מירטל קייגל

מירטל " קיי " תומפסון קייגל (באנגלית: Myrtle Cagle; 3 ביוני 1925 – 22 בדצמבר 2019) הייתה טייסת אמריקאית וחברה בקבוצת האסטרונאוטיות מרקורי 13. היא עבדה כמדריכת טיסה וכתבה על תעופה בצפון קרוליינה.

 ביוגרפיה 
קייגל נולדה ב-3 ביוני 1925 בעיירה סלמה שבצפון קרוליינה. היא שאפה לטוס מגיל צעיר, וכשהייתה בת 12, אחיה לימדו אותה לטוס במטוס שבבעלותם. כשהיא "קיבלה כנפיים" בגיל 14, קייגל הייתה הטייסת הצעירה ביותר בצפון קרולינה, ובאותה עת, אולי הייתה הטייסת הצעירה ביותר בארצות הברית. היא הצטרפה לכיתת האווירונאוטיקה של התיכון, וכאשר מדריך בית הספר גויס כלוחם במלחמת העולם השנייה, היא סיימה את שנת הלימודים כמורה. כמדריכת טיסה היא זכתה לכינוי, "קפטן K". קייגל קיבלה את רישיון הטיס הפרטי שלה כשהייתה בת 19.

קייגל הצטרפה לסיירת האוויר האזרחית ולארגון הטייסות ה-99, ורצתה לשרת בארגון טייסות שירות חיל האוויר. היא המשיכה לנהל שדה תעופה ליד העיר ראלי שבצפון קרוליינה וכן ניהלה את שירות השכרת המטוסים שלה. בשנת 1950, היא זכתה בגביע פאודר פאף דרבי (Powder Puff Derby). ב־1951 השלימה את רישיון הטייס המסחרי שלה למטוס חד ורב-מנועי עם דירוגי מכשירים. בנוסף, היא הייתה מדריכת טיסה מוסמכת, מדריכה לטיסת מכשירים ומדריכת קרקע. בית הספר לטיסה שלה היה ממוקם בסלמה, עיירת הולדתה.

ב-1946 החלה קייגל לכתוב טור בשם "זרמי אוויר" עבור העיתון "Johnstonian Sun" בסלמה. מאוחר יותר, מ-1953 עד 1960 הועבר הטור ל- "Raleigh News and Observer". משהטיסה מטוס אימון סילוני T-33, היא הפכה לאחת מחמש הנשים היחידות שהטיסו אי פעם מטוס סילון.

קייגל נישאה לתלמיד שלה לשעבר, וולט קייגל, בשנת 1960. שמלת הכלה שלה הייתה עשויה מבד מצנחים. היא עברה למייקון, ג'ורג'יה. ב-1961. זמן לא רב לאחר שהגיעה, הוזמנה קייגל להשתתף בתוכנית החדשה "נשים בחלל". כבר בתחילת התוכנית צברה 4,300 שעות טיסה. קייגל ושתים עשרה הנשים האחרות שהשתתפו בתוכנית נודעו בסופו של דבר בשם "ה-13 של מרקורי". במהלך התוכנית, קייגל הוזהרה על ידי המנהלים שלא להיכנס להריון. בין שלל הבדיקות שעברה במסגרת התוכנית, היא ציינה שאחת הבדיקות הגרועות ביותר שניצבה בפניה היה הקפאת עור התוף.

 לאחר ה־13 של מרקורי 
שמאל|ממוזער| לוח של קיגל בהיכל התהילה האווירי של ג'ורג'יה
קייגל חזרה ללמד תלמידים לטוס וגם נרשמה לאוניברסיטת מרסר. היא המשיכה להיות מעורבת בסיירת האוויר האזרחית. בשנת 1964, היא התחרתה במירוץ האוויר הבינלאומי לנשים. בשנת 1986, היא הפכה לחברה בצוות הלוגיסטיקה האווירית של וורנר רובינס. בשנת 1988, קייגל הפכה לאישה השנייה שסיימה את לימודיה במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה עם תעודה של מכונאית אוויר וכוח.

בשנת 1998, בגיל 73, היא עדיין הטיסה את הססנה החד-מנועי שלה, אף על פי שפרשה מהוראה בבסיס חיל האוויר רובינס. 

 הוקרה 
ב-26 באפריל 2003, קייגל נכנסה להיכל התהילה האווירי של ג'ורג'יה.

בשנת 2007, היא ושמונה מבוגרות "ה-13 של מרקיורי" זכו בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ויסקונסין - אושקוש.

 מוות 
קייגל נפטרה ב-22 בדצמבר 2019.

 ראו גם 

 ארגון הטייסות ה-99
 ארגון טייסות שירות חיל האוויר
 ה-13 של מרקורי

 קישורים חיצוניים 

 Myrtle K. Thompson Cagle Collection
 קיגל והססנה שלה (1998)
 הערות שוליים 

קטגוריה:טייסות ה-13 של מרקורי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2019