תאוריית המודל הסיבתי

תאוריית המודל הסיבתי (באנגלית: Causal Model Theory) או בקיצור CMT היא תיאוריה פסיכולוגית הגורסת כי האדם מארגן את הידע הסיבתי שיש לו על העולם במודלים מנטליים. מודלים אלה מיצגים את המשתנים המעורבים ואת מבנה היחסים ביניהם.

 סוגי מודלים סיבתיים 
המודלים הסיבתיים הבסיסיים מתארים יחסים בין שניים עד שלושה משתנים. מודל סיבתי יכול בעקרון לכלול יותר משלושה משתנים ואף צרוף של מספר מודלים סיבתיים באותו מבנה מנטלי. המודל הסיבתי יכול להיות מורכב מאוד ולכלול משתנים רבים המבטאים מגוון של יחסים סיבתיים ואפילו מצבים שבו אותו משתנה עשוי להיות במעמד של סיבה ביחסו למשתנים אחדים במודל, במעמד של תוצאה ביחסו למשתנים אחרים, או במעמד של משתנה מתווך, כמתואר במודל השרשרת. מובן שההצגה הגרפית איננה אומרת שכך הידע הסיבתי מופיע בראשו של היחיד, אלא שזו פשוט דרך אינטואיטיבית לבטא מבנים שונים של ידע סיבתי בהם אוחז היחיד.

קובץ:סוגי_מודלים_סיבתיים.png

המקרה הפשוט ביותר כולל שני משתנים: משתנה A ומשתנה B. אם האדם מאמין שאכילת סיבים תזונתיים (A) תורמת לשיפור העיכול (B), הוא ייצג את הקשר הסיבתי כ (A) ← (B).

מקרה פשוט אחר יכלול שלושה משתנים: משתנה A משתנה B ומשתנה C. למשל, אם האדם מאמין שהתמכרות למשחקי מחשב (A) גורמת הן לקוצר ראיה (B) והן לבעיות חברתיות (C) הוא יארגן את הידע במודל של סיבה משותפת (same cause model).

אם הוא מאמין שהקאות (A) יכולות להיגרם הן מאוכל מקולקל (B) והן מווירוס בטן (C) הוא יארגן את המידע במודל של תוצאה משותפת (common effect model).

אם הוא מאמין שדיבר בסלולר בזמן נהיגה (A) גורם לתאונות דרכים (C) כיוון שדעתו של הנהג מוסחת בזמן הנהיגה (B) הוא יארגן את המידע במודל של שרשרת (chain model).

המבנה שלפיו מאורגן הידע הסיבתי קובע את טבע ההיסקים הסיבתיים ואת חוזק הקשרים (המתאמים) המצופים בין המשתנים. לדוגמה, אם אכן דיבור בסלולר ← הסחת דעת ← תאונות דרכים, אזי הכרחי שיהיה מתאם בין דיבור בסלולרי לבין הסחת דעת, ובין הסחת דעת לבין תאונות דרכים. כמו כן, אבסורד יהיה להסיק שהסחת דעת גורמת לדיבור בסלולר.

 מודל הסיבה המשותפת (common cause model) 
ממוזער|דוגמה לארגון ידע סיבתי במודל הסיבה המשותפתמודל הסיבה המשותפת (common cause model)מתאר אמונה שעל פיה אותה סיבה מביאה לתוצאות שונות. האיור משמאל מביא דוגמה פשוטה של ארגון ידע סיבתי ספציפי במודל של סיבה משותפת, שבה קוצר ראיה ובעיות חברתיות נתפסות על ידי היחיד כתוצאות שונות לאותה סיבה (התמכרות למשחקי מחשב). דוגמה נוספת, מהתנסות אישית, מניסיון של הזולת או מקריאה, היחיד עשוי להאמין כי מכת שמש עלולה לגרום לכמה תוצאות כמו התייבשות, הקאות וסחרחורות.

בתקשורת השיווקית פעמים רבות המשווק "מוכר" לצרכנים מודל של תוצאה משותפת במטרה לשכנע אותו שירכוש את המוצר. בהקשר זה המוצר הוא בעצם הסיבה והתועלות הן התוצאות. למשל, "שמפו אחד" (הסיבה) "ארבע תועלות– גם מנקה, גם מבריק, גם מונע קשקשים וגם מעניק תחושת רכות לשיער (4 תוצאות); "הכול בקרם אחד" – גם מחדש תאי עור, גם מגמיש את העור, וגם מגדיל את חיוניותו; "מנקה הכול"- גם מסיר אבנית וגם ממיס שומנים.

אחד האילוצים שמכתיב מודל הסיבה המשותפת הוא, שיהיה מתאם בין התוצאות השונות. למשל, אם היחיד יסבול ממכת שמש, הוא יצפה לחוות את כל הסימפטומים שבמודל המנטלי (התייבשות, הקאות וסחרחורות). בדומה לכך, כשמדובר ב"מנקה הכול", משתמע מהטעון שהצרכן אוחז במודל של סיבה משותפת — מאמין שהן הצטברות אבנית והן הצטברות שומנים נובעים מאותה סיבה. בהתאם, יש בכוחו של אותו מוצר לפתור את שתיהן. הבעיה היא, שהידע הסיבתי שיש ליחיד אינו מתאים למודל הסיבתי שמשתמע מהטעון. לא נראה ליחיד ששתי הבעיות שבמוקד (הצטברות אבנית וקיום שומנים) נובעות מאותה סיבה, אלא מסיבות שונות. מכאן, הוא יסיק שאותו מוצר לא יכול לטפל בשתיהן בו זמנית ולכן לא ישתכנע לרכוש את המוצר. מחקר שבחן שאלה זו— האם "כל המרבה הרי זה משובח" ("מוצר X מביא לתועלות רבות), או שמא "כל המוסיף גורע"— העלה כי התשובה לשאלה תלויה במודל הסיבתי בו מחזיק היחיד. הנחקרים העדיפו תרופה דו-תועלתית — כזו שנותנת מענה לסימפטום שממנו סבלו (למשל הקאות) וסימפטום נוסף אם האמינו שאותה סיבה אחראית לשניהם (למשל להקאות ולבחילות). בשונה מכך, הנחקרים העדיפו תרופה חד-תועלתית — כזו שנותנת מענה רק לסימפטום שממנו סבלו (למשל הקאות) ולא לתרופה הדו תועלתית שהוצעה (נותנת מענה אף לנדודי שינה), אם הם האמינו שסיבות שונות אחראיות לשני הסימפטומים. ניתוח תועלת שנעשה העלה כי היחיד פועל באורח רציונלי שכן ההעדפה שלו היא תוצר של ניתוח תועלת אינטואיטיבי. כלומר הוא לוקח בחשבון גם שקולים של רווח (חיסכון שינבע מצפייה שיצטרך בעתיד את התועלת השנייה) שמוצעת והפסד (תופעות לוואי לא רצויות).

 מודל התוצאה המשותפת (common effect model) 
ממוזער|דוגמה לארגון ידע סיבתי במודל של תוצאה משותפת מודל התוצאה המשותפת (common effect model) הוא מודל סיבתי בו הידע מאורגן כך שיבטא את האמונה שסיבות שונות עשויות להביא לאותה תוצאה. לדוגמה, באיור שמשמאל המודל מבטא את האמונה כי הקאות (C) יכולות להיגרם הן מאוכל מקולקל (A) והן מווירוס בטן (B). באופן דומה, מידע קודם אנו מאמינים כי להתקפי לב יכולות להיות סיבות שונות, כגון עישון, שומנים בדם, תורשה ויתר לחץ דם. במקרה זה המודל יכלול ארבע סיבות לאותה תוצאה ובהתאם השרטוט שיבטא זאת יכלול ארבע סיבות שחץ מוביל מכל אחד מהם בנפרד, לאותה תוצאה.

לעיתים קרובות אנשים משתמשים במודל זה ביומיום, למשל, כדרך להרגיע. למשל, כשהורה מודאג כי בנו טרם חזר הביתה ולא עונה לטלפון, ומכאן מודאג, אנו מציעים מגוון סיבות מרגיעות אפשריות לתוצאהː "הוא בטח מתעכב אצל חבר" "בטח הסוללה לנייד נגמרה" וכדומה...).

האילוץ שמודל התוצאה המשותפת מכתיב הוא שהקשרים בין הסיבות השונות יהיו חלשים עד אפסיים. למשל, אם אנו יודעים שהן אכילת דגים והן אכילת תותים הן סיבות אפשריות לאלרגיה, סביר להניח שאם מישהו סובל מאלרגיה לאחר שאכל תותים, הסיכוי שאכל דגים באותו הֶקְשר הוא אפסי.

מחקרים שנעשו תומכים בכך שאנשים רגישים למבנה הסיבתי וממנו מסיקים על חוזק הקשר בין המשתנים שבמודל. מחקר שנערך מספק תמיכה אמפירית, אם כי עקיפה, בכיוון זה. החוקרים התעניינו בשאלה, אם יחידים מסוגלים להסיק על קיום מתאם בין שני מאורעות שמעולם לא הוצגו יחדיו, מתוך הפגנת רגישות למבנה הסיבתי של המטלה. לכל הנבדקים ניתן מידע על הקשר בין קיום/אי-קיום מחלה לבין קיום/אי-קיום כל אחד משני רמזים (שני חומרים בדם), אלא שבסיפור המסגרת חלקם נרמזו למבנה של סיבה משותפת (שני הרמזים הוצגו כתוצאות אפשריות של המחלה) וחלקם נרמזו למבנה של תוצאה משותפת (שני הרמזים הוצגו כסיבות אפשריות לקיום המחלה). בשלב ראשון, הנבדקים נתבקשו להעריך לגבי כל רמז בנפרד, את הקשר בין קיומו/אי קיומו לבין קיום/אי קיום המחלה, ובשלב שני – להסיק על הקשר בין שני הרמזים עצמם. כמשוער, בהיותם רגישים לאילוצים שמכתיב המבנה הסיבתי, הנבדקים נטו לתפוס את הקשר בין שני הרמזים כחזק יותר כשהם הוצגו כשתי תוצאות אפשריות של סיבה (מחלה) משותפת מאשר כשהם הוצגו כשתי סיבות (מחלות) אפשריות לאותה תוצאה.

 מודל השרשרת (chain model) מודל של תיווך (Mediation model) 
ממוזער|דוגמה לארגון ידע סיבתי במודל שרשרת מודל השרשרת (chain model), שאף קרוי מודל של תיווך, מתאר מצבים שבהם הידע הסיבתי מאורגן כך שהקשר בין הסיבה לתוצאה מביא את המנגנון או התהליך שדרכו הסיבה גורמת לתוצאה. כל משתנה שמופיע במנגנון נקרא "משתנה" מתווך. למשל, בהסתמך על ידע קודם אנו יכולים להסביר את הקשר בין מוטיבציה להצלחה בלימודים, באמצעות הצעת המשתנה המתווך "מאמץ". האיור משמאל מביא עוד דוגמה פשוטה של ארגון ידע סיבתי ספציפי במודל של שרשרת. באיור ההסבר לכך שדיבור בסלולרי בזמן נהיגה גורם לתאונות דרכים הוא הסחת הדעת של הנהג (המשתנה המתווך).

מחקרים רבים מביאים ראיות לכך שלהסברים יש תפקיד מרכזי בקוגניציה האנושית. התרחשות אירועים מובילה אנשים לחפש הסברים לאירוע. אנשים מגייסים הסברים שיעזרו להם להצדיק ולנמק את טיעוניהם בוויכוח. אנשים מעריכים את ההסתברות לנכונותם של טעונים סיבתיים כגבוהה יותר כשהם נדרשים להסביר אותם. בתהליך של ייחוס סיבתיות אנשים מסתמכים על הבנתם את המנגנון שהוביל מהסיבה לתוצאה. הסברים סיבתיים מעלים את הסיכוי להשתכנע ולקבל טעונים סיבתיים בכלל ובתקשורת השיווקית בפרט.

כל ההשפעות החיוביות הללו הן תוצאה של התאמת המנגנון המוצע לידע קודם

התקשורת השיווקית משתמשת גם במודל השרשרת כאמצעי שכנוע. על מנת לחבר טיעון סיבתי לידע קודם, המסר מציע לנו פעמים רבות מנגנון שאנו יודעים מניסיוננו שהוא קשור לתועלת המובטחת. כך, למשל, מוצר להורדה במשקל ינסה לשכנע כי הוא מביא לתועלת המובטחת באמצעות הטעון כי הוא כולל מרכיב הגורם לירידה בתיאבון. על בסיס ידע קודם, ברור לנו שירידה בתיאבון גורמת לירידה במשקל, ולכן, על מנת לשכנע אותנו בנכונות הטיעון, הציעו לנו את הירידה בתיאבון כמנגנון המסביר את הקשר בין צריכת המוצר לירידה במשקל.

 מודל של מיתון (Moderation model) 
ממוזער
מודל של מיתון (moderation model), מתאר מצב שבו הידע הסיבתי מאורגן כך שהקשר בין הסיבה לתוצאה מוגבל לתנאי מסוים. מודל כזה קרוי אף קשר מותנה. למשל, מצב בו אנו חושבים שצפייה בטלוויזיה (A) מובילה לקוצר ראיה (B), רק אם הצפייה היא ממושכת (C); אכילת לחם (A) מובילה לכאבי בטן (B) רק עבור אנשים הרגישים לגלוטן (C); רוח (A) גורמת ליובש בעיניים (B) רק כשהיא חזקה (C); לחץ רב (A) גורם להקאות (B) רק כשמדובר באנשים בעלי חרדה גבוהה (C). בכל המקרים הללו A הוא הגורם או הסיבה, B הוא התוצאה ו C, הוא המשתנה הממתן או התנאי. למעשה אם התנאי לא מתקיים הקשר בין הסיבה לתוצאה לא מתקיים.

מודל של מיתון מתאר מצב של אינטראקציה בין משתנים. קשר מותנה הוא מקרה פרטי בו האינטראקציה בין שני משתנים היא בעלת דפוס כזה שעבור תנאי אחד מתקיים הקשר ואילו עבור התנאי השני לא מתקיים קשר. ייתכנו דפוסים אחרים כמובן. בכל מקרה, כמו שמובא באיור הגורם הממתן (רגישות לגלוטן) קובע את דפוס ההשפעה של המשתנה הנחשב לסיבה (אכילת לחם) על התוצאה (כאבי בטן). 

יש לציין כי עקרונית, כל הקשרים הסיבתיים הם מותנים, למרות שלעיתים איננו יודעים מה המשתנה המתנה.

 חוזק לעומת מבנה 
אחת ההבחנות הבסיסיות של תאוריית המודל הסיבתי היא בין מבנה (Structure) ―המרכיב האיכותי בקשר בין המשתנים לבין חוזק (Strength) ― המרכיב הכמותי בקשרים. במבנה הכוונה לשאלות כמו: האם עישון גורם לסרטן? האם משקה אנרגיה עוזר להצלחה במבחני אינטליגנציה? מה התהליך המתרחש בין שתיית המשקה להצלחה במבחן? האם סרטן מושפע מסיבות שונות? מאותה סיבה? בחוזק, הכוונה היא לחלק הכמותי כלומר לחוזק הקשר או המתאם בין המשתנים (באיזו מידה עישון גורם לסרטן? באיזו מידה משקה אנרגיה עוזר להצלחה במבחני אינטליגנציה?).

על פי תאוריית המודל הסיבתי שאלת המבנה בסיסית יותר משאלת החוזק כלומר, תאוריית המודל הסיבתי גורסת כי העיבוד שבסופו נעשה ההיסק הסיבתי מתרחש באורח של "מלמעלה למטה" (Top-Down). כלומר, ראשית יש הנחה על אודות המבנה הסיבתי, והנחות אלה הן שיקבעו כיצד נעבד מידע חדש. במילים אחרות, האופן שבו אומדנים למתאם יחושבו ויפורשו תלוי במודל הסיבתי אותו מניח היחיד. מסתבר כי אף ששאלת המבנה הסיבתי קודמת לשאלת החוזק, מחקרים קודמים בשיפוטי מתאם בלוחות 2 על 2 התמקדו בעיקר במרכיב החוזק, והתעלמו מן המרכיב המבני.

 רמזים למבנה סיבתי 
על פי גישת המודל הסיבתי, על מנת לגזור את המבנה הסיבתי, אנשים משתמשים בכמה רמזים לא-סטטיסטיים כגון סדר התרחשות האירועים בזמן, התערבות (מניפולציות או התערבויות שאנשים עושים ביומיום) וידע קודם. מחקרים מראים כי היחיד, נשען בחוזקה על הרמז של סדר התרחשות האירועים בזמן (קדימות בזמן) על מנת להסיק על המבנה הסיבתי. למשל, במחקר נמצא כי התרחשות מאורע X (נפילת המחשב) לאחר מאורע Y (פתיחת מייל חשוד) מרמזת לאנשים כי המייל החשוד הוא סיבה אפשרית לתוצאה, וזאת פשוט משום שהוא קדם לו בזמן. באופן דומה, התערבות או מניפולציות שאנשים מבצעים בחיי היומיום משמשות אף הן כרמז חזק למבנה סיבתי. למשל אם התינוק בוכה לאחר שאימו הרכיבה מובייל חדש מעל מיטתו (סוג של מניפולציה או התערבות ביומיום) הוא פורץ בבכי, היא תסיק שהמובייל גרם לו לפרוץ בבכי.

 היסטוריה 
החל מסוף המאה העשרים, חל שינוי בפרדיגמת המחקר העוסק בהיסקים הסיבתיים שעושה האדם. במקום להתמקד ב"רמזים לסיבתיות" ואמונות סיבתיות והשפעתם על שיפוטים אנושיים וקבלת החלטות, קו המחקר החדש מתמקד במודלים המנטליים שיש לאנשים הנוגעים לידע סיבתי. מחקר זה הוביל לניסוח של CMT. ניסוח ה-CMT בוסס על מודלים הסתברותיים נורמטיביים להיסק סיבתי, שנוסחו על ידי פילוסופים, מתמטיקאים ותאורטיקנים ממדעי המחשב. מודלים הסתברותיים אלה הם הכללות של רשתות ביזיאניות,  המערבות היסקים המייצגים מבנה סיבתי, על ידי גרפים כיווניים לא-מעגליים.

CMT הניעה מחקרים רבים שבחנו כיצד מבנים סיבתיים שונים (כגון סיבה משותפת, תוצאה משותפת ומספר סוגים של שרשראות סיבתיות) משפיעים על שיפוטים סיבתיים. לדוגמה במחקר שנעשה בקרב פסיכולוגים קליניים לילדים, נמצא כי המודלים הסיבתיים בהם הם אוחזים באשר לגורמים לבעיות של המטופל, משפיעים על תפיסותיהם לגבי היעילות של התערבויות שונות. מחקרים אחרים הראו כי המבנה הסיבתי של אירועים משפיע על השיפוטים של שאנשים עושים באשר להסתברויות מותנות, באשר למתאם שהם מצפים שיהיה בין אירועים ועל ההחלטות המתקבלות.

בדיקת השאלה האם ההיסקים הסיבתיים שאנשים עושים תואם למודל הנורמטיבי של סיבתיות, מעלה כי למעט חריגות ספציפיות (למשל, הפרת עקרון אי-שוויון מרקוב) הם אינם חורגים מהמודל הנורמטיבי.

 מודלים סיבתיים ותאוריה מדעית 
תיאוריות המודל הסיבתי היא כאמור תאוריה פסיכולוגית הטוענת שאנשים מארגנים את הידע הסיבתי שיש להם על העולם כמודלים מנטליים. ארגון הידע הסיבתי במודלים המנטליים מתאפשר בזכות התנסות, ידע קודם, רמזים למבנה סיבתי ועוד. ניתן לומר כי המודלים המנטליים הם סוג של תאוריות אישיות בנוגע למבנה הסיבתי של העולם.

ניתן בהכללה לומר כי במחקר שנעשה על פי השיטה המדעית (מחקר מדעי) השאיפה העיקרית היא לפתח תיאוריה, כשזו מכילה מערכת מושגים ומודל המציג את אופי הקשרים בניהם. במהלך פיתוח התאוריה, נעשים אינספור מחקרים, שבבסיסם מנסים החוקרים לקבוע על סמך ממצאים אמפיריים את טבע היחסים בין המשתנים השונים שבתאוריה. למעשה תיאוריה בכללותה היא רשת של קשרים סיבתיים מכל מיני סוגים, המסכמת את הידע הסיבתי על העולם שנרכש דרך מחקר שיטתי בתחום מסוים. במילים אחרות, לא רק האדם מארגן את הידע הסיבתי שלו על העולם במודלים מנטליים, אלא אף המחקר המדעי עושה זאת.

מכאן קל לראות את ההקבלה בין ארגון הידע הסיבתי ברמה של הפרט (מודלים סיבתיים מנטליים שהן כעין תיאוריות) לבין ארגון הידע הסיבתי ברמה של הכלל (תיאוריות מדעיות).

 מושגים מקבילים בעגה המחקרית 
לעיתים קשה לראות את ההקבלה בין המודל הסיבתי המנטלי לבין תיאוריה מדעית. ייתכן כי הסיבה לכך היא שכשמדובר במודלים סיבתיים מנטליים אנו ערים בעיקר לסופו של תהליך שהוא לא מודע בעיקרו; ואילו מושגים מקבילים בעגה המחקרית הם חלק מתהליך הביסוס של תאוריה והם בדרך כלל מפורשים. לכן האחרונים לעיתים קרובות נושאים שם שכולל בתוכו את המילה משתנה או ניתוח.

 +מודל סיבתי מנטלימושג רלוונטי במחקר ובתאוריה מדעיתמודל הסיבה המשותפתמתאם מזויףspurious correlationמשתנה אורבניlurking variableהסבר חלופיalternative explanationמשתנה "נצמד"confuding variableארטיפקטartifactמודל השרשרתמשתנה מתווךMediatorניתוח תיווךMediation analysisמודל של מיתוןמשתנה ממתןModeratorניתוח של מיתוןModeration analysisאינטראקציה סטטיסטיתstatistical interaction

 1. מושגים מתחום המחקר המדעי והתאוריה המדעית הרלוונטיים למודל הסיבה המשותפת 
המושגים מתאם מזויף, הסבר חלופי, משתנה אורבני, משתנה נצמד, ארטיפקט, מבטאים כולם את אותו רעיון: הקשר או המתאם בין המשתנים אינו סיבתי (כלומר השפעה של אחד על השני) אלא תוצר של השפעה של משתנה שלישי על שניהם. ההבדל בין המושגים אינו מהותי אלא מבטא יותר את ההקשר בו נהוג להשתמש בהם. בניתוחים סטטיסטיים על נתונים שנאספו באופן פאסיבי, נהוג להשתמש במונחים מתאם מזויף ומשתנה אורבני. במחקר מבוקר נהוג להשתמש במושגים הסבר חלופי, משתנה נצמד וארטיפקט.

א. מתאם מזויף (spurious correlation) משתנה אורבני (lurking variable). נהוג להשתמש במונחים אלה בהקשר של ניתוחים סטטיסטיים של נתונים שנתקבלו במצב בו נעשה איסוף נתונים לגבי משתנים הקרויים משתנים נמדדים. למשל נניח כי בידי אגוד החקלאים יש נתונים שונים כגון כמות גדולי השדה בחלקות שונות, הטמפרטורה רכישות חומרי הדברה, רכישות לבית ועוד. באחד הניתוחים הסטטיסטיים שנעשה נמצא מתאם בין כמות התנורים הנרכשים (משתנה א) לבין הקטנה בכמות גידולי השדה (משתנה ב). מובן שהקשר בין שני המשתנים האלה אינו תוצר של ההשפעה של אחד על השני, אלא תוצר של השפעה של משתנה שלישי (גל קור) שמשפיע על שניהם. גל הקור הוא משתנה אורבני, כלומר משתנה שלא נלקח בחשבון בניתוח הסטטיסטי, והוא האחראי לקבל המתאם המזויף שבין כמות התנורים הנרכשים והקטנת כמות גדולי השדה..

ב. הסבר חלופי (alternative explanation), משתנה נצמד (counfinding), ארטיפקט (artifact). במחקר מדעי מבוקר אחת המטרות החשובות הוא לאתר את הסיבה לקיומם של תופעות. לכן נעשה ניסיון מבוקר למנוע הסברים חלופיים שינבעו ממשתנים נצמדים או ארטיפקטים. למשל נניח שבמחקר נבחנה היעילות של תרופה חדשה לסרטן. קבוצה א קבלה את התרופה החדשה וקבוצה ב את התרופה הקודמת. נמצא כי הסיכוי לריפוי גדול יותר אצל מקבלי התרופה החדשה. החוקר מסיק כי סוג התרופה ⇐ סיכויי החלמה. בבדיקה נוספת הסתבר כי החולים שקבלו את התרופה החדשה היו בממוצע יותר צעירים. כלומר, יש הסבר חלופי להבדל בין הקבוצות בסיכוי להבראה והוא הגיל. במילים אחרות המתאם שהתקבל בין סוג התרופה לסיכויי ההחלמה הוא מתאם מזויף, והוא תוצאה של השפעה של משתנה הגיל על סוג התרופה וסיכויי ההחלמה. הגיל הוא בעצם הארטיפקט. כלומר למעשה סוג התרופה ⇒ גיל ⇐ סיכויי החלמה, ולכן אי אפשר להסיק שסוג התרופה השפיע על סיכויי ההחלמה. נתייחס למצב אחר, נניח שאכן תרופה א הביאה לסיכויי החלמה גבוהים יותר מתרופה ב שכן בממוצע הנחקרים בשתי הקבוצות היו באותו גיל. אם לקבוצות נאמרה האמת לגבי איזו תרופה הם יקבלו אזי אנו חשופים כאן להסבר אלטרנטיבי שקרוי קונפאונדינג. כלומר ההבדל בסיכויי ההחלמה לטובת התרופה החדשה אינו תוצר של החומר הפעיל בתרופה אלא של עצם הידיעה. בשביל להימנע מהאפשרות שעצם הידיעה משפיעה ולא המשתנה הבלתי תלוי, במחקרים בכלל ובמחקרים רפואיים בפרט מעלימים מהנחקר את המידע לאיזו קבוצה הוא שייך.

 2. מושגים מתחום המחקר המדעי והתאוריה המדעית הרלוונטיים למודל הסיבה המשותפת 
א. משתנה מתווך (mediator), ניתוח תיווך (mediation analysis). במחקר וגם ביומיום לעיתים קרובות נעשה ניסיון להסביר קשר בין סיבה או משתנה בלתי תלוי (למשל: דיבור בסלולרי בזמן נהיגה) לתוצאה או משתנה תלוי (למשל: תאונות דרכים). המשתנה המתווך הוא המשתנה שמשמש בתפקיד זה (הסחת דעת). במחקר, לעיתים קרובות נעשה ניסיון לבחון האם יש בנתונים אינדיקציות לכך שאכן הקשר בין הסיבה לתוצאה מתווך על ידי המשתנה המתווך המוצע. ניסיון זה נקרא ניתוח תיווך. בניתוח כזה נבדק הקשר בין המשתנה הבלתי תלוי לבין המשתנה התלוי (רגרסיה חד משתנית), אם קשר זה נחלש ברגרסיה שבה נכללים כמנבאים גם המשתנה הבלתי תלוי וגם המשתנה המתווך, יש אינדיקציות לתיווך.

ב. משתנה ממתן (moderator) ניתוח של מיתון (Moderation analysis) אינטראקציה סטטיסטית (statistical interaction). ביומיום וגם במחקר לעיתים קרובות חוזק הקשר בין הסיבה או המשתנה הבלתי תלוי (למשל: אכילת לחם) לבין התוצאה או המשתנה התלוי (כאבי בטן) משתנה בעקבות הופעת משתנה שלישי (למשל: רגישות לגלוטן). המשתנה השלישי הוא המשתנה הממתן. למעשה מדובר במצב בו יש אינטראקציה בין הסיבה לתוצאה בהשפעתם על המשתנה התלוי.

תיווך לעומת מיתון במאמר מכונן מ 1986, התעמקו ביירון וקייני בהגדרת תיווך ומיתון וההבחנה בניהם. כתוצאה, מאז ועד היום הספרות המחקרית במדעי החברה הוצפה בניתוחי תיווך ומיתון. התוכנות הסטטיסטיות העיקריות במדעי החברה, לא אפשרו ביצוע פשוט של ניתוחים כאלה. כתוצאה ובמטרה להקל על החוקרים, פיתח הסטטיסטיקאי Andrew F. Hayes מאקרו בשם PROCESS באמצעותו ניתן לבדוק בין היתר שאלות של תיווך ומיתון. בהיותו ידידותי ומותאם לתוכנות הסטטיסטיות העיקריות במדעי החברה, ה-PROCESS הפך לאחד הכלים הנפוצים והמשפיעים ביותר לניתוחים כאלה.

 הערות שוליים 

קטגוריה:תאוריות פסיכולוגיות
קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית