בדיקת יוד-עמילן

שמאל|ממוזער| משטח החתך של תפוח מוכתם ביוד, המעיד על רמת עמילן של 5-4.
ממוזער
בדיקת יוד-עמילן (באנגלית: Iodine–starch test) היא תגובה כימית המשמשת לבדיקת נוכחות עמילן או יוד. השילוב של עמילן ויוד הוא כחול-שחור עז. האינטראקציה בין עמילן לאניון טרי-יודיד () הוא הבסיס לבדיקת יודומטריה.

 היסטוריה ועקרונות 
בדיקת יוד-עמילן תוארה לראשונה ב-1814 על ידי ז'אן ז'אק קולין ואנרי-פרנסואה גוטייה דה קלוברי
, ובאופן עצמאי על ידי הכימאי הגרמני פרידריך סטרומאייר  באותה השנה.

אניון הטרייודיד מייצר באופן מיידי צבע כחול-שחור עז במגע עם עמילן. עוצמת הצבע יורדת עם עליית הטמפרטורה ועם נוכחות של ממיסים אורגניים הניתנים לערבב במים כגון אתנול. לא ניתן לבצע את הבדיקה ב־pH נמוך מאוד עקב הידרוליזה של העמילן בתנאים אלו. נהוג לחשוב שתערובת יוד-יודיד מתחברת עם העמילן ליצירת הפולימר פולי-יודיד אינסופי. זה היה רציונלי באמצעות קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן של גביש יחיד וספקטרוסקופיה ראמאן השוואתית.

 עמילן כאינדיקטור 
עמילן משמש לעיתים קרובות בכימיה כאינדיקטור לטיטור של חיזור שבו קיים טרי-יודיד. עמילן יוצר מתחם תיאום  כחול-שחור כהה מאוד עם טרי-יודיד. עם זאת, מתחם התיאום (שאינו נוצר אם יש רק יוד או רק יודיד (I -). צבעו של מתחם תיאום העמילן כה עמוק, שניתן לזהות אותו חזותית כאשר ריכוז היוד נמוך מ-20 מיקרומטר ב-20 מעלות צלזיוס. במהלך טיטור יוד, יש להגיב לתמיסות יוד מרוכזות עם מעט טיטרנט, לעיתים קרובות עם תיוסולפט, על מנת להסיר את רוב היוד לפני הוספת העמילן. הסיבה לכך היא חוסר המסיסות של קומפלקס העמילן-טרייודיד אשר עשוי למנוע מחלק מהיוד להגיב עם הטיטרנט. סמוך לנקודת הסיום מוסיפים את העמילן, ותהליך הטיטור מתחדש תוך התחשבות בכמות התיוסולפט שנוספה לפני הוספת העמילן.

ניתן להשתמש בשינוי הצבע כדי לזהות לחות או הזעה, כמו במבחן מינור  או במבחן עמילן-יוד.

 ראו גם 
 לוגול

 לקריאה נוספת 
 ספר הלימוד של ווגל לניתוח כימי כמותי, מהדורה 5.

 קישורים חיצוניים 

 איך עמילן מעיד על יוד? כימיה כללית באינטרנט
 בדיקת יוד בבראוקייזר
 Titrations.info: טיטרציה פוטנציומטרית - פתרונות המשמשים בטיטרציות יודומטריות

 הערות שוליים 

קטגוריה:יוד