היספניה אולטריור

היספניה אולטריור הייתה פרובינקיה רומית הממוקמת בהיספניה (בחצי האי האיברי) בתקופת הרפובליקה הרומית, ממוקמת בערך בבייטיקה ובעמק גואדלקיביר בספרד המודרנית. והתרחבה לכל לוסיטניה (פורטוגל המודרנית, אקסטרמדורה וחלק קטן ממחוז סלמנקה) וגלאסיה (צפון פורטוגל וגליסיה המודרנית). בירתה הייתה קורדובה.

 אטימולוגיה 
היספניה הוא המונח הלטיני שניתן לחצי האי האיברי. ניתן למצוא את המונח בשימוש לפחות משנת 200 לפני הספירה כאשר המונח שימש את המשורר קווינטוס אניוס. ייתכן שהמילה נגזרת מהמילה הפּוּנית אי-שפן "I-Shaphan" שמשמעותה "חוף השפנים", וזאת בשל הארנבות הרבות שהפיניקים נתקלו בהן. Ulterior היא הצורה ההשוואתית של ulter, שפירושה "זה מעבר". לפי ההיסטוריון הקדום דיו קסיוס, אנשי האזור הגיעו משבטים רבים ושונים. הם לא חלקו שפה משותפת או ממשלה משותפת. Dio, Cassius. Roman History.

 היסטוריה 
לאחר איבוד השליטה על סיציליה, סרדיניה וקורסיקה במלחמה הפונית הראשונה, קרתגו החלה להתרחב לדרום חצי האי האיברי. זמן קצר לאחר מכן החלה המלחמה הפונית השנייה. חלק ניכר מהמלחמה ההיא בין קרתגו לרומא התרחש בהיספניה עד שסקיפיו אפריקנוס השתלט למעשה על היספניה מידי חניבעל והקרתגים בקרב איליפה בשנת 206 לפנה"ס. ארבע שנים מאוחר יותר, קרתגו נכנעה ויתרה על שליטתה באזור לרומא לאחר תבוסתה של קרתגו בשנת 201 לפנה"ס. Grout, James. Encyclopaedia Romana

בשנת 197 לפנה"ס, חצי האי חולק לשני מחוזות בגלל נוכחותם של שני כוחות צבאיים במהלך כיבושו. שני אזורים אלו היו היספניה קיטריור (היספניה הקרובה יותר) והיספניה אולטריור (היספניה הנוספת). הגבול היה בדרך כלל לאורך קו העובר מקרתגו נובה לים הקנטברי. היספניה אולטריור כללה את מה שהם כיום אנדלוסיה, פורטוגל, אקסטרמדורה, קסטיליה ולאון, גליסיה, אסטוריאס, קנטבריה וארץ הבסקים.

שלום שרר באזור עד 155 לפנה"ס כאשר הלוסיטנים תקפו את היספניה אולטריור. כשהביסו את הפראיטורים הרומאים פעמיים, הצלחתם עוררה במהרה מספר מרידות אחרות בחצי האי. חצי האי האיברי הפך למרכז פעילות צבאית והזדמנות לקידום. כפי שטען אפיאנוס, "[הקונסולים] לקחו את התפקיד לא לטובת העיר [רומא], אלא לשם תהילה, או רווח, או כבוד של ניצחון." Appian. Roman History; Vol I: The Wars in Spain; translated by Horace White (Loeb Classical Library). London: Heinemann, 1912 האזור נכבש ברובו על ידי הקונסול דקימוס יוניוס ברוטוס קלאיקוס בשנת 138 לפנה"ס, אך המלחמה נמשכה עד שנת 19 לפנה"ס כאשר אגריפה הביס את הקנטבריים בהיספניה קיטריור והיספניה נכבשה לבסוף לחלוטין. באותה שנה, עם כניעת כל היספניה וסיום מלחמות קנטבריה, אוגוסטוס ארגן מחדש את המחוזות בחצי האי. היספניה אולטריור חולקה לבייטיקה (אנדלוסיה המודרנית) וללוסיטניה (פורטוגל המודרנית, אקסטרמדורה וחלק מקסטיליה ולאון). היספניה קיטריור, שכללה כעת את קנטבריה וארץ הבסקים, שונה שמה להיספניה טארקוננסיס. גאיוס יוליוס קיסר היה מושל היספניה אולטריור בשנים 61–60 לפנה"ס.

בתחילת המאה החמישית לספירה פלשו הוונדלים והשתלטו על דרום היספניה. הקיסר הרומי הונוריוס הזמין את גיסו, מלך הוויזיגותים, אטהאולף, להביס את הוונדלים. הוויזיגותים השתלטו על היספניה והפכו את טולדו לבירת ארצם.

 השפעות רומיות על היספניה 
ממוזער| אמת המים הרומית של סגוביה
כל פרובינקיה הייתה אמורה להיות נשלטת על ידי פראיטור. חברי האליטה השבטית של היספניה הוכנסו לאצולה הרומית והורשו להשתתף בממשל שלהם. הקיסרים הרומיים טראיאנוס, אדריאנוס ותאודוסיוס הראשון נולדו כולם בהיספניה. לטיפונדיות רומיות הוענקו לבני האצולה ברחבי האזור. ערים בהיספניה קיטריור כמו ולנסיה שופרו והוכנסו אמות השקיה. הכלכלה שגשגה כמחסן וכן על ידי ייצוא זהב, שמן זית, צמר ויין. Summer, G. V. “Notes on Provinciae in Spain (197-133 B.C.).” Classical Philology; Vol. 72, No. 2 (Apr., 1977), pp. 126–130.

 הערות שוליים 

קטגוריה:פרובינקיות רומיות
קטגוריה:ספרד הרומית