפיור לאו הרביעי מחווה בידו את סימן הצלב כדי לכבות שריפה משתוללת ברובע בורגו ברומא ליד קריית הוותיקן. חדר זה הוכן כחדר מוזיקה ליורש של יוליוס, לאו העשירי. ציורי הקיר מתארים אירועים מחייהם של האפיפיורים לאו השלישי וליאו הרביעי. הציורים הנוספים בחדר הם "שבועת לאו השלישי", "הכתרת קרל הגדול" ו"קרב אוסטיה". למרות שהאש בבורגו התבססה על עיצוביו המאוחרים של רפאל, היא בוצעה על ידי עוזריו, שציירו את שלושת הציורים האחרים ללא הדרכה שלו.

 שבועת לאו השלישי 
מרכז|ממוזער|שבועת לאו השלישי, 1516–1517
ב-23 בדצמבר 800 לספירה נשבע האפיפיור לאו השלישי שבועת טיהור בנוגע להאשמות שהוגשו נגדו על ידי אחייניו של קודמו האפיפיור אדריאנוס הראשון. אירוע זה מוצג ב"שבועתו של לאו השלישי".

 הכתרת קרל הגדול 
מרכז|ממוזער|הכתרת קרל הגדול, 1516–1517
"הכתרת קרל הגדול" מראה כיצד קרל הגדול הוכתר לאימפרטור רומנורום ביום חג המולד, 800.

 האש בבורגו 
מרכז|ממוזער|האש בבורגו, 1514–1517
"האש בבורגו" מציגה אירוע שתועד בליבר פונטיפיקליס: שריפה שפרצה בבורגו ברומא בשנת 847. על פי הכנסייה הקתולית, האפיפיור ליאו הרביעי כיבה את האש בברכה.

 קרב אוסטיה 
מרכז|ממוזער|קרב אוסטיה, 1514–1515
"קרב אוסטיה" נוצר בהשראת ניצחונו הימי של ליאו הרביעי על הסרצנים באוסטיה בשנת 849.

 לקריאה נוספת 
 ריזר, דוד. "מסורת ומקוריות ברפאל: הסטנזה דלה סגנטורה, ימי הביניים ומסורות מקומיות." החיפוש אחר עבר הולם בספרות, אמנות ואדריכלות, בעריכת קארל AE Enenkel ו-Konrad A. Ottenheim, vol. 60, בריל, ליידן; בוסטון, 2019, עמ' 106–126. JSTOR, www.jstor.org/stable/10.1163/j.ctvbqs5nk.11. ניגש ב-24 במרץ 2021.

 קישורים חיצוניים 

 חדרי רפאל בוותיקן - סיור וירטואלי
 סיור חזותי בחדרי רפאל, עם זיהוי דמויות בפרסקאות
 סיור וירטואלי של רפאל רומס ב-360x180 מעלות
 הוותיקן: הרוח והאמנות של רומא הנוצרית, ספר מ-The Metropolitan Museum of Art Libraries (זמין באופן מלא באינטרנט כ-PDF), המכיל חומר על חדרי רפאל (עמ' 111–123)

הערות שוליים

קטגוריה:אמנות הרנסאנס
קטגוריה:קריית הוותיקן: יצירות אמנות