אברהם שמחה מאמצ'יסלב

הרב אברהם שמחה, רבה של אמצ'יסלב, היה רב, פוסק ומקובל ליטאי, מגדולי דורו, בן אחיו ותלמידו של ר' חיים מוולוז'ין, משנה ראש ישיבת וולוז'ין בתקופה הראשונה, מחבר שו"ת בנין של שמחה.

 דודו ורבו 
נולד בשנת תקנ"ה, 1795, בערך, לאביו ר' נחמן, אב"ד פאהוסט, מחוז בריסק ברוסיה הלבנה, אחיהם של רבי חיים מוולוז'ין ורבי שלמה זלמן מוולוז'ין. למד תורה אצל דודו, רבי חיים, והיה ממקורביו ואנשי סודו. בהקדמה לספרו של רבי חיים, נפש החיים, מעיד רבי אברהם אבלי פאסוועלער מווילנא על יחסו המיוחד של המחבר לבן-אחיו: . בהקדמה לביוגרפיה על הגר"א, עליות אליהו, מציין המוציא לאור, רבי נחמן מהורודנא, כי הסתמך בכתיבת הספר על רבי אברהם שמחה: . דברים דומים מתאר רבי יהושע השיל לוין בהקדמה לספר רוח חיים: .

נפש החיים
בהקדמה לספר נפש החיים לר' חיים מוולוז'ין, מציין בן המחבר ר' יצחק מוולוז'ין את ר' אברהם שמחה כמי שהיה אמון על הוצאת הספר לאור: . במכתב ברכה שכתב ר' אברהם שמחה לעורך ספר רוח חיים, הוא מגלה כי הייתה לו יד בעריכת הספר עצמו, ואולי אף בניסוח חלקים ממנו: .

תקופת וולוז'ין
לאחר פטירת דודו ר' חיים בשנת תקפ"א, 1821, ולאחר פרישתו של ר' הלל פריד ממשרת משנה ראש הישיבה, עמד ר' אברהם שמחה לימינו של בן-דודו ר' יצחק מוולוז'ין בהגדת שיעורים בישיבת וולוז'ין. בהקדמה לספר בנין של שמחה מצטט בנו, המביא לבית הדפוס, בשם אביו: 

במכתב שנדפס על-ידי משה צינוביץ, משנת תקפ"ב, 1822, משתף ר' אברהם שמחה את הקורות איתו בין כותלי הישיבה: . גם בעיתונות הזמן לאחר פטירתו צוין כי "בימי נערותו זכה לשמש את דודו הגאון מוהר"ח ולשבת בראש לאמר השיעור אז בפני תלמידי ישיבת וולאזין כששה שנים". סד הזמנים מורה כי ר' אברהם שמחה שימש כמשנה ראש הישיבה בוולוז'ין מפטירתו של ר' חיים ועד אירוע השריפה בישיבה, קרי, משנת תקפ"א, 1821, ועד שנת תקפ"ז, 1827. את משרתו בישיבה מילא ר' אליעזר יצחק פריד.

תקופת אמצ'יסלב
מוולוז'ין עקר ר' אברהם שמחה לשמש כרב בקהילות ראקוב, וביחוב. בשנת תקצ"ה, 1835 לערך, התמנה לשמש כרב ואב"ד בעיר המחוז אמצ'יסלב, תפקיד אותו מילא כשלושים שנה, עד פטירתו בו' בתשרי תרכ"ה, 1865. נטמן לצידו של קודמו ברבנות, ר' יואל חסיד מאמצ'יסלב, מתלמידי הגר"א, מחבר 'חידושי מהרי"ח'.

ר' אברהם שמחה נודע כ'זקן ההוראה והקבלה', נשא ונתן עם גדולי דורו בסוגיות הלכתיות, שאלות ותשובות והיתר עגונות. ספרו שו"ת בנין של שמחה, שנדפס לאחר פטירתו בווילנא תרכ"ט, 1869, על ידי בנו, ר' חיים יוסף, כולל תשובות בארבעה חלקי שולחן ערוך. בסוף הספר נדפסה תשובה בהלכה מר' חיים מוולוז'ין. בהסכמה לספר מתאר ר' ראובן לוין מדננבורג, את המחבר כמי: 'אשר היה לו שם בין גדולי הזמן, שהיו ידיו רב לו בנגלה ונסתר'.

ממשיך מורשת הגר"א
בדורו נודע ר' אברהם שמחה כממשיך מורשת בית מדרשו של הגר"א, והוא נמנה עם בחירי חבורת תלמידי-תלמידיו של הגר"א המכונה: פה שלישי לאליהו. בני דורו ראו בו בר-סמכא בכל הנוגע למסורות שהשתלשלו מהגר"א וכן לכתבי-יד והדפסת ספרי הגר"א, בייחוד בתורת הנסתר. כך תיארו נכדו של ר' יצחק אייזיק חבר: .

על השפעתו המכרעת יעידו, בין היתר, ההקדמות שכתב לשניים מספרי הגר"א שנדפסו בחייו: היכלות הזוהר (קניגסברג תרי"ז, 1857) ומדרש רות החדש (ורשה תרכ"ה, 1865). כתיבת 'הקדמה' לספרי הגר"א הייתה מסורה, בדור הראשון, לבני הגר"א ותלמידיו המובהקים. הופעת הקדמותיו של ר' אברהם שמחה בראש הספרים הייתה הכרה במעמדו כמורה הדרך של בית המדרש הגר"אני.

מכתב ידוע של ר' אברהם שמחה - 'ומשה עלה' - עוסק ביחסם המיוחד של הגר"א ור' חיים מוולוז'ין אל הרמח"ל, תורתו וספרי הקבלה שלו: .

דרכו בלימוד הייתה להימנע מפלפולים. מסיבה זו הוא כותב שנמנע מלהסתכל בספר הצל"ח .

מסורת הקמיעות
מסורת אזוטרית ייחודית קיבל ר' אברהם שמחה מדודו ר' חיים, במומחיות כתיבת קמיעות לסגולה. התייחסות מעניינת נמצאת בתשובת הנצי"ב לבנו ר' חיים ברלין: .

התייחסות נוספת למסורת זו, עולה במכתבו של ר' חיים יוסף, בנו של ר' אברהם שמחה שנשלח בשנת תרל"ג, 1873, אל ר' צבי מיכל שפירא: .

 ראו גם 
 ישיבת וולוז'ין

 לקריאה נוספת 
 משה צינוביץ, עץ חיים - תולדות ישיבת וולוז'ין, תל אביב תשל"ב, עמ' 100–103.
 אגרות בנין של שמחה, באתר HebrewBooks

 קישורים חיצוניים 

 הודעה על פטירת ר' אברהם שמחה מאמצ'יסלב, הכרמל תרכ"ה, 1864, באתר HebrewBooks
 'ומשה עלה' - יחס הגר"א אל הרמח"ל וקבלת האר"י, מתוך: דרך תבונות, ירושלים תר"מ, 1880, באתר אוצר החכמה

 הערות שוליים 

קטגוריה:משפחת חיים מוולוז'ין
קטגוריה:תלמידי רבי חיים מוולוז'ין
קטגוריה:ראשי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:מסטיסלב: רבנים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:מקובלים ליטאים
קטגוריה:תלמידי תלמידיו של הגר"א
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת