הקטפאנות של איטליה

הקטפאנות של איטליה (ביוונית: κατεπανίκιον Ἰταλίας) הייתה תימה של האימפריה הביזנטית משנת 965 עד 1071. בהיקף הגדול ביותר, היא כללה את איטליה היבשתית מדרום לקו הנמשך ממונטה גרגאנו למפרץ סלרנו. מצפון לקו זה, אמאלפי ונאפולי שמרו גם הן על אמונים לקונסטנטינופול באמצעות הקטפאן. מחוז קפיטנטה האיטלקי נגזר מ-katepanikion.

 היסטוריה 
לאחר נפילת האקסרכיה של רוונה בשנת 751, ביזנטיון נעדרה מענייני דרום איטליה במשך כמעט מאה שנה, אך עלייתו של בסיליוס הראשון (שלט 867–886) לכס קונסטנטינופול שינתה זאת: מ-868 ואילך, הצי הקיסרי ודיפלומטים ביזנטיים הועסקו במאמץ לאבטח את הים האדריאטי מפני פשיטות סרצניות, לבסס מחדש את השליטה הביזנטית על דלמטיה ולהרחיב את השליטה הביזנטית פעם נוספת על חלקים מאיטליה. כתוצאה מהמאמצים הללו, אוטרנטו נכבשה מהסרצנים ב-873, ובארי, שנלכדה מידי הערבים על ידי הקיסר לואי השני ב-871, עברה לשליטה ביזנטית ב-876. מסעותיו של הגנרל המוכשר ניקפורוס פוקס האב באמצע שנות ה-80 של המאה ה-9 הרחיבו עוד יותר את השליטה הביזנטית על רוב אפוליה וקלבריה. ממשיכי דרכו המשיכו בעקבות הניצחונות הללו והניחו את היסוד להתעוררות מחודשת של הכוח הביזנטי בדרום איטליה, ששיאו בכינון התימה של לונגוברדיה בערך ב-892. אזורי אפוליה, קלבריה ובזיליקטה יישארו בשליטה ביזנטית עד המאה ה-11. בערך בשנת 965, הוקמה תימה חדשה של לוקניה, והסטרטגוס (המושל הצבאי) של בארי הועלה לתואר katepanō של איטליה, בדרך כלל בדרגת patrikios. התואר של katepanō פירושו "העליון ביותר" ביוונית. העלאה זו נחשבה הכרחית מבחינה צבאית לאחר האובדן הסופי של סיציליה הסמוכה, נחלה ביזנטית בעבר, לערבים.

כמה הרפתקנים נורמנים, שעלו לרגל למונטה סנטאנג'לו סול גרגנו, השכירו את שירותיהם כשכירי חרב בשנת 1017 לערים הלומברדיות של אפוליה נגד הביזנטים. משנת 1016 עד 1030 היו הנורמנים שכירי חרב טהורים, ששירתו או את הביזנטים או את הלומברדים, ולאחר מכן את סרגיוס הרביעי, דוכס נאפולי, על ידי הצבת מנהיגם רנולף דרנגוט במבצר אוורסה ב-1030. זה העניק לנורמנים דריסת רגל ראשונה בדרום איטליה שממנה החלו בכיבוש מאורגן של הארץ. בשנת 1030, גיום ודרוגו, שני בניו הבכורים של טנקרד מאוטוויל, אציל מקוטנס בנורמנדי הגיעו לדרום איטליה. השניים הצטרפו לניסיון המאורגן לחלץ את אפוליה מהביזנטים, שאיבדו את רוב המחוז הזה עד 1040. בארי נכבשה על ידי הנורמנים באפריל 1071, והסמכות הביזנטית הופסקה לבסוף באיטליה, חמש מאות שנה לאחר כיבושיו של יוסטיניאנוס הראשון. בשנים 1154–1156, באמצעות תוכנית שרקם הקיסר מנואל הראשון קומננוס, הביזנטים חזרו לזמן קצר למצור על בארי והצליחו במידה בינונית בהסתה של מרד המוני שכמעט ביטל את השליטה הנורמנית (נוצרה הזדמנות להעביר חלק גדול מהקטפאנות לשעבר בחזרה לאימפריה הביזנטית), אבל ההישגים "התהפכו על ידי חוסר מזל".

התואר Catapan of Apulia and Campania הוקם מחדש לזמן קצר בשנת 1166 עבור גילברט, רוזן גרווינה, בן דודה של המלכה העוצרת מרגרט מנווארה. בשנת 1167, עם סמכותו כקטפאן, אילץ גילברט חיילים גרמנים לצאת מקמפניה ואילץ את פרידריך ברברוסה להסיר את המצור מעל אנקונה.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי איטליה