ינאר מוחמד

ינאר מוחמד (בערבית: ينار محمد; נולדה ב-1960) היא פמיניסטית עיראקית בולטת. היא חברה מייסדת ומנהלת של ארגון "חופש הנשים" (حرية المرأة) הפועל להגנה על זכויות נשים בעיראק.

בשנת 2008 היא קיבלה את פרס קרן גרובר להגנה על זכויות נשים.

 קורות חיים 
ינאר נולדה בבגדאד למשפחה ליברלית שבה אמה הייתה מורה בבית ספר ואביה היה מהנדס. סבהּ מצד אמהּ היה "מולא" (כהן דת) מכובד בשל אדיקותו והידע הרב בדת האסלאם. בצעירותה היא התעמתה עם המסורת האסלאמית, שאפשרה לסבא שלה להתחתן ב"נישואי כפייה" עם נערה בגיל 14 (שהייתה אחותה הצעירה של אלמנתו). המקרה גרם לה להחליט על רצונה להגן על זכויותיהן של נשים.

ינאר למדה באוניברסיטת בגדד, וסיימה ב-1984 תואר ראשון בהנדסה ובשנת 1993 היא סיימה את חוק לימודיה לתואר שני.Gruber Prize nomination 

בתקופה זו היא הייתה חברה במפלגה הקומוניסטית העיראקית אך לא ידוע על פעילותה הפוליטית לפני סיום לימודיה.

מיד לאחר סיום לימודיה, משפחתה החליטה להגר לקנדה ינאר מתאר את ההגירה כ"יציאה לגלות ".

בשנת 2003 ארצות הברית פלשה לעיראק ו-ינאר החליטה לחזור למולדתה כדי להיאבק למען זכויות נשים. במכתב שכתבה לאמהּ היא כתבה: .

 פעילותה בעיראק 
מיד לאחר חזרתה לעיראק, ינאר הקימה כמה ארגונים לקידום זכויות נשים בעיראק, כמו: הארגון לחירות נשים בעיראק (حرية المرأة; Organization of Women's Freedom in Iraq - OWFI), הוועדה להגנת זכויות הנשים העיראקיות (لجنة الدفاع عن حقوق المرأة العراقية). במקביל, היא הייתה העורכת הראשית של העיתון אל-מוסאווה (المساواة; בעברית: שוויון), שעוסק במאבק פמיניסטי נגד הפונדמנטליזם האסלאמי, פטריארכיה וחוקים שבטיים, ושפך אור על סבלן של הנשים במהלך המלחמה.Interview with Yanar Mohammed published in the Association for Women's Rights in Development (2006)  

בשנת 2003 היא הקימה הארגון לחירות נשים בעיראק.

 פעילות הארגונים 
הארגונים שהקימה, יחד עם ארגונים אחרים לשמירה על זכויות האדם בכלל וזכויות נשים בפרט, פעלו באותה תקופה, בתחומים כמו:
 הקמת מקלטים (סודיים) לנשים המאוימות באלימות במשפחה ומה שנקרא רצח על רקע כבוד המשפחה.
 מאבק בסחר בנשים צעירות והגנה עליהן מעבדות מינית וזנות.
 שיעורים לנשים בתחום ההתמודדות עם חוסר סובלנות.
 שמירת זכויות נשים בבתי כלא.
 זכויות ללהט"ב.

בראיון ל־CNN בשנת 2007 ינאר ציינה שדווקא בזמן שלטונו הטוטליטרי של סדאם חוסיין הנשים נהנו מהגנה ושוויון זכויות ואילו בזמן המלחמה ולאחריה, מצב הנשים הורע.

בשנת 2015 ינאר נאמה בפני מועצת הביטחון של האו"ם, בדיון פתוח בנושא "נשים ושלום וביטחון". היא הופיעה מתוקף תפקידה כמייסדת שותפה ונשיאת ארגון חופש הנשים בעיראק (OWFI) ומטעם קבוצת עבודה של ארגונים לא ממשלתיים (NGO) בנושא נשים, שלום וביטחון.

 דעות פוליטיות 
דת ופוליטיקה
ינאר לא מתנגדת לדת אך היא סבורה שהמדינה והממשלה חייבות להיות בעלות אופי חילוני, אחרת לא יושג שוויון. לדוגמה, דו"ח Human Rights Watch משנת 2008 מצביע על כך שנשים הותקפו ברחובות על ידי מי שראו את מעשיהן כבלתי מוסריים כגון אי כיסוי ראש והתקפות אלו אילצו נשים להישאר בבית.

פלישת ארצות הברית לעיראק
ינאר תקפה את פלישת ארצות הברית לעיראק, וסבור שבמבחן התוצאה, הפלישה הפכה את הרחובות העיראקים לאזורים ללא נשים. בראיון ב-2007 היא הסבירה את השקפתה על הפלישה לעיראק, ובין היתר אמרה: 

 הוקרה 
 בשנת 2008 ינאר קיבלה את פרס קרן גרובר להגנה על זכויות נשים.
 בשנת 2013 קיבלה את פרס אלינור רוזוולט לזכויות נשים.
 בשנת 2016 קיבלה את פרס ראפטו (Rafto Prize) של נורווגיה.

איומים על חייה
 כתוצאה מפעילותה, ינאר מוחמד קיבלה ב-2004 איומים על חייה מגורמים אסלאמיים קיצונים וקיבלה מהמדינה אבטחה חמושה.
 בשנת 2023 היא נאלצה לעזוב את עיראק, לאחר ש
 על אף גלותה, הארגונים שהקימה פעילים, אך נתונים לרדיפות של הממשלה. בעיראק חוקק חוק שרק הממשלה רשאית להפעיל מקלטים לנשים שעברו התעללות או שרוצות לברוח מאלימות במשפחה ומכיוון שלממשלה אין תשתית לתמוך במקלטים אלה, היא מכניסה את הקרבנות לבתי כלא לנשים.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:פמיניסטיות ערביות
קטגוריה:עורכות עיתונים
קטגוריה:זוכות פרס 100 נשים (BBC)
קטגוריה:בגדאד: אישים
קטגוריה:מהגרים לקנדה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בגדאד
קטגוריה:ילידות 1960