מומיו

ממוזער|מומיו/שילג'יט בצינור לבה
מומיו (לעיתים נקרא גם שילג'יט, מסנסקריט: शिलाजीत) הוא תוצר אורגני-מינרלי ממקור ביולוגי בעיקר, שנוצר בסלע באזורים הרריים.

הוא מכיל למעלה מעשרים יסודות, בין היתר סידן, מגנזיום, נתרן, כרום וברזל וכן מתכות כבדות המסוכנות לאדם, ובהן עופרת.

 תפוצה 
ניתן למצוא מרבצים של מומיו באזורים שונים בעולם, בין היתר בקווקז, רוסיה, הודו, מונגוליה, נפאל, אפגניסטן ומדינות צפון מזרח אפריקה. לחומר הזה יש שמות שונים ברחבי העולם. מחקר מטעם מרכז חקר גאוגרפי מרכזי של המדינה הראה שמרבצים של החומר נדירים מאוד, וכמות החומר במאגרים אלו מוגבל. הוא נמצא בסלע אבן גיר, סלע מותמר וסלע משקע במרכז אסיה, רפובליקת טובה, ימת באיקל, קווקז ואזורים נוספים.

 תצורה 
ימין|200px|ממוזער|גוש מומיו/שילג'יט מזוקק
התצורה של המומיו הגולמי היא גושי עפר ואבן המרוחים החומר דביק בצבעי חום כהה-שחור, הניתן למצוא בדרך כלל בסלע באזורים הרריים גבוהים. הוא נפוץ בעיקר באזורים אלו: רכס הרי הימלאיה, הרי פמיר (בעיקר באזור גורנו-בדחשאן וטג'יקיסטן), קאראקוראם, פרובינציית גילגיט-בלטיסטן בפקיסטן, נפאל, בהוטן, הרי הקווקז ברוסיה, הרי אלטאי, מרכז אסיה, איראן, מונגוליה ודרום פרו, שם הוא נקרא Andean shilajit. 

 היווצרות 
ישנה דעה רווחת שהמומיו נוצר כתוצאה מפירוק של סלעי נפט על ידי מיקרואורגניזמים. ההרכב הכימי של החלק האורגני של התמצית (כ-50% פחמן ו-10% מימן) תומך בהשערה הזו למקור של המומיו. על פי ניתוח אחר מקור המומיו הוא צמחי, וככל הנראה, הוא תוצר פירוק איטי מאוד של חומר צמחי. חלק מהחוקרים משערים שהמומיו מיוצר על ידי פירוק או אידוי של חומר צמחי מלטקס ושרף מצמחים שונים (Euphorbia royleana ו־Trifolium repens) במשך תקופה של עשרות מיליוני שנים.

 הרכב 
למרות שהמומיו מכונה לעיתים גם זפת מינרלית או שרף, למעשה הוא אינו אף אחד מהם. בדומה לזפת או שרף, גם הוא צמיג ביותר, צבעו חום כהה מאוד ואף שחור, אך בניגוד לזפת ושרף המומיו מסיס במים בקלות אך אינו מסיס באתנול. הוא מכיל יותר מ-20 יסודות, בין היתר: סידן, מגנזיום, נתרן, עופרת, כרום. הוא מכיל גם אלקאן, מוצקים, חלבונים, פחמימות, חומצות אמינו, חומצות שומן ואלכוהול. תכולת המינרלים בו היא 15-20% יחד עם יסודות קורט כולל סלניום. דגימות של החומר נחקרו בשיטות אנליטיות:

5.1 יחידות מסה אטומיות מאוחדות בחומר שנאסף בהרי ההימלאיה

8 יחידות בחומר שנאסף בהרי אלטאי

7.5 יחידות בחומר שנאסף בטיין שאן.

מבדיקה של החומר עלה שהוא מכיל מרכיבים מולקולריים, חומצות שונות ותרכובת כימית פשוטה דימר. בבדיקות נוספות נמצאו מתכות כבדות ובהן עופרת שהן מסוכנות לאדם.

 שימוש 
טקסט=Shilajit in a glass of water.|ממוזער|משחת מומיו/שילג'יט (שמאל) מדוללת (ימין)
מאז ימי קדם המומיו היה מרכיב המשמש ברפואה העממית בכל מיני אזורים בעולם: אפגניסטן, הודו, איראן, סין, פקיסטן, נפאל, מרכז אסיה וטיבט. השתמשו בו ברפואה עממית עתיקה וברפואה אלטרנטיבית כבר יותר מארבעת אלפים שנה. ההשפעות המרפאות שלו למחלות שונות מוזכרות בכתבים של אריסטו, אל-ראזי, אל-בירוני, אבן סינא ואחרים.Source study and textual criticism of monuments of medieval sciences in the countries of Central Asia: a collection of scientific works. (1989). Russia: "Science," Siberian Branch.

בכתביו של ד'הרבלו, מזרחן ממוצא צרפתי, נמצא תיעוד משנת 1821 בו נכתב שהפרסים השתמשו בחומר שנקרא mumiay או mummy כתרופה חזקה לטיפול בשברי עצמות ומחלות.
במזרח אסיה השתמשו בו ברפואה עממית-אלטרנטיבית (איורוודה, רפואה סינית ורפואה טיבטית). הוא נמכר גם בצורה של תמצית יבשה וגם כמרכיב שהוא חלק מתוספי תזונה.

 השפעות בריאותיות 
למרות שהמומיו נפוץ יחסית בשימוש ברפואה עממית, אין ראיות טובות לכך שיש לו השפעות מועילות כלשהן על בריאות האדם ומחקרים מצביעים על סכנה בצריכתו, בשל הימצאות מתכות כבדות ובהן עופרת, המסוכנות לאדם.

 קישורים חיצוניים 

 מומיו / שילג'יט, דרכי נטילה ומינונים, יוטיוב
 סרטון: מהו שילג'יט (באנגלית), יוטיוב

 הערות שוליים 

קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:מוצרי נפט