תיאטרון האור השחור

תיאטרון האור השחור (בצ'כית: černé divadlo) או בפשטות התיאטרון השחור הוא סגנון מופע תיאטרוני המאופיין בשימוש בתיאטרון הקופסה השחורה המוגבר על ידי אשליית אור שחור (תאורת אולטרה-סגול). צורת תיאטרון זו מקורה באסיה וניתן למצוא אותה במקומות רבים ברחבי העולם. סגנון זה הפך למומחיות בפראג, שם תיאטראות רבים משתמשים בו.
המאפיינים המיוחדים בתיאטרון השחור הם השימוש במסכים שחורים, במה שחורה ותאורה שחורה (תאורת אולטרה-סגול), ביחד עם תחפושות פלואורסצנציה על מנת ליצור אשליות ויזואליות מורכבות. טכניקת ה"ארון השחור" היה בשימושו של ז'ורז' מלייס, ושל מהפכן התיאטרון קונסטנטין סטניסלבסקי (במיוחד בהפקה שלו להצגה "קיין"). הטכניקה שהשתלבה ביחד עם האומנות האקספרסיבית של ריקוד, פנטומימה ואקרובטיקה של המבצעים, מסוגלת ליצור מראות יוצאי דופן.

אופטיקה
עקרון המפתח בתיאטרון האור השחור הוא אי-היכולת של העין האנושית להבחין בחפצים שחורים ה"מובלעים" בתוך רקע שחור. אפקט זה מביא לאי-נראות יעילה עבור כל אובייקט שאינו מואר על ידי 'האור השחור'. העיקרון האופטי השני מאחורי תיאטרון האור השחור הוא האפקט של אור על-סגול (UV) באובייקטים פלואורסצנטיים. האורות השחורים למעשה פולטים אור כמו אורות 'רגילים', אבל בתדירות שבני אדם לא יכולים לזהות. בעוד שרוב העצמים סופגים אור UV או משקפים אותו בחזרה באותו התדר שבו הוא נכנס, עצמים פלואורסצנטיים סופגים אור UV ואז פולטים אותו מחדש באורך גל ארוך יותר שעיניים אנושיות כן יכולות לזהות. האפקט המשולב הוא שמעצבים יכולים לגרום לאובייקטים מסוימים להיראות בהירים כאילו החדר היה מואר במלואו, בעוד שאובייקטים אחרים ייראו כהים כאילו החדר היה חשוך לחלוטין.

היסטוריה
"טריק הקופסה השחורה" (black box trick) של שימוש באמנים לבושים בשחור בחלל משחק חשוך נמצא בשימוש מזה אלפי שנים, והחל בהופעה של הלהטוטנים עבור הקיסר בסין העתיקה. יפן פיתחה את הטכניקה הזו בתיאטרון בונרקו שלהם על ידי כך שבובנאים ילבשו שחור על מנת לשים דגש מלא על הבובה. בתיאטרון המודרני, טריק הקופסה השחורה אומץ על ידי הבמאי הרוסי קונסטנטין סטניסלבסקי, במאי הסרטים ז'ורז' מלייס ובמאי אוונגרד צרפתים שונים של שנות ה-50. בין הבמאים הללו, ג'ורג' לאפיי הפך לחלוץ מוקדם יותר של הארון השחור. אבל כל הבמאים האלה השתמשו בטריק הפשוט של ארון שחור רק לכמה רגעים במהלך ההופעות שלהם, בעיקר כדי לגרום למשהו על הבמה להיעלם.
אביו של תיאטרון האור השחור המודרני, מחבר העיקרון של הארון השחור כפי שנהוג בימינו (הצבת נורות ספוט, מיקום נורות UV, בחירת קטיפה שחורה כחומר הטוב ביותר לקליטת אור עודף על הסצנה...) אפילו מחבר השם "תיאטרון האור השחור", ולפיכך היוצר של תיאטרון האור השחור הראשון בעולם, הוא ג'ירי סרנץ' (Jiří Srnec). ההופעה הראשונה של האנסמבל התקיימה ב-1959 בווינה. הוא נודע יותר לאחר השתתפותו בפסטיבל התיאטרון באדינבורו בשנת 1962. מאוחר יותר, הופיעו קבוצות אחרות המשתמשות בטכניקת הקופסה השחורה שהחלו את הגל החדש של סגנון תיאטרון זה. פראג הפכה מאז לביתו של תיאטרון האור השחור עם כ-10 חברות המפעילות תיאטרון אור שחור.
קבוצת תיאטרון אור שחור נוספת ידועה היא תיאטרון האור השחור"HILT" בפראג, שההופעות בה מבוססות על מוזיקה מודרנית וריקוד כוריאוגרפי, המשלב שירה חיה. הקבוצה נוסדה בשנת 2006 על ידי הרקדן, הכוריאוגרפר, הבמאי ומלחין המוזיקה הצ'כי תאודור הוידקר (Theodor Hoidekr). ב־2016, סגנון חדש של תיאטרון אור שחור שנקרא "shadow film theatre" נוצר על ידי הקבוצה הצ'כית HILT. בנוסף למופעי תיאטרון אור שחור, ההופעות שלהם גם כללו את תיאטרון הצללים הראשון - רקדנים ושחקנים משחקים עם הצללים שלהם על מסך עם הקרנות של מקומות אמיתיים.
בגרמניה, הציג ריינר פאוולקה (Rainer Pawelke) את הפרשנות שלו לתיאטרון שחור במופע בימתי לראשונה בשנת 1980. המופע הבימתי פותח ביחד עם תלמידיו מאוניברסיטת רגנסבורג והיה זה שבישר על פרויקט תיאטרון הספורט החינוכי Traumfabrik. הפרויקט נהנה מפופולריות ניכרת בשנות ה-80 - סיבובי הופעות והופעות בפריים טיים בטלוויזיה בגרמניה. סיבובי ההופעות של Traumfabrik עדיין נמשכים מדי שנה עם 40 הצגות בשנה כולל מופעי תיאטרון אור שחור. ריינר פאוולקה היה שותף בכתיבת ספר "Schwarzes Theatre aus der Traumfabrik" (תיאטרון האור השחור בטראומפבריק - Black Light Theatre in the Traumfabrik) כדי לשתף ולגבש את התובנות שלו לגבי התיאטרון השחור.

ריקוד מודרני בתיאטרון האור השחור
ב-1989, תיאטרון האימג' (Image Theatre) נוסד על ידי הרקדנית אווה אסטרובה (Eva Asterová) (חברה לשעבר במופע הבלט הצ'כי המפורסם של פאבל סמוק) ואלכסנדר צ'יהאר (Alexander Čihař). הם הביאו היבטים חדשים לאפקטים בתיאטרון האור השחור כמו ריקוד מודרני ומשחק לא מילולי. תחת ידה של אווה אסטרובה, המנהלת האמנותית של ה־Image Theatre, היא ביקשה לייצר מבט אינדיבידואלי של חתימת הסצנה. גם הקהל הופך לרוב לחלק בלתי נפרד מההופעה. הרפרטואר של תיאטרון האימג' מורכב מיצירות משלו. מלבד אווה אסטרובה, ישנם גם יוצרים אחרים המשתפים פעולה שוב ושוב בהצגות של תיאטרון האימג' כמו יוזף טיצ'י, פטר לישקה, רנה פיס או זדנק זדנק. מאז תחילת הדרך, תיאטרון האימג' הציג 10 מופעים שונים כשכל אחד מהם הגיעו עם כמה אפקטים חדשים של טכניקת אור שחור. פואטיקה קסומה, שובבות והומור הם הסמלים המסחריים החשובים ביותר של ההרכב הזה.
לתיאטרון האימג' יש ניסיון של 22 שנים בסצנת תיאטראות האור השחור של פראג. מלבד הופעות רגילות בפראג, תיאטרון האימג' מופיעים גם בעולם (קוריאה, הונג קונג, מקאו, ישראל, טורקיה, הודו, לבנון, יוון, גרמניה, צרפת, איטליה, שווייץ, בלגיה, הונגריה, סלובקיה, קפריסין).

תיאטרון האור השחור כיום
כיום ישנן חברות תיאטרון שחור רבות גם מחוץ לפראג (הונגריה, אוקראינה, גרמניה, ארצות הברית) המנסות ליצור מופעים הדומים לתיאטראות האור השחור בפראג. הסצנה בפראג שינתה את פניה לסגנון של המאה ה-20 - ריקוד מודרני היה מעורב, עיצובי התלבושות הפכו יעילים יותר, מופעי תיאטרון אור שחור הפכו למוזיקליים יותר. פראג היא עדיין ביתו של תיאטרון האור השחור - כשמאות אלפי תיירים מבקרים במופעים שלהם מדי חודש.
HILT - תיאטרון האור השחור של תאודור הוידקר היה הראשון אי פעם שעירב שירה חיה בתוך מופעי האור השחור. המופע המוזיקלי הפופולרי ביותר של HILT היה "חלומה של ג'ולייט" ("Juliet's Dream") שהוקרן בבכורה ב-14 בפברואר 2012 בפראג. HILT עובדת על סגנון חדש של תיאטרון אור שחור - כל החברים מנוסים בתיאטראות אור שחור בכל רחבי פראג. המייסד והמנהל שלה תיאודור הוידקר היה במקור רקדן שלימים התחיל לעבוד עם סגנון תיאטרון אור שחור. חוויותיו מגיעות מפראג, סלובקיה, גרמניה, מלטה, יוון, דרום אמריקה, הודו. מאז ה-8 באפריל 2015, תיאטרון ה־HILT מופיעים עם הופעה חדשה בשם "הפנטום" ("Phantom") שהוא הגרסה הראשונה בעולם לתיאטרון האור השחור של דמות הפנטום המסתורית. תיאטרון האור השחור HILT החלו את החלק החדש של ההיסטוריה שלהם בתיאטרון המלכותי פראג. בשנת 2016 הציגה HILT את קולנוע הצללים הראשון סינדרלה. בשנת 2017 עברה HILT לתיאטרון U Valšů הפופולרי של פראג במרכז פראג העתיקה. ב-2.6.2017 הם החלו להציג גם את המיטב שלהם בשם Phantom (המיטב של 2007–2017) שהוא השילוב של תיאטרון אור שחור, תיאטרון צללים והקרנות. המופע הזה היה התיאטרון הצ'כי היחיד ותיאטרון האור השחור היחיד שהוצג באולימפיאדת התיאטרון העולמית ה-8 2018 בהודו.

בהופעות
ההשפעה של תיאטרון האור השחור מאפשרת לשחקנים בלתי נראים להזיז אביזרים גלויים, ולהפוך את החפצים למשתתפים עצמאיים בתיאטרון באותה רמה כמו השחקנים האנושיים. זאת ועוד, הופעת חפצים ושחקנים בהופעה יכולה להיות פתאומית ויכולה להתרחש בכל מקום על הבמה, אפילו במרחק של מטרים ספורים מהקהל. על מנת להשיג אפקט זה יש צורך ליצור שדה אינטנסיבי של אור UV לאורך כל חלל המשחק. מכיוון שעוצמת האור הנפלט ממקור 'אור שחור' טיפוסי פוחתת באופן משמעותי עם מרחק מוגבר מהמקור, כיסוי חלל תיאטרון שלם באור UV מחייב את מרווחי ה'אור השחור' במרחק של עד מטר אחד זה מזה או לפלוט הרבה יותר אור מ'אור שחור' טיפוסי. שיקול חשוב נוסף הוא שמאחר שרוב החלל חשוך לחלוטין, והצורה מבוססת בכבדות על ריקוד, מהלך שגוי בודד של שחקן בודד יכול להשפיע לרעה על ההפקה כולה. מסיבה זו אמנים מתאמנים באופן נרחב במיוחד עבור סביבת תיאטרון האור השחור.
תיאטרון אור שחור עכשווי כולל לרוב מכשירים טכניים רבים, בנוסף לטכניקת 'אור שחור' הסטנדרטית. מכשירים כאלה יכולים לכלול שחקנים "מעופפים", רקדנים בחליפות תאורת לד הקרנות וידאו גדולות, ואפילו בובות ענקיות. מכשירים טכניים אלה משמשים גורם משמעותי בפופולריות העולמית של תיאטרון אור שחור; מכיוון שהמכשירים החשובים ביותר שלו הם חזותיים לחלוטין, קהלים ברחבי העולם יכולים להבין את רוב הצגות תיאטרון האור השחור. התוצאה המיועדת היא יצירה תיאטרלית המשלבת מחזה מפואר עם אמנות יפה ומרגשת. החברות הגדולות שמפיקות כיום תיאטרון אור שחור כוללות את תיאטרון סרנק (Srnec Theatre), HILT, תיאטרון תא פנטסטיקה (Ta Fantastika Theatre), תיאטרון האימג' (Image Theatre), תיאטרון המטרו (Metro Theatre), ותיאטרון כל הצבעים (All Colours Theatre).

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:סוגות בימתיות
קטגוריה:תיאטרון צ'כי