לינדה גרג

לינדה אלואיז גרג (באנגלית: Linda Alouise Gregg, 9 בספטמבר 1942 – 20 במרץ 2019) הייתה משוררת אמריקאית.

 ראשית חייה וחינוך 
לינדה גרג נולדה בניו יורק ב-9 בספטמבר 1942 עם אחות תאומה, לואיז בלינדה גרג. לתאומות היו שתי אחיות נוספות. אביה, הרולד, היה אדריכל ואמה, פרנסס (רנדל) גרג, הייתה מורה.

ב-1944 רכשו בני הזוג גרג שטח אדמה במחוז מארין  בקליפורניה, והחלו בבניית האתר שהפך, ב-1945 ובמשך 24 השנים הבאות, ל"חוות היער", מחנה הקיץ הראשון המשולב גזעית במדינה. במשך תשעה חודשים בשנה, היו לינדה ולואיז כמעט לבדן, על פסגת הר מוקפת טבע ובלתי מיושבת. זהו השקט שבו התפתחה שירתה ואישיותה של לינדה.

בהרצאה ב-2015 סיפרה כי "כשהייתי ילדה גרתי על אלף דונם עם 27 סוסים, והייתי לבד הרבה זמן. והתחלתי לקרוא".

כנערה, שאפה לפתח קריירה ספרותית, בניגוד לרצונו של אביה. הוא ביקש עבורה מקצוע מקובל ויציב יותר, אולם לינדה הייתה נחושה ללכת בעקבות אהבתה לכתיבה. אי הסכמה זו עם אביה הובילה לכך שעזבה את הבית בגיל צעיר, ומצאה מקלט על סירה בה התגורר האמן היווני-צרפתי ז'אן ורדה . הסירה עגנה בעיר ואייחו, סמוך לגשר שער הזהב בסן פרנסיסקו. החיים בואייחו באותה תקופה היו שזורים בתנועת תרבות-הנגד של ילדי הפרחים בסן פרנסיסקו, וכללו סופרים ומשוררים כמו אלן גינסברג, אלזה גידלו , טום רובינס, אלן ווטס ומאיה אנג'לו. היה זה פרק משמעותי בחייה של לינדה, ובסופו נרשמה ללימודים באוניברסיטת סן פרנסיסקו. היא סיימה תואר ראשון באמנויות ב-1967 ותואר שני באמנויות ב-1972.

 קריירה 

לאחר שסיימה את התואר השני, החלה לכתוב ולפרסם שירים באנתולוגיות, בכתבי עת ספרותיים כמו האטלנטיק, The Paris Review, ו-The Kenyon Review , ובמגזינים כמו הניו יורקר. ספר שיריה הראשון, "מואר מדי מכדי לראות", יצא לאור ב-1981, כשהייתה כמעט בת 40. בהמשך פרסמה שישה ספרי שירה נוספים, שזכו לשבחים והערכה רבה.

בעשורים מאוחרים יותר, החלה ללמד שירה בבתי ספר ואוניברסיטאות. היא לימדה במוסדות כמו אוניברסיטת איווה, אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ואוניברסיטת יוסטון. במשך שנתיים הרצתה בתוכנית לכתיבה יוצרת במרכז האוניברסיטאי לאמנויות באוניברסיטת פרינסטון. היא נחשבה למורה אגדית וטיפחה דורות חדשים של משוררים.

גרג קיבלה פרסים רבים בהם מלגת גוגנהיים (1982), פרס וויטינג  לשנת 1985 (ביחד עם ג'יימס סקיילר ועוד שני משוררים), מענק הקרן הלאומית לאמנויות לשנת 1993, פרס שרה טיזדייל לשנת 2003, מלגת קרן ספרות לאנן  לשנת 2003, פרס PEN/Voelcker לשירה  לשנת 2006, פרס ג'קסון לשירה  לשנת 2009, ופרסי פושקרט  רבים. המשורר ג'יימס ריצ'רדסון  אמר עליה: "במשך שלושים שנה היא כתבה שירים בפשטות המסעירה של השיר הראשון".

 חיים אישיים 

זמן קצר לאחר תחילת לימודיה באוניברסיטת סן פרנסיסקו הכירה את המשורר ג'ק גילברט, כשלמדה בכיתתו. הוא היה מבוגר ממנה ב-17 שנים. בין השניים התפתח קשר רומנטי שנמשך שמונה שנים, מ-1962 עד 1970, במהלכו התגוררו במשך מספר שנים ביוון ובדנמרק. הם נותרו חברים קרובים לכל ימי חייהם והשפיעו עמוקות זה על יצירתו של זו.

בסוף שנות ה-70 נישאה לג'ון ברנטלינגר, מרצה לפילוסופיה יוונית באוניברסיטת מסצ'וסטס באמהרסט, שהפך לאחר מכן לפילוסוף ואקטיביסט מרקסיסטי. בני הזוג התגרשו ב-1990 ולינדה נסעה לשיקגו בעקבות אהוב בלתי מושג, שזהותו אינה ידועה. קשר זה הסתיים ב-1994 והוביל לתקופה מהקשות בחייה, שתועדה בספר שיריה הרביעי שיצא לאור ב-1995.

בשנים שלאחר מכן עברה לגור ביוון ולאחר מכן באזור מבודד במדבר שמחוץ למארפה , טקסס. החל משנת 2006 התגוררה באיסט וילג' בניו יורק. מצבה הבריאותי הדרדר בעשור האחרון לחייה ואת רובו בילתה בדירתה. היא אירחה בביתה מפגשים לא רשמיים רבים, גם כאשר הופעותיה הפומביות פחתו ושיריה פסקו, במיוחד לאחר מותו של ג'ק גילברט ידיד נפשה, ב-2012.

ב-20 במרץ 2019 נפטרה כתוצאה מסרטן בבית החולים בית ישראל בניו יורק.
 שירתה 
כאשר יצא לאור ספר הביכורים שלה ב-1981, היא כבשה בסערה את סצנת השירה האמריקאית העכשווית. זה היה אחד הספרים המדוברים של השנה.

"לינדה גרג מחזירה אותנו לשירה... היא מקורית ומסתורית, אחת המשוררות הטובות באמריקה", כתב המשורר ג'רלד סטרן .

שירתה הלירית של גרג זכתה לשבחים בזכות יכולתה לחקור אבל, בדידות, אובדן וגעגוע לצד הכוחות והיופי שהיא שואבת מהם. שירתה הייתה נגישה וכתובה בפשטות ובהירות, אך עוצמתית ומרגשת. שיריה עסקו במידה רבה באהבה, רומנטית ואפלטונית כאחד. היא חקרה את המורכבות של מערכות יחסים אנושיות ואת ההשפעה הרגשית העמוקה של קשרים אינטימיים. היא העמידה את השמחה והצער שבאהבה זו לצד זה, עם המשא ומתן המתמיד שלהם בחיי האדם.

חלק גדול משירתה נכתב בהשראת מסעותיה הנרחבים בעולם ושנות ילדותה בנופי גן העדן של קליפורניה. לדבריה הייתה "עשויה מהנוף", מה ששהשפיע על עבודתה לאורך כל חייה. היא תיארה בשיריה את הסביבה הטבעית בפרטי פרטים, שאבה השראה מהטבע, ושיקפה הערכה עמוקה ליופיו ולעוצמתו. לעיתים קרובות בחינת הטבע הצטלבה עם התבוננות פנימית. "מה שנראה לי מדהים בשיריה של לינדה גרג הוא היכולת שלה להשתמש בעולם הפיזי כשער לעושר של החיים הפנימיים", כתבה המשוררת טרייסי ק. סמית' , שהייתה תלמידתה באוניברסיטת קולומביה.

נושאים של רוחניות, מיסטיקה וחיפוש משמעות העסיקו אותה ורווחים בשירתה. היא התעמקה בשאלות קיומיות וחקרה רגעים של שקט והתבוננות, של התעלות או התגלות. השופטים שהעניקו לגרג את פרס ג'קסון לשירה ב-2009 ציינו בנימוקיהם כי היא "מתווה את הרגש האנושי המוביל את הקורא, לפעמים לאמירה מטאפיזית או מיסטית, ולפעמים להתבוננות גלויה בעולם הפיזי".

על החוויה שבקריאת שיריה כתב המשורר יוסף ברודסקי: "העוצמה המסנוורת של שורותיה של לינדה גרג צורבת את נפשו של הקורא כפי שעושים ברק או שברון לב".

 ספריה 

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:משוררות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת סן פרנסיסקו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סן פרנסיסקו
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1942
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2019
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019