ג'וסיה רויס

ג'וֹסֵיה רוֹיס (באנגלית: Josiah Royce; ) היה פילוסוף אמריקאי פרגמטי ו ומייסד האידיאליזם האמריקאי. רעיונותיו הפילוסופיים כללו את השילוב בין פרגמטיזם ואידיאליזם, פילוסופיית הנאמנות שלו והגנתו על אבסולוטיזם.

"מילה לתקופה" (A Word for the Times) של רויס (1914) צוטט בנאום מצב האומה מ-1936 של פרנקלין דלאנו רוזוולט: "המין האנושי עובר כעת את אחד המשברים הגדולים שלו. רעיונות חדשים, נושאים חדשים - קריאה חדשה לגברים להמשיך במלאכת היושר, הצדקה, האומץ, הסבלנות והנאמנות. [...] למדתי, אהבתי, עבדתי, ללא לאות ובתקווה, להיות ראוי לדור שלי".

רויס הוא הפילוסוף האמריקאי הקלאסי היחיד שגם למד וכתב היסטוריה. יצירותיו ההיסטוריות התמקדו בעיקר במערב ארצות הברית.

קורות חיים
רויס נולד ב-20 בנובמבר 1855 ב בקליפורניה. בנם של ג'וסיה ושרה אלינור (בייליס) רויס, שמשפחותיהם היו מהגרים אנגלים ושחיפשו את מזלם בתנועת החלוצים האמריקאים מערבה ב-1849. בשנת 1875 קיבל .B.A מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי (שעברה מאוקלנד לברקלי במהלך לימודיו), שם קיבל מאוחר יותר משרה ללמד חיבור באנגלית, ספרות ורטוריקה.

בזמן שהותו באוניברסיטה, הוא למד עם , פרופסור לגאולוגיה וידיעת הטבע ודובר בולט לאי הסתירה שבין האבולוציה לדת. בהספד שפורסם זמן קצר לאחר מותו של לקונט, תיאר רויס את השפעת משנתו של לקונט על התפתחותו שלו, וכתב: "הפלא שהתעורר כך היה, עבורי, תחילתה של הפילוסופיה" (עמוד 328). לאחר שלמד בגרמניה אצל , הוא חזר לארצות הברית כדי לסיים את הדוקטורט שלו באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, שם הוענק לו אחד מארבעת הדוקטורטים הראשונים של המוסד, בפילוסופיה בשנת 1878. בג'ונס הופקינס לימד קורס על תולדות המחשבה הגרמנית, שהייתה "אחד מתחומי העניין העיקריים שלו" מכיוון שהוא היה מסוגל לתת את הדעת על הפילוסופיה של ההיסטוריה. לאחר ארבע שנים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, הוא עבר לאוניברסיטת הארוורד ב-1882 כתחליף לוויליאם ג'יימס שיצא לשנת שבתון, שהיה ידידו ויריב פילוסופי של רויס. תפקידו של רויס בהרווארד נעשה קבוע ב-1884, והוא נשאר שם עד מותו ב-14 בספטמבר 1916.

רויס היה חבר נבחר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים, באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית ובחברה הפילוסופית האמריקאית.

היסטוריוגרפיה
רויס בולט מאוד בקרב הפילוסופים מכיוון שהוא היה הפילוסוף האמריקאי הגדול היחיד שבילה תקופה משמעותית בחייו בלימוד וכתיבת היסטוריה, במיוחד של מערב ארצות הברית. "כאחד מארבעת הענקים בפילוסופיה האמריקאית של זמנו […] רויס האפיל על עצמו כהיסטוריון, הן במוניטין והן בתפוקה" (פומרוי, 2). במהלך שלוש השנים הראשונות שלו בהרווארד, לימד רויס נושאים רבים ושונים כמו חיבור באנגלית, משפטים, פסיכולוגיה ופילוסופיה עבור פרופסורים אחרים. אף על פי שבסופו של דבר התמקד בכתיבת פילוסופיה, הבחרות המוקדמת שלו התאפיינה בתחומי עניין רחבים, שבמהלכם כתב רומן, חקר תופעות פארא-נורמליות (כספקן), ופרסם נפח משמעותי של ביקורת ספרותית. רק כהיסטוריון ופילוסוף הוא הצטיין. אולם רויס התפרש ליותר מדי תחומים, ובשנת 1888 סבל מהתמוטטות עצבים שחייבה אותו ליטול חופשה מתפקידיו.

ספרו של ג'ון קלנדנינג משנת 1999 הוא הביוגרפיה הסטנדרטית של רויס. ניתן למצוא הערות אוטוביוגרפיות של רויס במחקרו של אופנהיים. בשנת 1883 פנתה אל רויס חברת הוצאה לאור שביקשה ממנו לכתוב את תולדות המדינה של קליפורניה, "לאור מצבו הלא מובטח בהרווארד ורצונו להמשיך בעבודה הפילוסופית שלשמה הגיע מזרחה, רויס מצא את האפשרות אטרקטיבית [ …]. הוא כתב לחבר שהוא 'מתפתה לכסף'". רויס ראה במשימה פרויקט צדדי, שהוא יכול להשתמש בו כדי למלא את זמנו הפנוי. ב-1891 הגיעה קריירת הכתיבה ההיסטורית שלו לסיומה, אך לא לפני שפרסם מספר סקירות על הכרכים ההיסטוריים של קליפורניה, ומאמרים בכתבי עת כדי להשלים את ההיסטוריה שלו.

פילוסופיה
השנים שבין 1882 ל-1895 ביססו את רויס כאחד הפילוסופים האמריקאים הבולטים ביותר. פרסום שלו ב-1885 של "ההיבט הדתי של הפילוסופיה" וב-1892 של "רוח הפילוסופיה המודרנית", שניהם מבוססים על הרצאות בהרווארד, הבטיחו את מקומו בעולם הפילוסופיה. הראשונים שבהם הכילו הוכחה חדשה לקיומו של אלוהים המבוססת על המציאות של טעות. כל הטעויות נשפטות כשגויות בהשוואה לאמת מוחלטת כלשהי, טען רויס, ועלינו להאמין בעצמנו כבלתי מסוגלים לטעות או לקבל שאפילו השגיאות שלנו הן עדות לעולם של אמת. לאחר שהבהיר שהאידיאליזם תלוי בהנחות ומתקדם באופן היפותטי, רויס מגן על הצורך בהתייחסות אובייקטיבית של הרעיונות שלנו למכלול אוניברסלי שבתוכו הם שייכים, שכן ללא הנחות אלו, "הן החיים המעשיים והן התוצאות הנפוצות ביותר של התיאוריה, מתוך ההתרשמות הפשוטה ביותר לאמונות היקרות ביותר, יהיו עבור רובנו, אם לא כולנו, בלתי אפשרית לחלוטין" ("ההיבט הדתי של הפילוסופיה", עמ' 324).

ההצדקה להנחות אידיאליסטיות היא מעשית (נקודה שרויס חזר והעלה בבגרותו, מקבל את התווית של פרגמטיסט בעצמו), אם היא אימצה את החיים המעשיים כקו מנחה וקובעת את ערכם של רעיונות פילוסופיים. רויס קיבל את העובדה שלא היה ולא יכול היה להציע תיאור שלם או משביע רצון של "היחס של המוחות האינדיבידואלים למוח חובק הכל", אך הוא דוחף קדימה למרות קושי זה להציע את התיאור הטוב ביותר שהוא יכול לנהל. עמדה זו מכונה בפי הפילוסופים של דורו פליביליזם, וניתן לייחס את האימוץ שלה על ידי רויס להשפעתם של צ'ארלס סנדרס פרס ווויליאם ג'יימס.

רויס גם מגן על דעה שלימים נקראה  - כלומר, "היחס המעורפל של הפרטים המודעים למחשבה האוניברסלית... יוכרע במובן של הכללתם, כמרכיבים במחשבה האוניברסלית. הם אמנם לא יהפכו ל'דברים בחלום' של אף אדם אחר מלבדם, אבל כל המציאות שלהם, בדיוק כפי שהיא בהם, תימצא כלא יותר משבריר של מציאות עליונה. מציאות זו לא תהיה כוח, והיא גם לא תייצר את הפרטים על ידי חלימה עליהם, אלא היא תשלים את הקיום שאין בהם, כיצורים נפרדים, השלמות רציונלית”. זוהי השערה בלתי נמנעת, סבר רויס, וההיבט המוסרי והדתי שלה מצביע על קיומו של מוחלט.

לוגיקה
רויס השפיע על אסכולת הלוגיקה של הרווארד, האלגברה הבוליאנית ועל יסודות המתמטיקה. הלוגיקה שלו,  ופילוסופיית המתמטיקה שלו הושפעו מצ'ארלס פרס ו.

סטודנטים שלמדו לוגיקה מרויס כוללים את , שהפך לחלוץ הלוגיקה המודלית, , הראשון שעשה שקבע אקסיומות של האלגברה הבוליאנית, ו, הידוע בשל הפעולה הבוליאנית על שמו. רבים מכתביו של רויס על לוגיקה ומתמטיקה הם ביקורתיים כלפי הלוגיקה של פרינקיפיה מתמטיקה, מאת ברטראנד ראסל ואלפרד נורת' וייטהד, וניתן לקרוא אותם כחלופה לגישתם. רבים מכתביו על לוגיקה והשיטה המדעית, יצאו לאור בקובצי הרצאותיו שפורסמו בשנים 1951 ו-1961).

פסיכולוגיה
הפילוסופיה של רויס לגבי האדם כתוצר של יחסי הגומלין בין האגו האישי והאחר החברתי הניחה את היסודות לכתביו של ג'ורג' הרברט מיד.

רויס ראה בעצמי תוצר של תהליך של אינטראקציה חברתית. רויס כתב: "במקור, אם כן, האגו האמפירי הוא משני לחוויות החברתיות שלנו. בחיים החברתיים המילוליים, האגו ידוע תמיד בניגוד לאלטר".

הוא גם חשב שהעצמי החברתי עלול לחלות בעצמו, ורואה באשליות של הוד או רדיפה עיוותים של התודעה העצמית היומיומית, עם הדאגה שלו למעמדו החברתי ולמקומו המשתקף בעולם.
שמאל|ממוזער|250px|ספריית גראס ואלי סניף רויס
ארווינג גופמן חשב שעבודתו החלוצית משנת 1895 על העיוותים בחוש הסובייקטיבי של העצמי המתרחשים בגרנדיוזיות של המאניה הייתה ללא מתחרים, גם כעבור שלושת רבעי מאה.

הנצחה
 בית הספר רויס, שהתמזג מאוחר יותר עם בית הספר לבנות של אנה הד והפך לבית הספר הד-רויס
 "רויס הול" (Royce Hall), אחד מארבעת הבניינים המקוריים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
 הספרייה הציבורית של גראס ואלי, ששמה שונה לכבודו של רויס ב-1933
 "בית רויס" (Royce House), מעונות בקמפוס הומווד של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור, מרילנד
 "פסגת רויס" (Royce Peak), פסגה בהרי סיירה נבדה

כתבים נבחרים
1885. The Religious Aspect of Philosophy
1886 California : A Study of American Character : From the Conquest in 1846 to the Second Vigilance Committee in San Francisco Berkeley : Heyday Books, c2002. First published Boston: Houghton Mifflin, 1886
1887. The Feud of Oakfield Creek: A Novel of California Life Boston and New York: Houghton, Mifflin and Company.
1892. The Spirit of Modern Philosophy
1897. The Conception of God, a philosophical discussion concerning the Nature of the Divine Idea as a Demonstrable Reality
1898. Studies of Good and Evil: a series of Essays upon Problems of Philosophy and of Life
1899. The World and the Individual First Series, The Four Historical Conceptions of Being
1900. The Conception of Immortality
1901. The World and the Individual Second Series, Nature, Man, and the Moral Order
1903. Outlines of Psychology: an elementary treatise, with some practical applications
1904. Herbert Spencer: An Estimate and a Review
1908. The Philosophy of Loyalty
1908. Race Questions, Provincialism, and Other American Problems
1909. What is Vital in Christianity?
1912. The Sources of Religious Insight. 2001 ed., Catholic Univ. of America Press. online edition
1912. William James, and Other Essays on the Philosophy of Life
1913. The Problem of Christianity. 2001 ed., Catholic Univ. of America Press. online edition (Volume One) Volume Two
1914. War and Insurance Macmillan.
1916. The Hope of the Great Community Macmillan.
1919. Lectures on Modern Idealism Ed. by J. Loewenberg. Yale University Press.
1920. Fugitive Essays
1951. Royce's Logical Essays: Collected Logical Essays of Josiah Royce Ed. by D.S. Robinson. Dubuque, IA: W. C. Brown Co.
1961. Principles of Logic. Philosophical Library.
1963. Josiah Royce's Seminar 1913–1914: As Recorded in the Notebooks of Harry T. Costello. Ed. by G.C. Smith. Rutgers University Press.
2005 (1969). The Basic Writings of Josiah Royce, 2 vols. Ed. by J. J. McDermott. Fordham University Press.
1970. The Letters of Josiah Royce. Ed. by J. Clendenning. University of Chicago Press.
1998. Metaphysics / Josiah Royce: His Philosophy 9 Course of 1915–1916. Ed. by R. Hocking and F. Oppenheim. State University of New York Press.
2001. Josiah Royce's Late Writings: A Collection of Unpublished and Scattered Works, 2 vols. Ed. by F. Oppenheim. Thoemmes Press. 
2021. Josiah Royce's 1909 Pittsburgh Loyalty Lectures. Ed. by M. A. Foust. Cambridge Scholars Publishing.

לקריאה נוספת
Auxier, Randall, ed., 2000. Critical Responses to Josiah Royce, 1885–1916, 3 vols. Thoemmes Press.
-----, 2013. Time, Will, and Purpose: Living Ideas from the Philosophy of Josiah Royce. Open Court Publishing Company.
Buranelli, Vincent, 1964. Josiah Royce. Twayne Publishers.
Clendenning, John, 1999. The Life and Thought of Josiah Royce. Vanderbilt University Press.
Cotton, J. Harry, 1954. Royce on the Human Self. Harvard University Press.
Curry, Tommy J., 2018. Another white Man's Burden: Josiah Royce's Quest for a Philosophy a white Racial Empire. SUNY Press.
Foust, Mathew A., 2012. Loyalty to Loyalty: Josiah Royce and the Genuine Moral Life. Fordham University Press.
Fuss, Peter, 1965. The Moral Philosophy of Josiah Royce. Harvard University Press.
Hine, Robert V., 1992. Josiah Royce: From Grass Valley to Harvard. University of Oklahoma Press.
Kegley, Jacquelyn Ann K., 1997. Genuine Individuals and Genuine Communities: A Roycean Public Philosophy. Vanderbilt University Press.
-----, 2008. Josiah Royce in Focus. Indiana University Press.
Kuklick, Bruce, 1985. Josiah Royce: An Intellectual Biography. Hackett.
Marcel, Gabriel, 1956. Royce's Metaphysics. Henry Regnery Company.
Oppenheim, Frank M., 1980. Royce's Voyage Down Under: A Voyage of the Mind. University of Kentucky Press.
-----, 1987. Royce's Mature Philosophy of Religion. University of Notre Dame Press.
-----, 1993. Royce's Mature Ethics. University of Notre Dame Press.
-----, 2005. Reverence for the Relations of Life: Re-imagining Pragmatism via Josiah Royce's Interactions with Peirce, James, and Dewey. University of Notre Dame Press.
Parker, Kelly A. and Krzysztof Piotr Skowronski, eds., 2012. Josiah Royce for the Twenty-First Century. Lexington Books.
Singh, Bhagwan B., 1973. The Self and the World in the Philosophy of Josiah Royce. Charles C. Thomas.
Smith, John E., 1950. Royce's Social Infinite. Liberal Arts Press.
Trotter, Griffin, 1997. The Loyal Physician: Roycean Ethics and the Practice of Medicine. Vanderbilt University Press.
-----, 2001. On Royce. Wadsworth.
Tunstall, Dwayne A., 2009. Yes, But Not Quite: Encountering Josiah Royce's Ethico-Religious Insight''. Fordham University Press.

קישורים חיצוניים




 Parker, Kelly A. "Josiah Royce". In Zalta, Edward N. (ed.). Stanford Encyclopedia of Philosophy.
 The Josiah Royce Society
 A collection of essays.
 The World and the Individual online text (Macmillan Company, London 1900–1901), a summary and a biography.
 "Josiah Royce" an article by Jacquelyn Ann K. Kegley in the Internet Encyclopedia of Philosophy 2011
 Works by or about Josiah Royce at Internet Archive

הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:פרגמטים
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1855
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1916