כתבי הקודש והלאומיות האמריקנית

לכתבי הקודש (התנ"ך והברית החדשה), או בשמם המקובל בארצות הברית הבייבל The Bible, הייתה השפעה מכרעת על עיצוב הלאומיות אמריקנית. חשיבותם של כתבי הקודש בארצות הברית הייתה גדולה מיום ייסודן של המושבות הבריטיות באמריקה, ועד לעומק המאה ה-19. במשך 150 שנות התקופה הקולוניאלית רוב החינוך היה ביתי, כאשר עיקר הלימוד היה לקרוא ולפרש את הבייבל. רוב המתיישבים במושבות הדרומיות היו אנגליקנים. מושבות ניו אינגלנד בצפון הוקמו כמושבות פוריטניות, עם להט דתי בייבליסטי. המאפיין העיקרי של הדת הפוריטנית בניו-אינגלנד היה מחויבות עמוקה לבייבל מצד אחד, וזכותו של כל איש לפרש את הבייבל כרצונו מצד אחר. בספרו "הדמוקרטיה באמריקה" טען דה טוקוויל ששרשי הדמוקרטיה האמריקנית נעוצים במסורת התרבותית- פוליטית שהמתיישבים הביאו למושבות הבריטיות, ובעיקר הרגלם של האמריקנים להתאגד בקהילותיהם סביב עניינים כנסייתיים. גם האנגליקנים, ובודאי הפוריטנים היו נוצרים פרוטסטנטים. בדומה לכך, גם רוב המתיישבים במושבות המרכז היו פרוטסטנטים. המשותף לכל הפרוטסטנטים היה ביסוס הנוהג הדתי על כתבי הקודש לבדם, ולא על מסורת הכנסייה. כמו כן, הקביעה כי הבייבל ניתן לפרשנות עצמאית, שלילת האפשרות לגאולה באמצעות מעשים טובים, הדגשת האמונה כאמצעי היחיד לקבל את חסד האל, וסירוב להכיר בייחוד של מעמד הכמורה על פני יתר המאמינים (ראה בהרחבה בערך נצרות פרוטסטנטית). בתנאים המיוחדים שנוצרו בארצות הברית, ביטויים המעשי של ערכים אלה יצר מעין "דת בייבל" אמריקנית.

 התקופה הקולוניאלית 
אהבתם ומחויבותם של האמריקנים לבייבל בתקופה הקולוניאלית באה לידי ביטוי בין השאר בשמות פרטיים ובשמות מקומות, וכמובן בעצם נוכחותו של בייבל בכל בית, כאשר במקרים רבים מדובר בספר היחיד בבית.

יסודות הדמוקרטיה האמריקנית נעוצים במידה לא מבוטלת בעיירות של ניו אינגלנד. במרכז העיירה היה "בית המפגש הקהילתי" Congregational Meetinghouse. כך כונתה בתקופה הקולוניאלית הכנסייה הפוריטנית. בכל עיירה היה לפחות מרכז אחד כזה. שם התקיימו כינוסי הקהילה. המטיפים היו מלומדים, ולימדו בייבל, מדעים, שפות ועוד. הציבור כולו היה משכיל, בעיקר על מנת שיוכל לקרוא בבייבל.

הדמוקרטיה כתרבות וכמשטר, צמחה במידה רבה מתוך אותה נצרות פרוטסטנטית, במידה לא מבוטלת בגלל טיפוח ערכי האינדיבידואליזם והרציונליזם. ערכים אלו התפתחו בתרבות זו, מהחשיבות שייחסו הפרוטסטנטים לאמונה, שהאדם ניצב לבדו מול האל, מפרש את כתבי הקודש לפי הבנתו, ואינו נמדד על השתתפותו בטקסי קהילת המאמינים, אלא במעשים הטובים שהוא עושה כיחיד. האינדיבידואליזם הפרוטסטנטי הדגיש את חופש המצפון והבחירה. פילוסופיה אינדיבידואליסטית מנתחת תופעות חברתיות כיחסי גומלין בין פרטים בעלי רצון חופשי, מה שהוביל למשטר הדמוקרטי המודרני, כמשטר המתבסס על הסכמתם של רוב היחידים בחברה לחיות יחד.

 אחרי המהפכה 
התקופה אחרי המהפכה האמריקנית התאפיינה בהתעוררות דתית משמעותית, וביצירת כיתות דתיות חדשות. היסטוריונים שעוסקים בדת ברפובליקה הצעירה, כמו מרק נול, טוענים שבראשית המאה ה-19 נוצרה בארצות הברית סינתזה תרבותית בין פרוטסטנטיזם אבנגליסטי, ורפובליקניזם, כאשר כל הכיתות הדתיות, היו שותפות להדגשת סמכותו של הבייבל. סינתזה זו, של "רפובליקליזם אבנגליסטי", התבססה במידה רבה על כך, שרוב האמריקנים האמינו שאדם צריך לסמוך על שכלו ועל כח שיפוטו. עבור אמריקנים רבים תובנה זו התפתחה במידה רבה כתוצאה מהמקובל בנצרות האמריקנית, שכל אדם יכול וצריך לפרש את הבייבל כראות עיניו. בשנים אחרי המהפכה מדינות הדרום נעשו יותר דתיות ממדינות הצפון, ונוצרה "חגורת הבייבל". בדרום התערבו מטיפים מתודיסטים ובפטיסטים צעירים בהווי העממי, בעיקר דרך קשרים חברתיים שיצרו בעיקר עם נשות האיכרים. המטיפים והנשים תמכו אלה באלה. כריסטין הירמן אומרת, שהכיתות הדתיות האבנגליסטיות צמחו בעיקר הודות לאותם מפגשים בלתי אמצעיים בבתי האיכרים. החוט המקשר בין העולם החילוני לעולם הדת היה הזכות והחובה של כל אחד לפרש את הבייבל כהבנתו.

במהלך המהפכה האמריקנית ובעקבותיה, התפתחה זהות לאומית אמריקנית.  זהות לאומית זו לא הייתה דבר מובן מאליו, נוכח זהות מגובשת של כל אחת מהמדינות (וירג'יניה, מסצ'וסטס, וכו'), ועוד יותר מכך, נוכח השוני בין מדינות הצפון והדרום. ארצות הברית נולדה כרפובליקה, שהתפתחה עד מהרה למדינה דמוקרטית. התפתחות שרחוקה מלהיות מובנת מאליה נוכח ההבדלים הנזכרים, ובמיוחד נוכח תופעת העבדות.  מכנה משותף לכל מדינות הברית היה זיקה חזקה במיוחד לבייבל, שהיה כאמור נפוץ ופופולרי במיוחד בכל מדינות הברית באותן השנים. ההיסטוריה האמריקנית התאפיינה מאז הקמת המושבות הבריטיות ועד אמצע המאה ה-19 בתופעה של הרחבת ההתיישבות לכיוון מערב. דה טוקוויל מתאר את המתיישבים במערב, כאנשים "שחודרים למערב הפראי עם בייבל, גרזן וקובץ עיתונים". 

בשנים אחרי המהפכה מתפתחים ברחבי ארצות הברית בתה"ס הציבוריים, ומעכשיו הם קולטים גם את רוב ילדי המעמד הבינוני. הקריאה נעשתה מן הבייבל, שסיפק גם את תוכן הלימוד המרכזי. עד מהרה הוקמו גם בתי"ס של יום א', זאת במאמץ לצמצם יציאתם לתרבות רעה של ילדי העניים. קסטל מציין הבדל גדול בין ארצות הברית לאנגליה: חינוך לעניים היה מאד מקובל בארצות הברית, בניגוד לאנגליה. הפעילים ביותר בשטח היו הקווייקרים, שהיו הפעילים גם בארגונים נגד העבדות, והקימו בין השאר בתי"ס לשחורים משוחררים. בתה"ס של יום א' חילקו לילדים ארוחות, ביגוד וספרי בייבל. ספרי הלימוד הבסיסיים ברפובליקה הצעירה, Spellers & Readers, משתמשים בבייבל לקריאה בסיסית, ועיקרם הוקדש ליחסי האל עם העולם, עם האדם ועם הילד עצמו. בספרי הלימוד המשיכו לשלב קטעי בייבל, וספורים מהבייבל, במשך כל המאה ה־19. אף לא אחד מספרי הלימוד יכול להיות מוגדר כחילוני. נוכחות האל היא מוחשית מאד בעולם, והשגחתו הברוכה על היחידים ועל האומה כולה, ונמצאת בכל ספרי הלימוד בכל המאה ה־19. ספרי הלימוד ניסו לשכנע שכל יציאה כנגד הבייבל מערערת את הסדר החברתי. דאיזם ואתאיזם הוצגו בספרי הלימוד כלא הגיוניים ולא מוסריים. הספרים "מגייסים" את האישים המפורסמים, שהיו נוצרים נאמנים ומוצהרים, החל בניוטון ובג'ון לוק, עם דגש על ג'ורג' וושינגטון, שתמיד חש בנוכחות האל, שהדריכו בדרכו. נח וובסטר נחשב "אבי החינוך האמריקני". מילון וובסטר שערך, נועד להיות מילון שיבטא את רוחה וערכיה של האומה הצעירה. במילון הוסיף וובסטר מילים, ובעיקר משמעויות, שמצא בבייבל. בשנת 1834 כתב וובסטר ספר על ערכו של הבייבל, כמדריך לצעירים שנכנסים לקולג'. הוא כותב שם, שהבייבל הוא המדריך החשוב היחיד לחיי האדם, אם בענייני יחיד וחברה, ואם בשאלות ארגון החברה ודרכי השלטון.

 האבות המייסדים והבייבל 
האבות המייסדים היו בייבליסטים מובהקים, הכירו "בדת בייבל" אמריקנית, ובחשיבותה לעיצוב האומה.

בנאום הפרידה של ג'ורג' וושינגטון מהאומה, בסיום נשיאותו, מתייחס וושינגטון למעשה "לדת הבייבל" האמריקנית. הנשיא היוצא מתייחס לסכנות הפנימיות המאתגרות את הברית, בעיקר בגלל ההבדלים בין הצפון והדרום, אך טוען שניתן להתגבר על הקשיים, כי המשותף רב על המבדיל. וושינגטון טוען שיש לכולם את אותה הדת. דת זו עומדת ביסוד הרפובליקה, וארצות הברית כאומה העומדת על יסודות אלה, ועתידה לתת לעולם השראה, כיצד לנהוג בדרכי המוסר והחסד.

ג'ון אדמס, אחד החשובים באבות המייסדים והנשיא השני, הכיר היטב את הבייבל, והוקירו מאד. בצעירותו, כ-15 שנים לפני המהפכה, כתב אדמס ביומנו, שאם חברה מאמצת את הבייבל כבסיס החוק והמוסר, אזי כל חבריה יהיו בעלי מצפון, ועושים מעשי חסד איש לרעהו. בזקנתו, בשנת 1807, שנים אחדות אחרי סיום כהונתו כנשיא, כתב אדמס לידידו בנימין רש, שהבייבל מכיל את הפילוסופיה העמוקה ביותר, את המוסריות הגבוהה ביותר, ואת המדיניות המעודנת ביותר עלי אדמות. זה הספר הרפובליקני ביותר בעולם. חוקי הבייבל הם הדרך היחידה לדעתו לשימור הרפובליקה.

תומאס ג'פרסון נחשב לאבי רעיון הפרדת הדת מהמדינה. רעיון ההפרדה ממחיש את השפעתו של הבייבל על עיצוב הלאומיות האמריקנית, כגורם דתי משותף, מה שיצר בפועל הגבלת כוח פוליטי של ממסד דתי זה או אחר. כמושל וירג'יניה, ג'פרסון יזם את חוק ההפרדה בווירג'יניה. שאר מדינות הברית הלכו בעקבות וירג'יניה. גם התיקון הראשון בחוקה אימץ את הרעיון. ג'פרסון רצה למנוע עדיפות "לכנסיית מדינה" (הכנסייה האנגליקנית בווירג'יניה) על פני כנסיות אחרות. החוק זכה לתמיכה של כל הכיתות הדתיות.

ג'פרסון גם ערך מחדש את "הברית החדשה". את הדחיפה לכך קיבל כנראה מידידו צ'ארלס תומסון, מי שהיה מזכיר הקונגרס הקונטיננטלי מיום היוסדו, 1774, עד לפיזורו עם אישור החוקה, 1789 (את שארית חייו הקדיש תומסון לחקר הבייבל). תומסון, שהוציא ב־1808 פירוש לבייבל, שלח לג'פרסון בשנת 1815 תמצית שהוא ערך לארבעת האוונגליונים (ספרי הבשורות). אז ניגש ג'פרסון לעריכת הבייבל "שלו". בגלל הפופולריות של הבייבל, ג'פרסון הבין שהבייבל משמש בסיס חינוכי ראוי לאומה הצעירה, ולפיכך הוא רצה לשפר את הבייבל. יתר על כן, ההיסטוריון הולוצ'אק מעריך, שג'פרסון רצה לקבע בייבל "חינוכי", מקובל על כולם, ובדרך זו לחזק עוד יותר את הפרדת הדת והמדינה. בחילופי מכתבים בין תומאס ג'פרסון לבין ג'ון אדמס, לקראת כתיבת הפרויקט, מסביר ג'פרסון לאדמס עד כמה הוא סולד מהברית-הישנה, אך מעריך את הברית החדשה, אפילו שגם היא לא נקיה מפגמים. במכתבי התשובה מגן אדמס בלהט על הברית הישנה, ומבטא שם את הקונצנזוס עליו התחנך בניו אינגלנד.

 דת הבייבל "והיעוד הגלוי" 
כל האמור לעיל הביא הלכה למעשה להיווצרותה של "דת בייבל" אמריקנית. פיליפ שף הגדיר בשנת 1855 את האומה האמריקנית, כאומה שהיא קברו של עוף החול של הלאומיות האירופאיות השונות, אבל לא פחות מכך קברן של הכתות הנוצריות השונות, ומתוך כך הותכה דת חדשה. דת שנוצרה בניגוד למגמת החילון, שהייתה אופיינית לשאר ארצות המערב במאתים השנים האחרונות. ארצות הברית הייתה המדינה המערבית היחידה, שלא עברה באותן שנים תהליך חילון מואץ. גילברט צ'סטרטון הגדיר בשנת 1922 את ארצות הברית "אומה עם נשמה של כנסייה". גם כיום רוב מכריע של האמריקאים מאמינים באלוהים ורואים את עצמם דתיים.

הנשיא לינקולן כתב "לגבי הספר הדגול הזה, זו המתנה הטובה ביותר שאלהים נתן לאדם... כל הדברים הנחוצים לרווחת האדם מתוארים בו." ביוגרף חשוב של לינקולן קבע שהבייבל הוא מקור עיקרי לציטוטים, לסגנון הכתיבה ולדרך החשיבה שלו.

הנשיא הארי טרומן היה בייבליסט נלהב. הוא האמין שהאל הטיל עליו להחזיר את עם ישראל לארצו, ותמך בהקמת מדינת ישראל, בניגוד לאנשי מחלקת המדינה. טרומן ראה עצמו בתור "כורש החדש".

המסורת של נאומים שנתיים של הנשיאים, הרוויים בטרמינולוגיה בייבליסטית, נמשכה גם לכל אורך המאה העשרים. בנאום ההכתרה של ג'ון קנדי, 1961, הנשיא הקתולי הראשון בארצות הברית, הרבה הנשיא להשתמש בביטויים ברכת האל", "עזרת האל", בדרך המזכירה מאד את לשון המקרא. בנאום ההכתרה של לינדון ג'ונסון, 1965, השפה המקראית מפורשת אף יותר: "...הם כרתו ברית עם ארץ זו. ברית זו, שנולדה מצדק, שנכתבה מתוך חירות, שנכרכה באיחוד, נועדה להאציל מרוחה על תקוות האנושות כולה..."

הביטוי "In God We Trust" (באל נשים מבטחנו) נעשה המוטו של ארצות הברית, ואף אומץ באופן רשמי כמוטו על ידי הקונגרס בשנת 1956. ביטוי זה מוטבע על כל שטר כסף אמריקני. לפי משאלים שנערכו בעשור הראשון של המאה, כ־90% מהאמריקנים היו מרוצים מהדפסת המוטו הזה על השטרות. 

דת הבייבל האמריקנית השפיעה מאד על עיצוב אידאולוגית ההתפשטות של ארצות הברית מערבה, והצדקת שליטתה ביבשת אמריקה כציווי דתי, מה שנקרא "היעוד הגלוי".

 השפעת "דת הבייבל" על יחסי ישראל - ארצות הברית 
הזיקה הדתית של אמריקאים לבייבל, במיוחד בקרב נוצרים אוונגליסטים, השפיעה משמעותית על יחסי ישראל-ארצות הברית. הנשיא טרומן ראה עצמו "כורש חדש", ותמך בהקמת מדינת ישראל, בניגוד לעמדת מחלקת המדינה. האמונה הדתית של האוונגליסטים, הרואה בהקמת מדינת ישראל חלק מהתגשמות נבואות תנ"כיות, הובילה לתמיכה פוליטית ומדינית נרחבת בישראל. לדוגמה, המטיף ג'ון הייגי, מייסד הארגון "נוצרים מאוחדים למען ישראל" (CUFI), מילא תפקיד מרכזי בקידום העברת שגרירות ארצות הברית לירושלים בשנת 2018

 ראו גם 
 היסטוריה של ארצות הברית
 Joshua Charles. Faith of the Founders
 דת בארצות הברית
 In God We Trust
 נצרות פרוטסטנטית

 לקריאה נוספת 
 Bernard Bailyn (1967), The Ideological Origins of the American Revolution. Cambridge, Mass
 Sacvan Bercovitch (1975), The Puritan Origins of the American Self. New Haven
 John Berens (1978), Providence and Patriotism in Early America, 1640-1815. Charlottesville
 Ruth H. Bloch (1985), Visionary Republic: Millennial Themes in American Thought, 1756-1800. New Yorkn ,

 הערות שוליים 

2024 04
קטגוריה:ארצות הברית: תרבות