אוניות מחופות שריון מסדרת ויקטוריה

אוניות מחופות שריון מסדרת ויקטוריה (או סדרת סנס פרייל) של הצי המלכותי משנות ה-80 של המאה ה-19 הייתה הסדרה הראשונה של אונייה מחופת שריון (מתוארת לפעמים כאוניית מערכה) שהשתמשה במנועי קיטור תלת דרגתיים, כאשר סדרות קודמות השתמשו במנועים מורכבים.

היו רק שתי אוניות בסדרה זו. האונייה הראשונה בסדרה, אה"מ ויקטוריה, טבעה בהתנגשות מקרית עם אוניית מערכה נוספת של הצי המלכותי, אה"מ קאמפרדאון בים התיכון עם אובדן של מחצית מצוותה. אוניית האחות שלה, אה"מ סנס פרייל, שרדה עד שנגרטה באפריל 1907.

 תכנון 
ימין|ממוזער|תרשים של האוניות מסדרת ויקטוריה
סדרה זו נועדה להיות גרסה משופרת של אה"מ קונקרור, ונקראה במקור סדרת אוניות קונקרור החדשות.

 חימוש 
ימין|ממוזער|תותח BL 16.25 אינץ' במצב טעינה בצריח
הכוונה המקורית הייתה להתאים תותחי 13.5 אינץ' (343 מ"מ), במשקל 67 טון, במקום תותחי ה-12 אינץ' (305 מ"מ) של אה"מ קונקרור בצריח הקדמי הבודד, אך מאוחר יותר במהלך התכנון הוחלט להגדיל אותם ולהשתמש בתותחי ה-16.25 אינץ' (413 מ"מ), במשקל 110 טון. תותחים דומים סופקו על ידי היצרן, Sir W. G. Armstrong, Whitworth & Co., Ltd., לצי המלכותי האיטלקי והותקנו בסדרת אנדריאה דוריה והפגז במשקל 1,800 פאונד (816 ק"ג) יכול היה לחדור לכל עובי שריון שהיה קיים באותו זמן. בתקופה שבה העליונות הימית של הים התיכון נתפסה כחלק מכריע מהמדיניות הבריטית, סדרת ויקטוריה נועדה לשירות כחלק מצי הים התיכון הבריטי. אותו דגם של תותח הותקן באה"מ בנבואו האונייה האחרונה מסדרת אדמירל, שהיה לה דוגמה יחידה בכל אחת משתי הברבטות שלה במקום זוגות של תותחי 13.5 אינץ’ (343 מ”מ), והייתה ספינת המלחמה הבריטית היחידה שנשאה אותם.

התותח לא הצליח בשירות מכיוון שלקח ארבע או חמש דקות לטעון ולירות. לקנים היו תוחלת חיים של 75 פגזים בלבד והלוע נטה לצנוח.

הצריח האחורי הכיל תותח 10 אינץ' (254 מ"מ) קטן יותר בעיצוב דומה, במשקל 26 טונות.

 יכולות שייט 
שמאל|ממוזער|אה"מ סנס פרייל
סדרה זו הייתה אחת מהאחרונות בתקופה זו עם בולט נמוך מאוד, בערך 10 רגל (3 מטר). הדבר נעשה כדי לצמצם את שטח המטרה בקרב ימי, אך השפיע לרעה על יכולת השייט, והיה גורם חשוב בטביעת ויקטוריה תוך חמש עשרה דקות לאחר ההתנגשות, שכן הוא אפשר למים להגיע במהירות ליציאות צריח התותחים.

 הנעה 
החידוש המוצלח ביותר של הסדרה היה הכנסת מנועי קיטור תלת דרגתיים לאוניות מערכה של הצי המלכותי. מנועים אלו פותחו כתוצאה מהחדרת פלדה לייצור דוודים, אשר בתורה הובילה ללחצי קיטור גבוהים יותר. הצי המלכותי ניסה אותם במקור בהצלחה רבה בסירת התותחים נושאת הטורפדו אה"מ ראטלסנייק. היתרון העיקרי היה היעילות המשופרת של המנוע, משמעה תפוסה מופחתת מכיוון שהיה צורך בפחות פחם. בניסויים, אה"מ ת'אנדרר, שהופעלה מחדש עם מנועי קיטור תלת דרגתיים בשנים 1889–1891, הראתה שצריכת הפחם ב-80% הספק ירדה בחצי.

 אוניות הסדרה 
שם האונייההמספנה הונחה הושקה הוכנסה לשירות ויקטוריה ארמסטרונג, מיטשל ושות' 13 ביוני 1885 9 באפריל 1887 1890 סנס פרייל חברת מפעלי הברזל ובניית ספינות תמזה 21 באפריל 1885 9 במאי 1887 1891

 קישורים חיצוניים 

קטגוריה:אוניות מערכה בריטיות
קטגוריה:סדרות של אוניות מערכה