מרקאנטוניו ריימונדי

שמאל|ממוזער|250px|לוקרטיה, חריטה של ריימונדי לפי עיצוב של רפאל.
מַרְקאַנְטוֹנְיוֹ רַיימוֹנְדִי (באיטלקית: Marcantonio Raimondi), לעיתים קרובות מקוצר למַרְקאַנְטוֹנְיוֹ (), היה תחריטאי איטלקי. ידוע בהיותו אמן ההדפס החשוב הראשון שגוף עבודתו מורכב ברובו מהדפסים המעתיקים ציורים. לכן הוא דמות מפתח בהתחזקות אמנות הרפרודוקציה. הוא גם ביצע שיטתית טכניקה של תחריט שהפכה לשולטת באיטליה ובמקומות אחרים. שיתוף הפעולה שלו עם רפאל עזר מאוד לקריירה שלו, והוא המשיך לנצל את יצירותיו של רפאל לאחר מותו של הצייר ב-1520, ומילא תפקיד חשוב בהפצת סגנונות שלהי הרנסאנס האיטלקי ברחבי אירופה. חלק גדול מהמידע הביוגרפי שיש לנו מגיע מתיאור חייו, היחיד של אמן הדפסים, בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי האמנים".

מיוחסים לו כ-300 תחריטים. לאחר שנים של הצלחה גדולה, הקריירה שלו נקלעה לצרות באמצע שנות ה-20 של המאה ה-16; הוא נכלא לזמן מה ברומא בגלל תפקידו בסדרת ההדפסים הארוטיים , ולאחר מכן, לפי וזארי, איבד את כל כספו בביזת רומא ב-1527, שלאחר מכן לא ניתן לתארך בבטחה אף אחת מיצירותיו.

קורות חיים
ראשית חייו
תאריך לידתו של מרקאנטוניו אינו ידוע, אך היה זה 1482 לכל המאוחר. הוא אולי נולד ב, ליד בולוניה באיטליה, שם משערים שהוא גדל. הוא הוכשר בבית המלאכה של הצורף והצייר המוביל בבולוניה, . וזארי טען כי מרקאנטוניו הפגין במהירות יותר כישרון מפרנצ'ה, והחל לעצב ולייצר אבזמי חגרות אופנתיים (בין היתר) ב (מתכת שעברה חריטה שמולאה בסגסוגת בצבע מנוגד, בדרך כלל שחור על זהב או כסף). עם זאת, טענה זו מוטלת בספק על ידי , שאינו רואה עדות לרקע בטכניקת ניילו בתחריטים המוקדמים שלו.

לא ידועים או מתועדים ציורים שמרקאנטוניו הכין בעצמו, אם כי כמה רישומים שרדו. תחריטו הראשון המתוארך, "פירמוס ותיסבי", מגיע משנת 1505, אם כי מספר עבודות ללא תאריך הוכנו מהשנים שלפני זה. בשנים 1505–1511 מרקאנטוניו חרט כ-80 יצירות, במגוון רחב של נושאים, ממיתולוגיה פגנית, ועד לסצנות דתיות.

יצירותיו המוקדמות משתמשות בקומפוזיציות משלו, המשלבות אלמנטים מפרנצ'יה ומאמנים אחרים מצפון איטליה, וכמו כל יצרני ההדפס האיטלקיים בשנים אלו הוא הושפע מאוד מההדפסים המעולים של אלברכט דירר, שהופצו באיטליה. בדומה לאמני הדפס אחרים כמו , הוא שאל אלמנטים מהנופים של דירר ב"גזור והדבק", וגם שאל מהטכניקה שלו. דירר היה בבולוניה בשנת 1506, וכך גם מיכלאנג'לו, וייתכן שהוא פגש את אחד מהם או את שניהם.

רפרודוקציות
בערך בזמן זה הוא החל ליצור עותקים של סדרת חיתוכי העץ של דירר, "חיי הבתולה". זה היה נוהג נפוץ ביותר, אף על פי שבדרך כלל חרטים העתיקו תחריטים יקרים אחרים במקום חיתוכי העץ הזולים יותר. עם זאת, חיתוכי העץ של דירר העלו את רמת אמצעי זה במידה ניכרת, ומכיוון שמרקאנטוניו המשיך להעתיק מספר רב של תחריטים וחיתוכי עץ של דירר, הוא ודאי מצא את זה רווחי.

העותקים המוקדמים שלו כללו את המונוגרמה המפורסמת AD (ראשי תיבות שמו של דירר) של דירר, ודירר הגיש תלונה לממשלת ונציה, מה שזיכה אותו בהגנה משפטית מסוימת על המונוגרמה שלו, אך לא על יצירותיו, בשטח ונציאני - מקרה חשוב בהיסטוריה המתפתחת לאט של דיני הקניין הרוחני.

נראה שמרקאנטוניו בילה חלק מהמחצית האחרונה של העשור בוונציה, אך לא ידוע על תאריכים.

רומא
בסביבות 1510 מרקאנטוניו עקר לרומא ונכנס לחוג האמנים שסביב רפאל. השפעה זו החלה להופיע בתחריטים שכותרתם "המטפסים" (בהם הוא שיחזר חלק מ"חיילים מפתיעים רוחצים" של מיכלאנג'לו, שנקרא גם "קרב קשינה"). לאחר רפרודוקציה של יצירה של רפאל, בשם "לוקרטיה", רפאל אימן וסייע למרקאנטוניו באופן אישי.

תחריט מפורסם נוסף, "המשפט של פאריס", משנת 1515 או 1516, בעקבות ציור של רפאל, הפך למקור הקומפוזיציה של אדואר מאנה כאשר צייר את ארוחת בוקר על הדשא.

השניים הקימו מוסד דפוס מצליח תחת השם Il Baveria, שהתרחב במהירות לבית ספר לחריטה עם מרקאנטוניו בראשו. בין תלמידיו המכובדים ביותר היו  (מרקו דה רוונה),  ו (אגוסטינו ונציאנו).

שנותיו האחרונות
מרקאנטוניו ותלמידיו המשיכו לעשות תחריטים על בסיס עבודתו של רפאל, גם לאחר מותו של רפאל בשנת 1520. במקרים רבים, מרקאנטוניו לא היה מעתיק את הציור המוגמר, אלא עבד מתוך סקיצות וטיוטות מוקדמות. שיטה זו הפיקה וריאציות על נושא והצליחה במידה בינונית.

בסביבות 1524, מרקאנטוניו נכלא לזמן קצר על ידי האפיפיור קלמנס השביעי על יצירת סדרת ההדפסים הארוטיים , מעיצוביו של , אשר לוו מאוחר יותר בסונטות שנכתבו על ידי . בהשתדלותם של הקרדינל , הצייר ברתולומאו באנדינלי ופייטרו ארטינו, הוא שוחרר, והחל לעבוד על הלוח של "מות הקדושים של לאורנטיוס מרומא" על בסיס ציור של באנדינלי.

במהלך ביזת רומא, בשנת 1527, הוא נאלץ לשלם כופר כבד לספרדים ונמלט חסר כל. לא ברור היכן שהה לאחר עזיבתו מרומא עד מותו ב-1534.

גלריה

לקריאה נוספת
 Bohn, Babette. "Raimondi, Marcantonio." Grove Art Online, Oxford Art Online, Oxford University Press. Web. 23 Jan. 2017. subscription required
 Boorsch, Suzanne, in: K.L. Spangeberg (ed), Six Centuries of Master Prints, Cincinnati Art Museum, 1993, 
 Landau, David, in Landau, David and Parshall, Peter. The Renaissance Print, Yale, 1996, 
 Pon, Lisa, Raphael, Dürer, and Marcantonio Raimondi, Copying and the Italian Renaissance Print, 2004, Yale UP, 


 Oberhuber, Konrad, The Works of Marcantonio Raimondi and of his School, 1978, 26–7 [XIV/i–ii] of The Illustrated Bartsch, ed. W. Strauss (New York, 1978–)
 I. H. Shoemaker and E. Broun: The Engravings of Marcantonio Raimondi, 1981, Lawrence, KS

קישורים חיצוניים


ביוגרפיות
 Artcyclopedia: Marcantonio Raimondi (1480 - 1527)
 Catholic Encyclopedia: Marcantonio Raimondi
 Marcantonio Raimondi (Getty Museum)
רפרודוקציות של עבודותיו
 "BM" Marcantonio (Biographical details), British Museum
 Cybermuse
 Childs Gallery

קטגוריה:אמני הדפס
קטגוריה:אמנים איטלקים
קטגוריה:ילידי 1475
קטגוריה:נפטרים ב-1534