אה"מ מגניפיסנט (1894)

אה"מ מגניפיסנט הייתה אוניית מערכה פרה-דרדנוט של הצי המלכותי מסדרת מג'סטיק. היא נכנסה לשירות בסוף 1895 עם צי התעלה, ונשארה עם הצי באמצעות התארגנותו מחדש לצי האטלנטי. בשנת 1905, פיצוץ גרם למותם של 18 אנשי צוות אך היא נשארה בשירות עד 1906, ולאחר מכן עברה שיפוץ. היא שירתה בצי הבית במשך רוב שירותה לפני המלחמה.

בין הוותיקות מבין אוניות המערכה של בריטניה באותה תקופה, מגניפיסנט הייתה ספינת שמירה על האמבר כשפרצה מלחמת העולם הראשונה. היא שובצה אז, יחד עם האונייה האחות הניבאל, לסקפה פלו כספינת שמירה. ב-1915 היא פורקה מהחימוש העיקרי שלה, ומאוחר יותר באותה שנה הוסבה לספינת תובלת חיילים לשימוש במערכת הדרדנלים. כשחזרה לאנגליה ב-1916, היא לא הייתה פעילה עד סוף 1917, אז הוסבה לספינת תחמושת. היא המשיכה לשרת בתפקיד זה עד שנת 1921, אז היא הושבתה לפני שפורקה בשנה שלאחר מכן.

 תכנון 
ימין|ממוזער|תרשים של אה"מ מגניפיסנט
מגניפיסנט הייתה באורך כולל של 421 רגל (128 מטרים), רוחב של 75 רגל (23 מטרים) ושוקע של 27 רגל (8.2 מטרים). הדחק האונייה היה עד 16,060 טונות ארוכות (16,320 טונות) במעמס מלא. מערכת ההנעה שלה כללה שני מנועי קיטור תלת דרגתיים של 3 צילינדרים, המונעים על ידי שמונה דוודי צינורות אש גליליים על בסיס פחם. עד 1907–1908, היא הונעה מחדש עם דגמים המופעלים על ידי נפט. המנועים שלה סיפקו מהירות מרבית של 16 קשרים (30 קמ"ש) במהירות של 10,000 כוחות סוס (7,500 קילוואט). האונייה נחשבה לאוניית ים טובה עם גלגול קל ויכולת הפלגה טובה, למרות שסבלה מצריכת דלק גבוהה. היה לה צוות של 672 קצינים ומלחים.

האונייה הייתה חמושה בסוללה ראשית של ארבעה תותחי BL 12 אינץ' (305 מ"מ) Mk VIII בצריחים עם תותחים, אחד מקדימה ואחד מאחורה. הצריחים הונחו על ברבטות בצורת אגס; לשש מאחיותיה היה אותו סידור, אבל לאחיותיה סיזאר ואילוסטריוס ולכל סדרות אוניות המערכה הבריטיות העתידיות היו ברבטות עגולות. ויקטוריוס גם נשאה סוללה משנית של 12 תותחים QF 6 אינץ' (152 מ"מ)/40 קליבר. הם היו רכובים בקזמטים בשני סיפוני תותחים באמצע האונייה. היא גם נשאה 16 תותחי QF 12 פאונד ו-12 תותחי QF 2 פאונד להגנה מפני סירות טורפדו. היא הייתה מצוידת גם בחמישה צינורות טורפדו בקוטר 18 אינץ' (457 מ"מ), שארבעה מהם היו שקועים בגוף האונייה, כשהאחרון היה במשגר מותקן על הסיפון.

למגניפיסנט ולשאר האוניות בסדרה שלה הייתה חגורת שריון בעובי 9 אינץ' (229 מ"מ) מפלדת הארווי, שאפשר הגנה שווה עם עלות נמוכה יותר במשקל בהשוואה לסוגי שריון קודמים. זה אפשר למגניפיסנט ולאחיותיה חגורת שריון עמוקה וקלה יותר מאשר אוניות מערכה קודמות ללא אובדן הגנה. הברבטים לסוללה הראשית היו מוגנים עם שריון בעובי 14 אינץ' (356 מילימטרים), ולמגדל הניווט היה אותו עובי פלדה בצדדים. הסיפון המשוריין של האונייה היה בעובי 2.5–4.5 אינץ' (64–114 מילימטרים).

 היסטוריית שירות 
מגניפיסנט הונחה במספנת צ'טם ב-18 בדצמבר 1893. היא הושקה שנה ויום לאחר מכן, ב-19 בדצמבר 1894, ולאחר מכן החלו עבודות ההתארגנות. היא נכנסה לשירות בצי המלכותי שנה נוספת לאחר מכן, בדצמבר 1895, כדי להחליף את אוניית המערכה אמפרס אוף אינדיה כאוניית הדגל של סגן מפקד צי התעלה. ב-26 ביוני 1897, היא נכחה בסקירת הצי בספיטהד לרגל יובל היהלום של המלכה ויקטוריה. קפטן ג'ון פריס מונה למפקד האונייה בינואר 1899, ומפברואר 1900 היא הצטרפה לפלגה המזרחית של צי התעלה, כשהיא הניפה את דגל אדמירל משנה ארתור דאלרימפל פאנשאווה. עם קבלת הידיעה על מותה של המלכה ויקטוריה ב-21 בינואר 1901 כשהיא מוצבת בפורטסמות', מגניפיסנט הורידה את הנס המלכותי לחצי התורן. קפטן ארתור ג'ון הורסלי מונה לפיקוד באוקטובר 1900, וביוני בשנה שלאחר מכן היא הפכה לאוניית הדגל של אדמירל משנה סר ויליאם אקלנד, סגן מפקד צי התעלה. הוא ויתר על התפקיד שנה לאחר מכן, ובשקיעה ב-5 ביוני 1902 הוריד את דגלו מסיפון המגניפיסנט. אדמירל משנה אשתון קרזון-האו, שירש את אקלנד, עבר לכלי השיט מאוחר יותר באותו החודש. היא השתתפה בסקירת הצי שנערכה בספיטהד ב-16 באוגוסט 1902 להכתרת המלך אדוארד השביעי, וביקרה בים האגאי לתמרונים משולבים עם צי הים התיכון בחודש שלאחר מכן. קפטן סאקוויל קרדן מונה לפיקוד ב-16 באוקטובר 1902, ולקח אותה לביקור בגיברלטר ובתטואן בשבוע שלאחר מכן.

בינואר 1904 הפכה האונייה לאוניית הדגל של צי התעלה. כתוצאה מארגון מחדש בינואר 1905, צי התעלה הפך לצי האטלנטי, ומגניפיסנט הפכה בהתאם לחלק מהצי האטלנטי. פיצוץ תותח על סיפון מגניפיסנט ב-14 ביוני 1905 הביא ל-18 נפגעים. הפיצוץ נגרם מפגז פגום באחד מתותחי ה-6 אינץ'; הוא לא הצליח לירות, וכאשר המעמיס פתח את מכנס התותח, מגע עם האוויר הצח פוצץ את הפגז. ב-15 בנובמבר 1906, היא סיימה את שירותה בצי האטלנטי שלה והושבתה בדבונפורט. מגניפיסנט הוכנסה למילואים ב-16 בנובמבר 1906, והתבססה בצ'טם. במהלך שירות המילואים שלה, היא צורפה לבית הספר לתותחנים בשירנס כספינת אימון לתותחנים בדצמבר 1906.

מגניפיסנט עזבה את צ'טם במרץ 1907 והוצבה בפלגת נור של צי הבית בנור. במהלך שירות זה, היא הייתה זמנית אוניית הדגל של המפקד העליון בנובמבר 1907 ועברה שיפוץ בצ'טם ב-1908 שבמהלכו הותקנו לה מערכות בקרת אש חדשות והיא הוסבה לדוודים על בסיס מזוט. היא שימשה כאוניית הדגל של סגן מפקד צי הבית מאוגוסט 1908 עד ינואר 1909. מגניפיסנט הצטמצמה לצוות שלדי בפברואר 1909 כחלק מצי המילואים. ב-24 במרץ 1909, היא הפכה לאוניית הדגל של תת-אדמירל, הפלגות השלישית והרביעית, צי הבית, בנור. היא הוחלפה כאוניית דגל ב-1 במרץ 1910 על ידי אוניית המערכה באלוורק. ב-27 בספטמבר 1910, מגניפיסנט הוכנסה מחדש לצי הבית כדי לשמש כספינת אימון צריח וספינת אימונים של מסיקים בדבונפורט. הירכתיים שלה ניזוקו בהתנגשות בדצמבר 1910. היא הפכה לספינת אספקה לספינת האימונים של הצריח ויויד בפברואר 1911 ולספינת אימונים של ירי ים בדבונפורט ב-14 במאי 1912. היא נפגעה קלות ב-16 ביוני 1913 כאשר עלתה על שרטון בערפל ליד מפרץ קאוסאנד. היא הופעלה מחדש לשירות הצי השלישי ב-1 ביולי 1913.

 מלחמת העולם הראשונה 
ביולי 1914 החל הצי המלכותי בגיוס זהירות כשהמלחמה החלה להיראות קרובה. כחלק מכך, מגניפיסנט ואחיותיה האוניות הניבאל, מארס וויקטוריוס, הקימו את שייטת אוניות המערכה התשיעית ב-27 ביולי 1914, שהוצבה בהאמבר כדי להגן על החוף הבריטי. מגניפיסנט שימשה כספינת שמירה בהאמבר. מלחמת העולם הראשונה החלה כשהיא מוצבת שם. ב-7 באוגוסט 1914 פורקה שייטת אוניות המערכה התשיעית, ומגניפיסנט והניבאל הועברו לסקפה פלו כדי לחזק את ההגנות של המעגן של ה"גרנד פליט" ("הצי הגדול") שם, והפכו לספינת שמירה בסקפה פלו. האוניות מסדרת מג'סטיק היו עד אז אוניות המערכה הוותיקות והפחות יעילות בשירות בצי המלכותי. הסיירת הממוגנת מדרג א' קרסנט החליפה את מגניפיסנט מתפקיד ספינת השמירה ב-16 בפברואר 1915, ובשלב זה הושבתה מגניפיסנט.
ממוזער| מגניפיסנט עוזבת עם חיילים לגליפולי, 10 באוקטובר 1914
מאוחר יותר בפברואר 1915 הגיעה מגניפיסנט לבלפסט כדי להתפרק מנשקה. במרץ ובאפריל 1915, כל תותחי ה-12 אינץ' שלה וכל תותחי ה-6 אינץ' שלה למעט ארבעה הוסרו. תותחי ה-12 אינץ' שלה נלקחו כדי לחמש את המוניטורים החדשים מסדרת לורד קלייב, גנרל קרופורד והנסיך פרינס יוג'ין. לאחר שפורקה מנשקה, מגניפיסנט הונחה בלוך גויל באפריל 1915. ב-9 בספטמבר 1915, מגניפיסנט הופעלה מחדש לשרת יחד עם האוניות האחיות שלה שפורזו באופן דומה הניבאל ומארס כספינת תובלת כוחות למערכה בדרדנלים. שלוש אוניות המערכה לשעבר יצאו מבריטניה בתפקיד זה ב-22 בספטמבר 1915, והגיעו למודרוס ב-7 באוקטובר 1915. ב-18 בדצמבר וב-19 בדצמבר 1915, מגניפיסנט לקחה חלק בפינוי כוחות מדינות ההסכמה ממפרץ סובלה. היא עזבה את הדרדנלים בפברואר 1916 לאחר סיום המערכה וחזרה לאנגליה, שם הושבתה בדבונפורט ב-3 במרץ 1916.

מגניפיסנט נשארה בדבונפורט עד אוגוסט 1917, ושימשה כספינת הצפה. באוגוסט 1917, היא החלה בשיפוץ בהרלנד אנד וולף בבלפסט לצורך הסבה לספינת תחמושת. כשהסתיימה השיפוץ שלה באוקטובר 1918, היא הועברה לרוזית' לשירות כספינה למחסן תחמושת. מגניפיסנט הוכנס לרשימת הפירוק ב-4 בפברואר 1920, אך המשיכה לשמש כספינה לאחסון תחמושת ברוזית' עד אפריל 1921. היא נמכרה לגריטה ב-9 במאי 1921. הגריטה החלה ב-Thos. W. Ward Inverkeithing בשנה שלאחר מכן.

 קישורים חיצוניים 

קטגוריה:אוניות מערכה בריטיות במלחמת העולם הראשונה