המובלעת הבריטית בחיפה

המובלעת הבריטית בחיפה הייתה מובלעת שנותרה בשליטה בריטית לאחר תום המנדט הבריטי בחצות שבין 14 ל־15 במאי 1948 ועד לתום פינויה ב־30 ביוני 1948.

רקע
ב־20 בספטמבר 1947, לאחר שוועדת אוסנקו"פ הודיעה כי רוב המדינות החברות תומכות בחלוקה, החליטה ממשלת הממלכה המאוחדת על יציאתה מארץ ישראל. ב־29 בנובמבר 1947 אישרה העצרת הכללית של האומות המאוחדות את תוכנית החלוקה, וב־4 בדצמבר הודיעה בריטניה כי המנדט יתום ב־15 במאי 1948 וכי צבא בריטניה יצא מארץ ישראל עד 1 באוגוסט 1948.

עם ההחלטה על הפינוי הוצבה בחיפה, שהייתה למוקד חשוב בתוכניות הפינוי הבריטי דרך נמל חיפה, הדיוויזיה המוטסת השישית, היחידה המובחרת ביותר שעמדה לראשות הממשל הבריטי. בראשית אפריל יצאה מפקדת הדיוויזיה את הארץ.

בפברואר 1948 הורה הנציב העליון אלן גורדון קנינגהם להעביר את משפחות אנשי המנהל הבריטי שהמתינו בחיפה לבתי מלון בשפרעם או בג'נין, מחשש שאנשי האצ"ל ינסו לפגוע בהם. במקביל עברה מפקדת הצבא הבריטי מירושלים לסטלה מאריס שבחיפה.

במרץ הוציא מפקד הצבא חוק האוסר על עליית נוסעים בנמל חיפה.

ב־19 באפריל החלו הבריטים בהערכות מחודשת בחיפה, שנמשכה עד בוקר 21 בו. מפקד הכוח הבריטי חיפה, גנרל יו צ'ארלס סטוקוול, הודיע קודם לכן לשני הצדדים על כוונת הצבא הבריטי להיערך מחדש, אך הניח כי כוחות ההגנה המאורגנים יותר ישתלטו על העיר. הערכות מחדש זו הייתה למעשה ויתור על השליטה בעיר פרט למובלעות החשובות לבריטים. הקרב על חיפה נמשך עד 22 באפריל, ובסיומו שלטו כוחות ההגנה בעיר.

גם לאחר סיומו הרשמי של המנדט המשיכו הבריטים להחזיק במובלעת צבאית דרומית לחיפה במחנות באזור טירה (טירת כרמל), בשדה תעופה רמת דוד, בשדה התעופה בחיפה ובנמל חיפה.

על פי הערכה של ה־CIA מ־5 במאי 1948, עד לפקיעתו הרשמית של המנדט לא יוותרו בשטח המנדט מעל 20,000 חיילים בריטים ומספרם קרוב ל־15,000.

 המובלעת 
ממוזער|המפה הראשונה שנחתמה בידי מקמילן ב־12 במאיממוזער|המפה שעודכנה ב־15 במאי
בעקבות תום המנדט הבריטי בחצות שבין 14 ל־15 במאי פקע מעמד השלטון הבריטי. קודם לכן, ב־12 במאי, הכריז המפקד העליון של הצבא הבריטי בארץ, גנרל גורדון הולמס אלכסנדר מקמילן, על "אזור כיבוש צבאי" ברצועה מנקודה דרומית לעכו, עבור ברמת דוד וטול כרם ומשם מזרחה למסילת הרכבת עד לרפיח שעל גבול מצרים, כשהרצועה מחריגה את רצועת החוף מנתניה ועד איסדוד. על פי ההכרזה, לא יתערב הצבא הבריטי בפעולות אזרחים, וההכרזה נועדה רק הבטחת הצבא הבריטי וציודו.

ב־17 במאי צומצם שטח הכיבוש לאזור חיפה בלבד, כשהוא פונה מכפר ברוך מערבה לכיוון עתלית.

ב-22 במאי 1948 תקפו ספיטפיירים מצרים את שדה התעופה ברמת דוד בהנחה מוטעית שהבריטים פינו אותו. לטענת המצרים הם התכוונו לתקוף את מנחת מגידו הסמוך ובטעות תקפו את רמת דוד. הם גרמו נזק למבנים, הוציאו מכלל שימוש מספר ספיטפיירים בריטים והרגו ארבעה בריטים. כעבור כחצי שעה הופיעה להקה של ארבעה ספיטפיירים מצרים, אך הפעם קדמו אותם הבריטים באוויר ובקרב האווירי שהתחולל, הופלו שני ספיטפיירים מצרים ונגרם נזק לשניים אחרים. אחד הטייסים המצרים נחת נחיתת אונס ליד קיבוץ דליה ונפל בשבי כוחות צה"ל.

ב־23 במאי 1948 הועבר בסיס רמת דוד מידי חיל האוויר המלכותי לידי חיל האוויר הישראלי.

ב־27 מאי 1948 פונה מחנה המעצר בעתלית. 97 אסירים ועצירים יהודים שהיו בו שוחררו ו־12 אסירים הועברו לכלא הבריטי בבת גלים.

ב־28 במאי 1948 אסר גנרל גורדון הולמס אלכסנדר מקמילן את עגינת אוניות נושאים ואוניות נושאות ציוד מלחמתי באזור שבשליטה בריטית.
ממוזער|המפה מ־5 ביוני
ב־8 ביוני הועבר מפעל מים של הצבא הבריטי בנחל אורן שליד עתלית לרשות עיריית חיפה.

ב־11 ביוני הוצא אזור רמת דוד משטח המובלעת.

ב־15 ביוני החלו הבריטים לפנות את מחנותיהם באזור א-טירה, שהייתה עדיין בשליטה ערבית. הבריטים ביקשו להעביר את המחנות לידי הכוחות הערביים, אך כוח צה"לי תפס את אחד מהם. לאחר משא ומתן בחסות ועדת הביצוע אשר הוקמה על ידי או"ם, כדי לפקח על העברה מסודרת של מנגנון השלטון, הוסכם ב-16 ביוני שהמחנות יעברו לפיקוח האו"ם עד לפינוי המחנות. ב־16 ביוני, במהלך קרבות עשרת הימים, נכבשה א־טירה עצמה בידי כוחות צה"ל לצד כפר לאם ואל-סרפנד.

מחנה קורדני שבקריית מוצקין פונה אף הוא ב־15 ביוני. בתי המלאכה של חיל ההנדסה המלכותי בטירה ומחנה קורדני נרכשו לידי מדינת ישראל.

ב־21 ביוני יצאו אחרוני השוטרים הבריטים את חיפה, ומשטרת המנדט התפרקה. 25 שוטרים נותרו כמאבטחיו של הקונסול הבריטי בעיר.

ב-28 ביוני הועברו מחנות א-טירה מידי כוחות האו"ם לידי ישראל.

ב־29 ביוני פונה האזור המוגן ברחוב המלכים.

ב־30 ביוני 1948 הושלם פינוי המובלעת והיא הועברה לידי כוחות מדינת ישראל. במהלך הלילה פונה נמל התעופה חיפה, הכרמל הצרפתי ומחנה בת גלים. בשעה 8:00 הועבר נמל חיפה לידי הכוחות העבריים, וכשעה מאוחר יותר הועבר מבנה המשטרה הבריטית לנציג של האו"ם, שמסר אותו לברוך גופר, ממלא מקום מפקד משטרת חיפה. בשעה 12:00 הונף דגל ישראל מעל בניין מנהלת הנמל.

עיריית חיפה הכינה ארוחת צהריים חגיגית לכבוד מקמילן במלון ציון, אך זה נעדר ממנה במחאה על גניבת שלושה טנקי קרומוול מחנייתם ליד נמל התעופה בלילה הקודם. מקמילן שהה בימים האחרונים קודם סיום הפינוי על אוניית חיל הים המלכותי  מחשש לביטחונו, וירד בצהרי היום לטקס קצר במזח בנוכחות הקונסול הבריטי בחיפה סירל מריוט (Mariot), בו הורד דגל הממלכה המאוחדת לקול תרועת חצוצרה בודדת.

מקמילן הכריז רשמית כי ב־1 ביוני 1948 יחדלו כוחות בריטיים מלהחזיק בכל חלק מארץ ישראל.

לאחר פינוי המובלעת נותר בחיפה הקונסול הבריטי, שישב במתחם בתי הזיקוק בחיפה.

לדברי בני מוריס, המובלעות עיכבו את פינוי שארית תושביה הערביים של חיפה לאזורים מוגדרים. לאחר יציאת הצבא הבריטי מהעיר ביוני הועברו ערביי העיר לוואדי ניסנאס.

 הערות שוליים 

קטגוריה:מובלעות לשעבר
קטגוריה:חיפה: היסטוריה
קטגוריה:מלחמת העצמאות