מארי-לואיז שרפנטייה

מארי לואיז שרפנטייה, הידועה גם בשם לילי שרפנטייה (בצרפתית: Marie-Louise Charpentier  1998-1905), הייתה אחות, עובדת סוציאלית וחברה פעילה בתנועת ההתנגדות הצרפתית בבריטני במהלך מלחמת העולם השנייה. היא הסתירה אישה יהודייה ושני נכדיה מן הנאצים והסדירה את מעברם הבטוח לקרובים בדרום צרפת. על כך הוכרה כ"חסידת אומות העולם" בשנת 1990 על ידי מכון יד ושם.

 פעילות בתנועת ההתנגדות 
תוך סיכון חייה, שרפנטייה עבדה עם הרזיסטנס בעיר רן הכבושה בידי הגרמנים. בין היתר חילקה עלונים בעזרת ד"ר מנון, שמת בהפצצת בעלות הברית במאי 1943, הצילה זוג פולני מגירוש; וסייעה לצעירים להימלט משירות חובה על ידי מתן תרופות רגע לפני הערכתם על ידי רופאים גרמנים.

 פעולות הצלה 
ב-1943, בעת ששירתה כעובדת סוציאלית במשרד רן לסיוע למשפחות שבויי מלחמה, זכתה לביקור קשישה יהודייה בשם מלכה אנגלשטיין, שסיפרה בדמעות את הסיפור על משפחתה היהודית, במקור מפולין, שהתיישבה במץ שבמזרח צרפת בתחילת המאה ה-20. בתחילת מלחמת העולם השנייה, בנה יוזף אנגלשטיין, אשר שירת בצבא הצרפתי, נתפס על ידי הכוחות הגרמניים והיה שבוי מלחמה. כאשר גרמניה סיפחה את צרפת ב-1940, בני המשפחה הנותרים (מלכה אנגלשטיין, בעלה פישל, כלתם ושני ילדיה הקטנים) ברחו ממץ ומצאו מקלט ברן שבמערב צרפת.

אולם ביום זה בשנת 1943 הופיעו בביתם סוכני גסטפו, הרסו הכל ולקחו משם את הסב פישל וגם את כלתה, ואיימו לשוב בשביל הסבתא ונכדיה. שרפנטייה עזבה מיד עם הסבתא כדי למצוא את שני הילדים הקטנים: קתרין אנגלשטיין בת השלוש ואחיה בן השנתיים ריימונד, והוציאה אותם מיד מהבית (לאחר מכן נודע לה שסוכני הגסטפו חזרו, לשווא, לקחת את שלושת בני המשפחה הנותרים).

שרפנטייה לקחה את שלושת היהודים לחווה של חבר כחמישה עשר קילומטרים מרן. האיכר הסכים לשכן אותם זמנית, אך רק בתנאי ששרפנטייה תיקח אחריות מלאה לצורכיהם. שלושת הפליטים התגוררו בחווה כחודש, ובכל יום, אחיה של שרפנטייה הביא להם אוכל בעזרת שני חברים.

בחיפוש אחר פתרון בר-קיימא ובטוח יותר, החליטה שרפנטייה לשלוח אותם להסתתר אצל פעילים בהתנגדות בפריז, וארגנה את עזיבתם, בעזרת הארכיבישוף קלמאן רוק (Clement Roques). אנגלשטיין לא דיברה צרפתית ולא הייתה מסוגלת להתחזות לאזרחית צרפתית, ולכן קיבלה על עצמה להתנהג כאישה חירשת המלווה בשני הילדים. את הקבוצה ליוו שני צעירים שרצו להצטרף לכוחותיו של הגנרל דה גול במערכה בצפון אפריקה. בעוד מסעם התקדם, שרפנטייה המתינה בקוצר רוח להגעת המברק עם הקוד המוסכם על סיום הנסיעה; זה הגיע לבסוף, "חמשת הארנבים הגיעו". כשהם בטוחים בפריז, חברי הרשת החשאית העבירו בשלום את שלושת היהודים לקרוביה של אנגלשטיין בדרום צרפת.

 איחוד 
אנגלשטיין והילדים שרדו את השואה, אך הסבא פישל אנגלשטיין מת ברכבת הטרנספורט לאושוויץ.

הכלה, שנלכדה על ידי הגרמנים, שרדה את מחנה הריכוז ברגן בלזן בצפון גרמניה וחזרה לצרפת בתום המלחמה, אך לפי הדיווחים היא הייתה "שבורה פיזית ומנטלית". היא שמחה למצוא את בעלה וילדיה בחיים, ואף הלכה לפגוש את שרפנטייה כדי להודות לה על שהצילה את ילדיה הקטנים. עם זאת, היא מעולם לא התאוששה מהזוועות שחוותה במהלך המלחמה, ומתה חמש שנים לאחר מכן.

בשנת 1989, חוותה מארי-לואיז שרפנטייה את "השמחה הגדולה של המפגש עם קתרין", האישה הבוגרת המתקרבת לגיל 60, שהייתה פעם הילדה בת השלוש שעזרה להצילה.

 חסידת אומות עולם

בשנת 1990 הוענק לשרפנטייה התואר "חסידת אומות העולם" מטעם ארגון יד ושם.

 חיים אישיים 
מארי-לואיז שרפנטייה הייתה הצעירה במשפחה בת תשעה ילדים שהתגוררה ברן, צרפת. היא נולדה ב-26 בנובמבר 1905. היא קיבלה את התעודה שלה בסיעוד לפני שהפכה לעובדת סוציאלית.

שרפנטייה אימצה שלושה ילדים.

היא מתה ברן ב-24 ביוני 1998, בגיל 93.

 הערות שוליים 

קטגוריה:צרפתים חסידי אומות העולם
קטגוריה:חברי הרזיסטאנס
קטגוריה:פעילים חברתיים צרפתים
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1905
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1998