ישו המלך

בנצרות, ישו המלך הוא כינוי לישו, המתאר אותו כמלך היושב בממלכת האל מימין לאלוהים.

שליחותו כמלך היא אחת משלוש השליחויות המיוחסות לישו: נביא, כומר ומלך.

מוסדות נוצריים רבים משתמשים בכינוי זה בשמותיהם, בהם כנסיות, בתי ספר, בתי חולים ומוסדות דת.

בנצרות הקתולית, מרים, אם ישו, מכונה "מלכת השמיים".

משיחת ישו למלוכה בברית החדשה
בברית החדשה מתואר במספר מקומות כיצד ישו נמשח למלוכה ביציקת שמן המשחה על ראשו.

בבשורה על-פי לוקאס, המלאך גבריאל מודיע למרים, אם ישו: 

באיגרת הראשונה אל טימותיוס מכונה ישו "מלך המלכים ואדוני האדונים", בדומה לביטוי העברי "מלך מלכי המלכים" שהוא כינוי לאלוהים. כינוי זה מופיע גם בחזון יוחנן, בו שה האלוהים מכונה "אדוני האדונים ומלך המלכים".

התייחסות לישו כמלך בנצרות המאוחרת
המסורת הנוצרית מתייחסת לישו כאל מלך. אוסביוס מקיסריה נשא בשנת 314 נאום בו תיאר את ישו כמלך. נאומים דומים נישאו לאחר מכן במהלך המאה ה-4. בכתבים עתיקים רבים, בהם כתביו של קירילוס האלכסנדרוני, מתואר ישו כמלך ממלכת השמיים.

במאי 1899 פרסם האפיפיור לאו השלושה-עשר אנציקליקה אפיפיורית בה התייחס לישו כמלך וציין את אדיקותו בכינוי "הלב הקדוש".

בדצמבר 1922, לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, פרסם האפיפיור פיוס האחד עשר אנציקליקה אפיפיורית בה כתב ששלום אמיתי ישרור בעולם רק תחת מלכותו של ישו כ"נסיך השלום".

חג ישו המלך

בדצמבר 1925 פרסם האפיפיור פיוס האחד עשר אנציקליקה נוספת בשם "Quas primas" ("בראשית") בה ציין שמלכותו של ישו ניתנה לו על ידי האל בזכות אדיקותו, ולא הושגה באמצעות אלימות או גזל. באנציקליקה זו ייסד האפיפיור את הסקרמנט "חג ישו המלך", באמצעותו ביקש למתן את ההשפעות הגוברות של מגמות החילון והלאומיות החילונית בעולם. לאומיות זו באה לידי ביטוי גם בחילוקי הדעות בין ממלכת איטליה לבין הכס הקדוש, ואלה נפתרו רק עם חתימת ההסכמים הלטראניים בשנת 1929.

חג ישו המלך מצוין ביום ראשון האחרון לפני האדוונט. האפיפיור פיוס האחד עשר קבע את החג ליום ראשון שלפני חג כל הקדושים, אך מאוחר יותר שינה האפיפיור פאולוס השישי את מועד החג, למועדו הנוכחי.

מוסדות נוצריים הקרויים על שם ישו המלך
בשנת 1926 קיבלה הקהילה הקתולית ברובע מאונט לוקאאוט בסינסינטי אישור מראשי הכנסייה הקתולית להיקרא "כנסיית ישו המלך". במאי 1927 נבנתה עבור הקהילה כנסייה, במבנה המדמה מבנים דתיים בנצרות הקדומה.

לאחר מכן נקראו מוסדות נוצריים רבים על שם ישו המלך, בהם כנסיות, קתדרלות, בתי ספר, בתי חולים ומוסדות דת. פסלים הנקראים בשם זה נבנו בפורטוגל  ובפולין .

הערות שוליים

קישורים חיצוניים

קטגוריה:כריסטולוגיה