הקולוסוס החדש

הקולוסוס החדש (אנגלית: The New Colossus) הוא סונטה שנכתבה על ידי אמה לזרוס  במסגרת קמפיין גיוס תרומות להשלמת הבנייה של פסל החירות.

 רקע 
מגייס התרומות ויליאם מקסוול אוורטס פנה אל לזרוס וביקש ממנה לכתוב יצירה מקורית לכבוד תערוכת אמנות שנועדה לגייס כספים למטרה זו. תחילה סירבה לזרוס באומרה כי "אני אינני כותבת על פי פקודה או דרישה", אך לאחר שפנתה אליה ידידתה, הסופרת קונסטנס קארי האריסון , ושכנעה אותה כי תרומתה זו יכולה להגביר את העניין הציבורי בבעיותיהם של פליטים המגיעים לחופי ניו יורק, לזרוס הסכימה להשתתף במאמץ הכללי. כמו כן, לזרוס עצמה לקחה חלק בסיוע לפליטים היהודים שנמלטו מפוגרומי הסופות בנגב בשנים 1881–1882, וגם בכך היה כדי לעודד אותה לכתוב את השיר. יומיים לאחר פנייה של האריסון הגישה לזרוס את שירה "הקולוסוס החדש" לתצוגה בתערוכה מ-1883 (פסל החירות עצמו נחנך לראשונה ב-1886), לצד שירים, ציורים ופרטי אומנות אחרים. השיר פורסם בתפוצה מצומצמת בעיתונות בניו-יורק במהלך ינואר 1884 אך נשכח במהרה.

באותה שנה לזרוס כבר הייתה חולה סופנית והתגוררה באנגליה. היא ניסתה לכתוב שירים חדשים אך לא הצליחה למצוא את האנרגיה והמוטיבציה לכך. במקום זאת, לזרוס ישבה באותה תקופה לארגן ולערוך את שיריה בכתב יד חדש. היא בחרה ב-"קולוסוס החדש" כשיר הפותח של אותו כתב יד. החוקרים סבורים כי היא הבינה באותה עת שזהו שירה הטוב ביותר המהווה את אבן היסוד של מורשתה הספרותית.

 הנצחה ומורשת 
לאחר פטירתה בשנת 1901 פעלה ידידתה ג'ורג'ינה סקיילר להנצחתה, וכך הגתה את הרעיון של כתיבת חלק ממילות השיר על לוח ברונזה והצבתו על פסל החירות. מהלך זה נשא פרי ב-1903 עת הוצב לוח הברונזה בתוך החלל הפנימי של הפסל באזור הגלוי לעוברים והשבים.

בימינו השיר מוכר ונלמד בבתי ספר יסודיים ובחטיבות הביניים ברחבי ארצות הברית, והוא נכס צאן ברזל בספרות האמריקאית של המאה ה-20 וביתר שאת בכל הקשור לשירי הגירה.

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:סונטות
קטגוריה:ספרות אמריקאית