שי גליק

שמאי (שי) גליק הוא פעיל ימין ישראלי שפועל באופן פומבי נגד יוצרים, אירועי תרבות וארגונים המזוהים עם השמאל. הוא פועל דרך עמותת "מוסרי" וארגון "בצלמו", ופעילותו כוללת הגשת תלונות לרשויות, קמפיינים של מסרונים ואימיילים, תביעות והליכים משפטיים נגד אירועים, ארגונים ואישים שהוא מתנגד לפעילותם. גליק גם תומך באמצעות מבצעי גיוס תרומות במאחזים לא חוקיים.

ביוגרפיה
גליק נולד בירושלים, למשפחה חרדית בת 10 ילדים. שירת ביחידה 8200 וכיום הוא נשוי, אב לשלושה ילדים ומתגורר בבית שמש. הוא אחיינו של חבר הכנסת לשעבר ופעיל הר הבית יהודה גליק ונכדו של הרופא פרופ' שמעון גליק.

גליק פעל למען ביקורי מוסלמים בכותל לקידום הר הבית כמרכז לשלום עולמי.

גליק נמנה עם מקימי ארגון "בצלמו", ובאתר האינטרנט של הארגון הוא מוצג כמנכ"ל שלו, אם כי במסמכי עמותת "מוסרי" שבמסגרתה פועל ארגון בצלמו אין הוא מוזכר כמנכ"ל ולא מצוין המקור התקציבי למשכורתו.

 פעילות ציבורית 
את פעילותו הציבורית התחיל בשנת 2014 במאבק נגד יצירה של האמן ארקדי זיידס שהוצגה בבית יד לבנים בפתח תקווה ועשתה שימוש בצילומים של ארגון בצלם.

בראיון לשמעון איפרגן במאקו ב-2015, התגאה גליק בכך שהוא עובד לבדו, מחדר קטן בביתו בבית שמש, בלי "מיליוני שקלים, צבא של יחצ"נים, מאות עובדים ודוברים ומשרדים".

מבחינה פוליטית, במהלך השנים הזדהה גליק הן עם מפלגת הליכוד והן עם מפלגת הבית היהודי כשזו הובלה על ידי נפתלי בנט.

בראיון לניר גונטז' במקום הכי חם בגיהנום ב-2016, מנה גליק את האנשים, הארגונים והפעילויות שהצליח לחסום בפעילותו: "תיאטרון אל מידאן, ארקדי זיידס ובצלם, חיים לוסקי, לוחמים לשלום, שתיל, האגודה לזכויות האזרח, הקרן החדשה לישראל, הארץ, עיר עמים, בצלם, רזי ברקאי, שוברים שתיקה, אמנסטי, גלריית ברבור" ועוד. עוד אמר בכתבה שהוא בעד שטחים תמורת שלום, "כמו הרב עובדיה"; שהוא בעד הקמת גני ילדים לילדיהם של המהגרים מאפריקה; ושהוא פועל למיגור תופעת כרטיסי הזנות המחולקים בתל אביב. לפי דבריו בכתבה הוא איננו איש ימין, והוא הומני בהשקפת עולמו ובעד דו-קיום בין ערבים ליהודים. בכתבה תיאר את שיטות פעולתו דאז, שכללו הספמה, פרסום מספרי פלאפון, פניות שקריות למשטרה ועוד.

ב-2016 הקים יחד עם יהודה פואה את העמותה "מוסרי ארגון זכויות אדם יהודי" שפעילותה המרכזית היא הפעלת הארגון "בצלמו: ארגון זכויות האדם ברוח יהודית" (לאחר מכן שונה שם העמותה ל"בצלמו". גליק מופיע באתר העמותה כ"מנכ"ל", אם כי במסמכי העמותה מופיע פואה כמנכ"ל, ואילו גליק אינו מופיע).

עיקר פעילותו של גליק היא במישור התקשורתי והציבורי, תוך פנייה לגורמים מוניציפליים וממשלתיים כדי לעצור את המימון ואת הפעילות של הארגונים אליהם הוא מתנגד.

באפריל 2025, ערב יום הזיכרון פרסם גליק פוסט מטעם "בצלמו" בו קרא שלא לתת לבאים לצפות בטקס יום הזיכרון הישראלי-פלסטיני להיכנס לרעננה על מנת לצפות בטקס. בעקבות קריאה זו, שעברה ברשתות החברתיות, פעילים קיצונים תקפו באלימות את הצופים בטקס בבית הכנסת הרפורמי בית שמואלי ברעננה: הם זרקו אבנים על המבנה והכו את המשתתפים.

באוגוסט 2025 דחה נציב תלונות הציבור על שופטים, אשר קולה, תלונה של גליק, ומתח ביקורת על עצם הגשתה.

 תביעות משפטיות 
ב-2018 תבע גליק את ענת מטר בגין לשון הרע בעקבות פוסט שבו כינתה אותו "ארכי פאשיסט" – תביעה שתוארה על ידי מטר כתביעת השתקה. ב-2019 נתן בית המשפט תוקף של פסק דין להסכמה בין הצדדים שלפיה תפרסם מטר הסבר, בהתבסס על טיעוני ההגנה, על מקומה המרכזי של ההלשנה במשטרים פשיסטיים ומדוע ניתן לכנות אדם שפועל להשתיק אחרים "פשיסט". עוד קבע פסק הדין כי על גליק לפרסם הבהרה כי הוא מבין שוויכוחים מסוג זה אינם צריכים להתברר בבית המשפט אלא בזירה הציבורית.

בשנת 2022 הגיש גליק תביעה נגד פעילת השמאל קטי בר, שתקפה אותו במאמר שכתבה באתר תנועת "אמהות נגד אלימות", בטענה של הפרת זכויות יוצרים על תמונת סלפי שפרסם עם ח"כ עופר כסיף. בית המשפט דחה את התביעה, ערער על אמינות הצהרותיו של גליק שניתנו תחת שבועה, קבע כי מדובר בתביעת השתקה, ודרש ממנו לשלם לבר פיצוי בסך 27,400 ש"ח.

בפברואר 2026 קבע בית המשפט המחוזי כי גליק הוציא את דיבתו של עיסא עמרו, פעיל זכויות אדם פלסטיני מחברון, בכך שכינה אותו "מחבל", והוא ועמותת "מוסרי" חויבו לפצותו ב-15,000 ש"ח.

 ביקורת 
בשנת 2023 חשף זמן ישראל כי אשתו של גליק ואשתו של יהודה פואה (יו"ר בצלמו) מקבלות שכר מארגון "בצלמו" ללא הצהרה על התשלומים כדין בדו"חות העמותה.

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987