סצנוגרפיה

סצנוגרפיה היא יצירת סביבות או אווירות במה הכוללת עיצוב במה, תאורה, סאונד ותלבושות.Walker, John (1992) "Scenography". Glossary of Art, Architecture & Design since 1945, 3rd. ed. ניתן להגדיר את הסצנוגרפיה כתחום דעת אמנותי המתמקד בעיצוב החלל והמרחב במופעים מבוימים. היא חוצה גבולות בין אמנות פלסטית, אדריכלות, עיצוב, סאונד, איפור ואמנויות הבמה, ומשמשת כמרכיב מרכזי בגיבוש חוויית המופע. סצנוגרפיה עוסקת בעיצוב הסביבה הפיזית שבה מתרחש המופע, הגוף והאופן שבו השחקנים והחפצים מתמקמים ונעים במרחב זה בתוך היצירה האמנותית, וממלאת תפקיד מרכזי בהגדרת המיצג עצמו.

 אטימולוגיה ופרשנויות תרבותיות 

המקור היווני מתייחס לפרקטיקה של ציור תפאורות על לוחות שהיו ממוקמים מול אוהל שבו היו השחקנים והאביזרים מוסתרים מהקהל. ייצוג זה נועד לשמור על האשליה והשלמות של ההופעה. המונח מוזכר ונזכר לראשונה בפואטיקה של אריסטו ובכתביו של ויטרוביוס ב"דה אדריכלות".

בעת המודרנית המונח "סצנוגרפיה" מתאר את האמנות והמדע של עיצוב חלל הבמה, תוך שימוש בתאורה, סאונד, תלבושות ואלמנטים נוספים ליצירת חוויה חיה ודינמית עבור הצופים.

 היסטוריה 

תחום הסצנוגרפיה התפתח ב. בשנת 1862, תיאר אנטוניו קיימי אמנים שעסקו בציור תפאורות ואדריכלות תיאטרלית בהשראת האמן פרדיננדו גאלי-ביביינה. גאלי-ביביינה היה ידוע בציוריו שיצרו אשליות אדריכליות מרשימות על תקרות וקירות, במה שנקרא "טרומפ-לויל" - ציורים שמחקים אדריכלות על תקרות או קירות.

קיימי כינה את השיטה הזו "ארטה סצנוגרפיקה" (מונח באיטלקית שמתורגם כ"אמנות הסצנוגרפיה") והסביר שהיא דורשת מיומנות טכנית גבוהה ליצירת תפאורות ניידות או ליצירת אשליות של סביבות שונות על הבמה. משפחת גאלי דה ביביינה הייתה משפחה מובילה בתחום זה, והם החלו לפעול בסוף המאה ה-17 בבולוניה שבאיטליה. בהמשך, התפשטה השפעתם לצפון איטליה, אוסטריה וגרמניה. משפחה נוספת שתרמה רבות להתפתחות הסצנוגרפיה הייתה משפחת קוואליו, שגם היא התפרסמה בזכות יצירותיהם הייחודיות בעיצוב הבמה.

 שימוש 

סצנוגרפיה, המשלבת עיצוב במה, תאורה, סאונד ותלבושות, משמשת ליצירת סביבות ואווירות מגוונות במופעים בימתיים, סרטים, טלוויזיה ואירועים אחרים. השימוש בסצנוגרפיה אינו מוגבל לתיאטרון בלבד, אלא כולל גם תחומים כמו קולנוע, טלוויזיה, קונצרטים, תערוכות וכנסים. בעזרת סצנוגרפיה ניתן ליצור אווירה מתאימה ולחזק את המסר האמנותי או הנרטיב של המופע.

 תיאטרון 

בתיאטרון, סצנוגרפיה משמשת לעיצוב הסביבה הפיזית שבה מתקיים המופע. היא כוללת יצירת תפאורות, בחירת תלבושות, עיצוב תאורה וסאונד, וכל זאת במטרה ליצור חוויה כוללת לצופים. הסצנוגרפיה בתיאטרון מדגישה את החשיבות של מרחב תלת-ממדי והקשר בין השחקנים, הקהל והמרחב הבימתי, והחיבור של אלה לנרטיב או לאפקט הכולל של המופע.

 קולנוע וטלוויזיה 

בסרטים ובתוכניות טלוויזיה, הסצנוגרפיה מסייעת ביצירת עולם ויזואלי המתאים לנרטיב. היא כוללת עיצוב סטים, בחירת מיקומים, תאורה וסאונד, המאפשרים לצופים להיכנס לעולם הסרט או התוכנית. הסצנוגרפיה בקולנוע וטלוויזיה מתמקדת גם בפרטים הקטנים כדי ליצור תחושה של מציאות ואמינות.

 קונצרטים ותערוכות 

בקונצרטים, סצנוגרפיה משמשת ליצירת סביבות מוזיקליות מותאמות, באמצעות עיצוב במה, תאורה דינמית ואפקטים מיוחדים. בתערוכות, סצנוגרפיה מסייעת להציג את המוצגים בצורה אטרקטיבית ומעניינת, תוך שילוב של תאורה, סאונד ואלמנטים נוספים.

 כנסים ואירועים 

בכנסים ובאירועים, סצנוגרפיה משמשת ליצירת סביבה המתאימה לאופי האירוע ולמסרים המועברים בו. היא כוללת עיצוב תפאורות, תאורה, סאונד ותלבושות, המעניקים לאירוע מימד חזותי ואווירה מותאמת.

 ראו גם 
 עיצוב במה
 תפאורה
 תחפושת
 דרמטורגיה
 כוריאוגרפיה

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:תיאטרון