לורי מור

לורי מור (נולדה כמארי לורנה מור, באנגלית: Marie Lorena Moore; נולדה ב-13 בינואר 1957) היא סופרת, מבקרת ומסאית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות סיפוריה הקצרים, שחלקם זכו בפרסים חשובים. מאז 1984 היא גם מלמדת כתיבה יוצרת.

 ביוגרפיה 
מור נולדה בגלנס פולס, ניו יורק, וזכתה לכינוי "לורי" על ידי הוריה. היא למדה באוניברסיטת סנט לורנס. בגיל 19 היא זכתה בתחרות הסיפורת של מגזין Seventeen. בינואר 1977 פרסמה את הסיפור "Raspberries". לאחר שסיימה את לימודיה בסנט לורנס, היא עברה למנהטן ועבדה בסיוע משפטי במשך שנתיים.

בשנת 1980 נרשמה מור לתוכנית M.F.A של אוניברסיטת קורנל, שם למדה אצל אליסון לוריא. עם סיום לימודיה בקורנל, מור יצרה קשר עם הסוכנת הספרותית מלאני ג'קסון, שהחתימה אותה כלקוחה. ב-1983 מכרה ג'קסון את אוסף הסיפורים של מור "עזרה עצמית", המכיל בעיקר סיפורים מהתזה שלה לתואר שני, להוצאת קנופף.

 כתיבתה 
 סיפורים קצרים 
מור פרסמה את אוספי הסיפורים הקצרים עזרה עצמית, Like Life, ציפורים באמריקה ו־Bark . הסיפור הראשון שלה שהופיע במגזין "ניו יורקר", "You're Ugly, Too", נכלל מאוחר יותר באוסף- The Best American Short Stories of the Century, בעריכת ג'ון אפדייק. סיפור אחר, "People Like That Are the Only People Here", שפורסם גם הוא ב"ניו יורקר", הודפס מחדש במהדורת 1998 של האוסף השנתי The Best American Short Stories. הסיפור נכלל גם באנתולוגיה "Children Playing Before a Statue of Hercules" משנת 2005, בעריכת דייוויד סדאריס.

במאי 2008 יצא לאור בבריטניה הספר "Collected Stories" של מור. הוא כלל את הסיפורים מהאוספים שפורסמו בעבר, קטעים מהרומן שלה "Anagrams" ושלושה סיפורים שפורסמו לפני כן ב"ניו יורקר".

אוסף הסיפורים של מור, "Bark", יצא לאור בשנת 2014. הספר היה מועמד למספר פרסים ספרותיים.

 רומנים 
מור כתבה את הרומנים הבאים:
Anagrams (1986)
Anagrams, עם צורתו האקספרימנטלית, זכה לתגובה ביקורתית קרה למדי.

Who Will Run the Frog Hospital? (1994)
"" הוא סיפורה של אישה הנופשת עם בעלה, ונזכרת בחברות עזה מתקופת ההתבגרות שלה.

שער המדרגות (2009)
"שער המדרגות" מתרחש מיד לאחר פיגועי 11 בספטמבר והוא עוסק בהתבגרותה של אישה בת 20 במערב התיכון.

I Am Homeless if This Is Not My Home (2023)
על הרומן של מור "I Am Homeless if This Is Not My Home", כתבה Parul Sehgal מ"הניו יורקר": "אפשר לומר על לורי מור את מה שהיא אמרה על אפדייק – שהיא הסופרת הכי גדולה שיש לנו שלא פרסמה רומן גדול – אבל כמה צנועה יכולה להרגיש 'גְּדֻלָּה' כשהיא נתפסת בכוח המאכלס, המכתים, הכובש של יצירה בעלת מוזרות וכאב כה נחושים. הישג מסוג כמעט אלים: סופר חותך קדימה, פותח לרווחה קרקע חדשה – פורס רעיונות ומחויבויות קונבנציונליים של הנרטיב עצמו."

 ספרי ילדים 
מור כתבה ספר ילדים בשם "The Forgotten Helper", על שדון שסנטה קלאוס משאיר בטעות מאחור בביתו של הילד הגרוע ביותר ברשימת "הטובה" שלו. השדון חייב לעזור לילד להיות טוב יותר לשנה הקרובה כדי שסנטה קלאוס יחזור בחג המולד הבא.

 מאמרים 
מור כותבת מדי פעם על ספרים, סרטים וטלוויזיה עבור The New York Review of Books. אוסף מאמרים, ביקורת והערות שלה בשם "See What Can Be Done" פורסם על ידי Knopf באפריל 2018.

 ספריה וסיפוריה שתורגמו לעברית 
 ציפורים באמריקה (1998), תרגמה ליה נירגד, בבל, 1999
 איך להיות סופרת (1985), המעורר, כתב עת לספרות ואמנות, גיליון מס' 13, 2001 143 עמודים
 שער המדרגות (2009), תרגם גיל שמר, מחברות לספרות, 2014
 עזרה עצמית (1985), תרגמה רינה ז'אן ברוך, פרדס, 2024

 קריירה אקדמית 
מור הייתה פרופסור למדעי הרוח באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון, שם לימדה כתיבה יצירתית במשך 30 שנה. היא הצטרפה לפקולטה ב-1984Vidich, Paul. "Lorrie Moore: An Interview", Narrative Magazine, June 2009. Retrieved July 19, 2010. ועזבה כדי להצטרף לפקולטה באוניברסיטת ונדרבילט בסתיו 2013, כפרופסור לאנגלית.Charles McGrath,, "Lorrie Moore’s New Book Is a Reminder and a Departure", The New York Times, February 17, 2014. Retrieved February 19, 2014.

מור לימדה גם באוניברסיטת קורנל, ובתוכנית MFA לכתיבה יוצרת באוניברסיטת מישיגן, כמו גם בפרינסטון ובאוניברסיטת ניו יורק.Crawford, Franklin. "Author Lorrie Moore returns to accept CU alumni artist award", Cornell Chronicle, December 9, 2004. Retrieved July 29, 2010.Kelly, p. 166."Recent Visitors to the MFA Program" , University of Michigan. Retrieved July 29, 2010.

 פרסים והוקרה 
מור זכתה בפרס או. הנרי לשנת 1998 על סיפורה הקצר "People Like That Are the Only People Here".

בשנת 1999, מור נבחרה כזוכה בפרס ה-Irish Times International Fiction Prize for Birds of America ."The Irish Times Literature Prizes. 

בשנת 2004, מור נבחרה כזוכה בפרס Rea עבור הסיפור הקצר, על הישג יוצא דופן בז'אנר זה. היא נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות בשנת 2006, והיא עמיתה ב-"Wisconsin Academy of Sciences, Arts & Letters".Wisconsin Academy of Sciences, Arts & Letters. Wisconsin Academy Fellows : Lorrie Moore , accessed October 2, 2010.

הרומן שלה "I Am Homeless if This Is Not My Home" זכה בפרס National Book Critics Circle לשנת 2023 בסוגת ספרות.

 קישורים חיצוניים 

 לורי מור, How to Become a Writer Or, Have You Earned This Cliche?, באתר הניו יורק טיימס, 3 במרץ 1985


 הערות שוליים 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ואנדרבילט
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:זוכי פרס או. הנרי
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סיינט לורנס
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1957
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957