ליזה דל ג'וקונדו

ליזה דל ג'וקונדו (באיטלקית: Lisa del Giocondo; שם לידה ליזה גרארדיני (Lisa Gherardini); 15 ביוני 1479 – 15 ביולי 1542) הייתה בת למשפחת האצולה האיטלקית  של פירנצה וטוסקנה. שמה ניתן ליצירה מונה ליזה – דיוקן שהוזמן על ידי בעלה וצויר על ידי לאונרדו דה וינצ'י בתקופת הרנסאנס האיטלקי.

מעט ידוע על חייה של דל ג'וקונדו. היא נולדה בפירנצה ונישאה בשנות העשרה שלה לסוחר בדים ומשי שלימים הפך לפקיד מקומי. דל ג'וקונדו הייתה אם לחמישה ילדים וחייה היו, ככל הנראה, נוחים ורגילים. דל ג'וקונדו האריכה ימים לאחר מות בעלה, שהיה מבוגר ממנה בהפרש ניכר.

במאות השנים שלאחר מותה של דל ג'וקונדו, הפכה המונה ליזה לאחד הציורים המפורסמים ביותר בעולם. בשנת 2005, זוהתה דל ג'וקונדו כנושא ליצירת הדיוקן של דה וינצ'י בסביבות 1503, מה שמרמז עליה כדמות למונה ליזה.

ילדותה
משפחתה של גרארדיני הייתה ותיקה ואריסטוקרטית אך עם חלוף הזמן איבדה את השפעתה בפירנצה. מצבם הכלכלי היה טוב אך הם לא היו מעשירי העיר. פרנסתם הגיעה מהכנסה חקלאית בעיר, שבה היו פערים גדולים בעושר בין תושביה.

אנטונמריה די נולדו גרארדיני (באיטלקית: Antonmaria Gherardini), אביה של גרארדיני, היה בן למשפחה שהתגוררה בנכסים ליד סן דונאטו בפוג'ו ורק לאחר מכן עברה לעיר. משפחת גרארדיני החזיקה או שכרה בעבר שש חוות בקיאנטי שייצרו חיטה, יין, שמן זית וגידלו בהן גם מקנה.

גרארדיני איבד שתי נשים במהלך חייו. הראשונה, ליזה די ג'ובאני פיליפו דה קרדוצ'י, איתה התחתן ב-1465, והשנייה, קתרינה די מריוטו רוצלאי, לה נישא ב-1473. שתיהן מתו בזמן או זמן קצר לאחר שילדו. אמה של גרארדיני, לוקרציה דל קצ'יה, הייתה בתו של פיירה ספינלי ואשתו השלישית של גרארדיני בנישואיהם מ-1476.

ב-15 ביוני 1479 נולדה גרארדיני בוויה מאגיו (Via Maggio) שבפירנצה, אף על פי שבמשך שנים רבות חשבו שהיא נולדה בווילה וינאמאגיו (Villa Vignamaggio) ממש מחוץ לגרווה, אחד מהנכסים הכפריים של המשפחה. היא נקראה על שם ליזה, אשתו של סבה מצד אביה. לגרארדיני, הבכורה מבין שבעה ילדים, היו שלוש אחיות, אחת מהן נקראה ג'ינברה ושלושה אחים, ג'ובנגואלברטו, פרנצ'סקו ונולדו.

המשפחה התגוררה בפירנצה, במקור ליד סנטה טריניטה ומאוחר יותר בשטח מושכר ליד סנטו ספיריטו, ככל הנראה בגלל שלא יכלו להרשות לעצמם את עלות השיפוצים כשביתם הראשון ניזוק. משפחתה של גרארדיני עברה לבית במקום שכיום נמצא ברחוב ויה דיי פפי בפירנצה, ולאחר מכן עברו להתגורר ליד בזיליקת סנטה קרוצ'ה, ליד סר פיירו דה וינצ'י, אביו של לאונרדו.

בבעלותם היה גם בית כפרי קטן בסנט דונאטו בכפר פוג'ו, כ-32 קילומטרים דרומית לפירנצה. נולדו, אביו של גרארדיני וסבה של ליזה גרארדיני, הוריש חווה בקיאנטי לבית החולים סנטה מריה נואובה. גרארדיני השיג בחכירה חווה נוספת של בית החולים. המשפחה בילתה שם בקיץ בבית בשם Ca' di Pesa, כדי שגרארדיני יכול היה לפקח על קציר החיטה.

נישואים והמשך חייה
ב-5 במרץ 1495, נישאה גרארדיני בת ה-15 לפרנצ'סקו די ברטולומאו דל ג'וקונדו, סוחר בדים ומשי מצליח, והפכה לאשתו השלישית. הנדוניה של גרארדיני הייתה 170 פלורין איטלקי וחוות סן סילבסטרו ליד הבית הכפרי של משפחתה, השוכנת בין קסטלינה לסן דונאטו בפוג'ו, ליד שתי חוות שהיו מאוחר יותר בבעלות מיכלאנג'לו. הנדוניה הצנועה עשויה להיות סימן לכך שמשפחת גרארדיני לא הייתה עשירה באותה תקופה.

לא עניים ולא מבין האמידים ביותר בפירנצה, חיו בני הזוג חיי מעמד בינוני. ייתכן שנישואיה של גרארדיני שיפרו את מעמדה החברתי, משום שמשפחת בעלה הייתה אולי עשירה יותר ממשפחתה. לפי ההיסטוריון מרטין קמפ, הנישואים היוו ברית בין משפחה שייצגה "כסף חדש" לבין משפחת גראנידיני שהייתה קשורה לאצולה האיטלקית הוותיקה.

הם התגוררו במקום מגורים משותף עד 5 במרץ 1503, כאשר פרנצ'סקו הצליח לקנות בית בסמוך לבית הישן של משפחתו בוויה דלה סטופה. ככל הנראה לאונרדו דה וינצ'י החל לצייר את הדיוקן של דל ג'וקונדו באותה שנה.

בין השנים 1496 ל-1502 נולדו לליזה ופרנצ'סקו דל ג'וקונדו חמישה ילדים: פיירו, פיירה, קמילה, מרייטה ואנדריאה. דל ג'וקונדו איבדה תינוקת ב-1499. דל ג'וקונדו גידלה גם את ברטולומיאו, בנם של פרנצ'סקו ואשתו הראשונה קמילה די מריוטו רוצלאי, שמתה זמן קצר לאחר הלידה. אשתו השנייה של אביה של דל ג'וקונדו, קתרינה די מריוטו רוצלאי, ואשתו הראשונה של פרנצ'סקו היו אחיות, בנות משפחת רוצלאי.

קמילה ומרייטה הפכו לנזירות. קמילה קיבלה את השם האחות ביאטריס ונכנסה למנזר סן דומניקו די קפג'יו, שם הופקדה על הטיפול באחותו של אנטונמריה, האחות אלביירה, ואחיותיה של דל ג'וקונדו, האחות קמילה (זוכה בביקור שערורייתי על ידי ארבעה גברים במנזר) והאחות אלסנדרה. ביאטריס מתה בגיל 18 ונקברה בבזיליקת סנטה מריה נובלה. דל ג'וקונדו פיתחה מערכת יחסים עם סנט'אורסולה, מנזר מוערך בפירנצה. מרייטה נכנסה למנזר זה בשנת 1519. ב-1521 מרייטה קיבלה את השם האחות לודוויקה (Suor Ludovica) והפכה לחברה מכובדת במנזר בעמדה של אחריות מסוימת.

פרנצ'סקו נבחר לתפקידי ממשל ברפובליקת פירנצה. ב-1499 הוא נבחר לדודיצ'י באונומיני (Dodici Buonomini), והוא נבחר כפריורה בסיניוריה ב-1512 (המועצה השלטת ברפובליקה) ב-1512 וב-1524. ייתכן שהיו לו קשרים עם אינטרסים פוליטיים או עסקיים של משפחת מדיצ'י. בשנת 1512, כשממשלת פירנצה חששה מחזרתם של בני מדיצ'י מהגלות, נכלא פרנצ'סקו ונקנס ב-1,000 פלורין. הוא שוחרר בספטמבר כאשר משפחת מדיצ'י חזרה לפירנצה.

מותה
ביוני 1537, על פי צוואתו האחרונה, החזיר פרנצ'סקו את הנדוניה של דל ג'וקונדו, נתן לה בגדים ותכשיטים אישיים ודאג לעתידה. לאחר שהפקיד את הטיפול בה לבתם לודוביקה, ואם לא תהיה מסוגלת, בנו ברטולומיאו, כתב פרנצ'סקו, "בהתחשב בחיבתו ואהבתו של המוריש כלפי מונה ליזה, אשתו האהובה; בהתחשב בעובדה שדל ג'וקונדו תמיד פעלה עם רוח אצילה וכאישה נאמנה המייחלת שיהיה לה כל מה שהיא צריכה..." מרטין קאמפ  וג'וזפה פלאנטי מציינים שפרנצ'סקו – שדאג ללהבה נצחית על קברו – רצה להעביר את כל רכושו לילדיו ולא לאשתו, ולא הבטיח לדל ג'וקונדו קצבה, שהייתה הוגנת לפי מושגי התקופה.

לפי קאמפ ופלנטי, פרנצ'סקו מת במרץ 1538. דל ג'וקונדו חלתה ונלקחה על ידי בתה לודוביקה למנזר סנטאורסולה, שם נפטרה ב-15 ביולי 1542, בגיל 63. לפי מחקר קודם, של פרנק צלנר, פרנצ'סקו היה כמעט בן 80 במותו, וייתכן שדל ג'וקונדו חיה לפחות עד 1551, כלומר, הייתה בת 71 או 72 במותה. מותה של דל ג'וקונדו לא תועד על ידי העיר או על ידי משפחתה. הלווייתה הייתה רבת משתתפים והיא לא נקברה בחלקת המשפחה שבבזיליקת סנטיסימה אנונציאטה, אלא בכנסיית סנט'אורסולה. לאחר מותו של פרנצ'סקו, בניו ירשו את העסק המשפחתי אך לא היו מסוגלים להחזיק אותו. אחד מבניו מכר את בית המשפחה ברחוב ויה דלה סטופה כדי לשלם את חובותיו לאחיו. גם נכדו של פרנצ'סקו לא הצליח להציל את העסק; הוא הכריז על פשיטת רגל ומצא עבודה כסופר במנזר סנטיסימה אנונציאטה.

מונה ליזה

כמו בני פירנצה אחרים בעלי אמצעים כלכליים, בני משפחתו של פרנצ'סקו היו אף הם חובבי ופטרוני אמנות. בנו ברטולומיאו ביקש מאנטוניו די דונינו מאצירי לצייר פרסקו באתר הקבורה של המשפחה בבזיליקת דלה סנטיסימה אנונציאטה די פירנצה. אנדריאה דל סרטו ציירה מדונה עבור חבר אחר ממשפחתו. פרנצ'סקו שלח הזמנות ללאונרדו דה וינצ'י עבור ציור דיוקן אשתו ולדומניקו פוליגו עבור ציור של הקדוש פרנציסקוס מאסיזי. הוא חשב שהוא הזמין את דיוקנה של דל ג'וקונדו כדי לחגוג הן את לידתה של אנדריאה והן את רכישת בית המשפחה.

המונה ליזה מילאה את דרישות המאה ה-15 ותחילת המאה ה-16 להצגת אישה בעלת מידות טובות. דל ג'וקונדו מוצגת כאישה נאמנה באמצעות מחוות – ידה הימנית מונחת על שמאל. לאונרדו גם הציג את דל ג'וקונדו כאופנתית ומצליחה, אולי אמידה ממה שהייתה בחייה. בגדיה הכהים והצעיף השחור שלה היו אופנת עילית בהשפעה ספרדית; הם אינם תיאור של אבל על בתה הראשונה, כפי שהציעו כמה חוקרים. הדיוקן גדול להפליא; גודלו זהה לזה של יצירות שנרכשו על ידי פטרוני האמנות העשירים ביותר באותה תקופה. פזרנות זו הוסברה כסימן לשאיפה של פרנצ'סקו ודל ג'וקונדו למעמד חברתי גבוה.

באביב 1503 לא היה ללאונרדו מקור הכנסה, מה שעשוי להסביר בחלקו את התעניינותו בדיוקן פרטי. סביר להניח שמאוחר יותר באותה שנה נאלץ לאונרדו לעכב את עבודתו על מונה ליזה, כאשר קיבל תשלום עבור התחלת הקרב על אנג'יארי, שהייתה משימה חשובה יותר ואף חויב להשלימה עד פברואר 1505. בשנת 1506 החשיב לאונרדו את דיוקן המונה ליזה ליצירה לא גמורה. הוא לא קיבל תשלום עבור העבודה ולא מסר אותה ללקוח שלו. ציוריו של האמן טיילו איתו לאורך כל חייו, וייתכן שהוא השלים את המונה ליזה שנים רבות לאחר מכן בצרפת, לפי הערכה אחת עד 1516.

כותרת הציור מתוארכת לשנת 1550. מכר של לפחות חלק ממשפחתו של פרנצ'סקו, ג'ורג'ו וזארי, כתב, "לאונרדו התחייב לצייר, עבור פרנצ'סקו דל ג'וקונדו, את דיוקן מונה ליזה, אשתו" (באיטלקית: Prese Lionardo a fare per Francesco del Giocondo il ritratto di mona Lisa sua moglie.). השם האיטלקי של הדיוקן, "לה ג'וקונדה" (La Gioconda), הוא הצורה הנשית של שמה מתוקף נישואיה. בצרפתית, ידוע כ-La Joconde. למרות שנגזר משם המשפחה דל ג'וקונדו, יש את המשמעות הנוספת שהשם נובע מהמילה "שמח" (באיטלקית: "giocondo") או "השמח".

השערות זיהו את שמה של דל ג'וקונדו עם לפחות ארבעה ציורים שונים ואת זהות האישה שבדיוקן עם  לפחות עשר נשים שונות. גניבת המונה ליזה ממוזיאון הלובר ב-1911 ומסעותיה לאסיה ולצפון אמריקה במהלך שנות ה-60 וה-70 תרמו לאיקונוזציה ולתהילת הציור. עד סוף המאה ה-20, הציור היה לאייקון עולמי, ששימש ביותר מ-300 ציורים אחרים וב-2,000 פרסומות, והופיע בממוצע של פרסומת חדשה אחת בכל שבוע. בשנת 2005, מומחה בספריית אוניברסיטת היידלברג גילה הערה שולית בספר באוסף הספרייה, שמאששת את ההשקפה המסורתית לפיה היושבת היא דל ג'וקונדו. הערת השוליים, שנכתבה על ידי אגוסטינו וספוצ'י  בשנת 1503, מציינת כי לאונרדו עבד על דיוקן של ליזה דל ג'וקונדו.
ממוזער|500px|מרכז|הערת השוליים של אגוסטינו וספוצ'י 

המונה ליזה נמצאת בצרפת מאז המאה ה-16, כאשר לאונרדו עבר לחצרו של המלך פרנסואה הראשון והמלך רכש אותה; מאז המהפכה הצרפתית, הוא היה לחלק מהאוסף הלאומי הצרפתי. כיום כשישה מיליון אנשים צופים בציור מדי שנה במוזיאון הלובר בפריז.

לקריאה נוספת
 Kemp, Martin; Pallanti, Giuseppe (2017). Mona Lisa: The People and the Painting. Oxford University Press. .
 Müntz, Eugène (1898). Leonardo Da Vinci, Artist, Thinker and Man of Science. Vol. 2. New York: Charles Scribner's Sons. pp. 153–172. Retrieved October 14, 2007.
 Pallanti, Giuseppe (2006). Mona Lisa Revealed: The True Identity of Leonardo's Model. Florence, Italy: Skira. .
 "Portrait of Lisa Gherardini, wife of Francesco del Giocondo". Musée du Louvre. Retrieved October 4, 2007.
 Sassoon, Donald (2001). "Mona Lisa: the Best-Known Girl in the Whole Wide World". History Workshop Journal. 2001 (51). Oxford University Press: 1–18. doi:10.1093/hwj/2001.51.1. ISSN 1477-4569.
 Zöllner, Frank (1993). "Leonardo's Portrait of Mona Lisa del Giocondo". Gazette des Beaux-Arts. 121 (S): print 115–138. doi:10.11588/artdok.00004207. ISSN 0016-5530.

קישורים חיצוניים

ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:נשים איטלקיות במאה ה-15
קטגוריה:נשים איטלקיות במאה ה-16
קטגוריה:מונה ליזה
קטגוריה:ילידי 1479
קטגוריה:נפטרים ב-1542