תחפושת בפורים

ממוזער|פורים מאת ארתור שיק
התחפשות בפורים היא מנהג יהודי המוזכר מאז המאה ה-14. רבים סבורים שמקור המנהג הוא בקרנבלים נוצריים במערב אירופה.
ממוזער|מחופשים במצעד עדלאידע 1959

 היסטוריה 
האזכור הראשון למנהג הופיע אצל קלונימוס בן קלונימוס (סוף המאה ה-13) הכותב . תקופה קצרה אחריו רבי משה הכהן אחיין הרא"ש תוקף את המנהג מפני איסור "לא ילבש", אחריו המהרי"ל ותלמידו דנים בשאלת כלאים בתחפושת.

רבי יהודה מינץ (המאה ה-15) דן בשאלת לא ילבש ואמר שילדיהם של גדולי וחסידי עולם (באשכנז) היו נוהגים ללבוש "פרצופים" ולהחליף בגדים בין גברים לנשים, הרב מינץ הביא את דעת הרב גרשון בוניפאצו (האיטלקי) החולק ותוקף אותו על כך, הרמ"א בהגהה לשולחן ערוך הזכיר את המנהג, ללא הסתייגות מעצם המנהג.

במאה ה-16 נפוץ מנהג דומה - הצגות "פורים שפיל" בה על הרוב העלו הצגות מסיפור המגילה כולל תחפושות, מנהג מאוחר יותר שהחל בתל אביב בתחילת המאה העשרים הוא ה"עדלאידע" תהלוכות של אנשים מחופשים. מנהגים אלו תרמו להתפתחות מנהג ההתחפשות.

מכיוון שאחד המקורות הראשונים של המנהג הוא בגרמניה, טען ישראל יובל שמקור המנהג הוא קרנבל הפאסנאכט  כך סברו גם הרב שם טוב גאגין רבי יוסף משאש ואחרים.

רבנים רבים כתבו שסיבת המנהג היא להרבות שמחה, יעקב שמואל שפיגל סבור שזו גם הסיבה ההיסטורית.

 נימוקים דרשניים 
בספרות ההלכתית והדרשנית נכתבו נימוקים רבים, רובם אנכרוניסטים.
 על פי הפסוק "אֲשֶׁר נֶהְפַּךְ לָהֶם מִיָּגוֹן לְשִׂמְחָה וּמֵאֵבֶל לְיוֹם טוֹב" ().
 על סמך דברי חז"ל  "עד דלא ידע בין ארור המן לברוך מרדכי".
 לזכר "התייהדותם" של הגויים ().
 על שם לבישת בגדי המלכות על ידי מרדכי היהודי ().
 אטימולוגיה 
בעבר השימוש ביחס לתחפושת היה במילים "מסכות" או "פרצופין", ב-1927 חודשה המילה תחפושת ב"מלון אשכנזי–עברי" של נפתלי הרץ טור-סיני ושמעון מנחם לזר, ולאחר שלוש שנים הוכנסה המילה ל"מילון שימושי לשפה העברית" של יהודה גור. הפועל "התחפש" מופיע במקרא מספר פעמים אך כשם עצם הוא מוכר רק במאה ה-20.

הלשונאי יצחק אבינרי לעג לתחדיש וכינה אותו "חידוש יתר". השימוש במילה התגבר בעיתונות במלחמת העולם השנייה, כדי לתאר מבצעים חשאיים. רק אחרי שמנהג ההתחפשות התקבע בישראל החל השימוש במילה בהקשר הפורימי.

 תפוצה 
ממוזער|יצחק שמיר עם שטריימל פורים 1989המנהג נפוץ בספרד, באיטליה, באשכנז, בלוב ועוד. יהודי תימן לא נהגו להתחפש, כך גם יהודי חלב, יהדות מרוקו, יהדות איראן, יהדות עיראק, ועוד. במצרים רק הילדים התחפשו.

 ביקורת 
פוסקים רבים תקפו בחריפות החלפת בגדים בין גברים לנשים בשל דין "לא ילבש" מבחינה הלכתית והנהגתית, החיד"א כתב: "אוי לנו! איך זרע ישראל בני אברהם יצחק ויעקב, ונשמת שדי בקרבם, בלכתם ילכו בחוקי הגוים, ונותנים כח ליצר הרע ופרקו עול תורה ומצות ביום הקדוש הזה, היאומן כי יסופר שמצוה הוא ביום הזה לעבור על דת משה וישראל. ואיך נשא פנינו לשלם רעה תחת טובה, כי ביום אשר כמעט אבדנו, וה' ברחמיו הצילנו, ביום הזה אשר קבלנו החסדים והטובות להפליא, בו בפרק אלו עוברין על רצונו, וכדאי בזיון וקצף..." הב"ח העלה בעיה נוספת: החלפת בגדים מביאה לתערובת, בעקבות כך הוא מגדיר את החלפת הבגדים כ"מנהג לא הגון" הבאר הגולה מוסיף שהרבה חורבנות וגזירות נולדו על ידי זה, לעומת זאת פוסקים כמו מהר"י מינץ התירו ואף תקפו באופן חריפה את האוסרים.
ממוזער|מודעה בשכונה חרדית נגד התחפשות לשוטרים או לחיילים
לגבי התחפשות בכלל, השל"ה כתב שזהו מנהג הוללות ויש להימנע ממנו, רבי שמואל אבוהב כתב שיש במנהג איסור של הליכה בחוקות הגויים, הרב מאיר מאזוז גם יצא בחריפות נגד המנהג מפני שמקורו בקרנבלים נוצריים ומסיבות אחרות.

 בהלכה 
הפוסקים דנו האם יש איסור לאדם להתפלל עם תחפושת, והאם יש איסור להתחפש לאדם רשע.

 לקריאה נוספת 







 הערות שוליים 

קטגוריה:פורים