Bye (שיר של אריאנה גרנדה)

"Bye" (בעברית: "ביי") הוא שיר של הזמרת והשחקנית האמריקאית אריאנה גרנדה, המופיע כרצועה השנייה באלבום האולפן השביעי שלה, Eternal Sunshine. השיר יצא לאור ב-8 במרץ 2024, יחד עם שאר האלבום, תחת חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. השיר הוא קטע פופ ודיסקו קצבי המושפע מסגנון שנות ה-70, העוסק בתמות של שחרור עצמי, החלמה ומציאת הכוח לעזוב מערכת יחסים רעילה.

השיר זכה לשבחי המבקרים, שתיארו אותו כרצועת "דיסקו דיווה" מנצחת וכאחד מרגעי השיא באלבום, תוך ציון ההפקה המלוטשת של מקס מרטין והביצוע הקולי של גרנדה. אף שלא הופץ כסינגל מסחרי עם צאת האלבום, השיר זכה לקידום משמעותי באוקטובר 2024, אז שוחררה גרסת הופעה חיה שלו (בליווי וידאו קליפ) כחלק מהמהדורה המורחבת Eternal Sunshine (Slightly Deluxe and Also Live). מבחינה לירית, גרנדה תיארה את השיר כאחד הקשים ביותר לכתיבה באלבום בשל הניסיון להעביר מסר של פרידה ממקום של מודעות עצמית ואמפתיה, ולא רק כהטחת אשמה.

 רקע 
גרנדה יצרה את השיר בנקודת מעבר משמעותית בקריירה שלה, לאחר הפסקה ממושכת מהוצאת מוזיקה מאז אלבומה Positions משנת 2020. במהלך תקופה זו התמקדה גרנדה בהכנות ובצילומים לעיבוד הקולנועי של המחזמר "מרשעת". ההחלטה ליצור את השיר והאלבום התגבשה באופן בלתי מתוכנן בעקבות שביתת השחקנים והתסריטאים בהוליווד ב-2023, שהובילה להפסקת הצילומים ופינתה לגרנדה זמן לחזור לאולפן.

כתיבת השיר הושפעה מהשינויים האישיים שעברה גרנדה באותה תקופה, בראשם גירושיה מדלטון גומז ותהליך של צמיחה אישית והחלמה. גרנדה תיארה את השיר כחלק מ"אלבום קונספט" העוסק בפיסות שונות של אותה חוויה רגשית ומערכת יחסים.

גרנדה חשפה כי השיר נכתב במידה רבה בהשראת אמה, ג'ואן, ומהווה מחווה עבורה. היא הגדירה אותו כ"שיר של אמא שלי" בשל היותו שיר דיסקו, הז'אנר האהוב על אמה, וציינה כי כתבה אותו מתוך הערכה לכוח של אמה לומר "ביי" לקשר שאינו נכון עבורה.

השיר נכתב על ידי גרנדה עצמה בשיתוף פעולה עם המפיקים מקס מרטין ואיליה סלמנזאדה. תהליך ההקלטה בוצע באולפני ג'ונגל סיטי בניו יורק במהלך סדרת מפגשים שנערכו בין ספטמבר לנובמבר 2023. גרנדה הייתה מעורבת באופן פעיל בהנדסת הקול ובעיבוד ההרמוניות הקוליות המורכבות המאפיינות את השיר.

גרנדה העידה כי השיר עבר שינויים רגשיים וליריים משמעותיים מתחילת העבודה עליו ועד לגרסתו הסופית. הגרסה הראשונה של השיר נכתבה ביום שבו גרנדה הייתה "מאוד נסערת ורגשית", ולכן היא הייתה "תגובתית" מדי. גרנדה ביצעה מספר סבבי תיקונים בטקסט כדי להבטיח שהמסר לא ייתפס כהטחת אשמה בוטה, אלא כפרידה המבוססת על אמפתיה, כבוד לטוב שהיה בקשר והכרה בכך שהשניים ניסו לגרום לו לעבוד. המפיק מקס מרטין סייע לה לשמור על האיזון הזה ולא "לדלל" את האמת שלה יתר על המידה.

שם השיר נחשף לראשונה ב-7 בפברואר 2024 דרך סרטון "Reels" באינסטגרם, שבו חשפה גרנדה שלוש רצועות מהאלבום. ב-27 בפברואר פורסמה רשימת השירים המלאה. גרנדה בחרה במודע שלא לשחרר את "Bye" כסינגל מקדים לפני צאת האלבום, מתוך רצון שהקהל יחווה את היצירה כסיפור שלם ומלוכד.

גרנדה ביצעה את השיר בגרסה חיה באוקטובר 2024, עם שחרור המהדורה המורחבת Eternal Sunshine (Slightly Deluxe and Also Live). גרסה זו לוותה בווידאו קליפ תזמורתי שבו הופיעה עם הרכב של עשרה נגנים. 

 הרכב מוזיקלי וסגנון 
מבחינה מוזיקלית, השיר הוא יצירת פופ ו-R&B המשלבת אלמנטים מובהקים של מוזיקת דיסקו ופאנק. השיר תואר על ידי מבקרים כרצועת "דיסקו דיווה" מנצחת וסומן כקטע "היפ בוגי".

השיר שואב השראה רבה ממוזיקת שנות ה-70, ובמיוחד מסגנון ה"פילדלפיה סול". ההפקה משלבת בין סאונד רטרו נוסטלגי לבין מקצבים מודרניים, כשהיא מהווה מחווה לאמנים כמו דיאנה רוס ולהקת Earth, Wind & Fire. מבחינה תמטית, הסגנון המוזיקלי של השיר הוגדר כ"ניקוי אורוות רגשי", שבו הלחן האנרגטי משמש כלי לשחרור מהעבר.

השיר נשען על הפקה עשירה הכוללת "כלי מיתר דיסקו", גיטרות "ווא-ווא" ושימוש בסינתיסייזרים מלוטשים. גרנדה שילבה בשיר גם פעמונים בסגנון האופייני למוזיקה של שנות ה-70 כדי להעמיק את תחושת הרטרו. גרנדה מפגינה בשיר יכולות ווקאליות ורסטיליות, החל משירה בטון "סטקטו" המדגיש את החלטיות הפרידה, ועד לשימוש בטכניקת השריקה המופיעה בסיום השיר. רגע השיא הקולי בשיר מזוהה עם חלק הקדם-פזמון, שבו היא מבצעת "פאלסטו מטפס" המעביר תחושה של מודעות עצמית ותקווה. גרנדה, המוכרת במעורבותה הפעילה בהנדסת קול, יצרה עבור השיר שכבות רבות של הרמוניות קוליות הבנויות כולן מקולה שלה. ההפקה, בניצוחם של מקס מרטין ואיליה סלמנזאדה, נחשבת למלוטשת מאוד ומצליחה לאזן בין פופ נגיש לבין מורכבות מוזיקלית.

כשיר השני באלבום, "Bye" מתפקד כמענה ישיר לשאלות שנשאלו ברצועת הפתיחה ("Intro (End of the World)"). בעוד ששיר הפתיחה מאופיין בחוסר ודאות, "Bye" מציג מבנה מוזיקלי נחוש ואסרטיבי יותר, המייצג את ההחלטה לעזוב מערכת יחסים רעילה.

 מילים ותוכן 
הנושא המרכזי בשיר הוא שחרור עצמי, החלמה רגשית ומציאת הכוח הפנימי לעזוב מערכת יחסים שאינה משרתת עוד את גרנדה. השיר מתפקד כ"המנון כוח נשי" ליברטיבי, שבו גרנדה מחליטה להשיב לעצמה את אושרה ולצאת מקשר רעיל. בראיון ציינה גרנדה כי השיר היה הקשה ביותר לכתיבה באלבום, מכיוון שהיא רצתה להימנע ממסר של "לך לעזאזל" ובמקום זאת להתמקד בצורך לסיים את הקשר ממקום של אמפתיה וכבוד לטוב שהיה בו. היא משתמשת בשורה "לפחות אני יודעת כמה קשה ניסינו" כדי לתת קרדיט למאמץ המשותף שהושקע בקשר לפני סיומו. 

כחלק מ"אלבום קונספט", השיר "Bye" ממוקם כמענה לשאלות שעלו ברצועת הפתיחה ("Intro (End of the World)"), שבה גרנדה תוהה אם היא במערכת היחסים הנכונה. "Bye" מספק את התשובה המעשית לתהייה הזו דרך פעולת הפרידה, בעוד השיר העוקב לו, "Don't Wanna Break Up Again", מתואר כ"הנגאובר" הרגשי שלאחר הפרידה, מה שמדגיש את המורכבות האנושית של התהליך.

השיר משתמש במספר דימויים מרכזיים כדי להעביר את תחושת השחרור וההחלמה. בשורת הפתיחה, גרנדה שרה: "זו לא הפעם הראשונה שהייתי בת ערובה לדמעות הללו". דימוי זה מרמז כי כאבי לב מהעבר הכינו אותה להתמודד עם הפרידה הנוכחית בבגרות רבה יותר, וכי היא כבר אינה מוכנה לאפשר לרגשות השליליים לשלוט בה. בטקסט מופיע הדימוי של חברתה במציאות, קורטני צ'יפולוני, המחכה לה במכונית בחניה. דימוי זה מעגן את התהליך הרגשי במציאות מוחשית של יציאה פיזית מהבית המשותף, ומדגיש את חשיבותן של מערכות תמיכה חבריות בתהליך ההתנתקות.

 שחרור ושיווק 
השיר זכה למהלך שיווקי משמעותי לאחר יציאת האלבום המקורי, במסגרת הפצת המהדורות המורחבות. באוקטובר 2024 שחררה גרנדה את המהדורה Eternal Sunshine (Slightly Deluxe and Also Live), שכללה גרסאות חיות לשבעה משירי האלבום, וביניהם גרסה תזמורתית ל-"Bye". כחלק מהקידום, הופץ וידאו קליפ של ההופעה החיה שבו גרנדה מבצעת את השיר בליווי הרכב של עשרה נגנים.

השיר זכה לקידום אורגני נרחב בפלטפורמת הטיקטוק, שם הפכו שורות מהפזמון לוויראליות בסרטונים רבים.

 קבלה ביקורתית 
השיר התקבל בקרב מבקרים מוזיקליים באופן חיובי ברובו, כאשר רבים סימנו אותו כאחד מרגעי השיא באלבום. המבקרים שיבחו במיוחד את השילוב בין סאונד הדיסקו של שנות ה-70 לבין הפקה מודרנית מלוטשת.

השיר תואר כרצועת "דיסקו דיווה" מנצחת וכקטע "היפ בוגי" המזמין ריקוד המהול בעצב. מבקרים ציינו לטובה את השימוש בכלי מיתר הדוקים, גיטרות "ווא-ווא" ופעמונים המזכירים את להקת Earth, Wind & Fire, תוך מתן "פאנץ'" מודרני לסאונד הרטרו. הביצוע של גרנדה זכה לשבחים, במיוחד השימוש בטכניקות שירה מגוונות כמו ה"פאלסטו המטפס" בטרום-פזמון וצלילי השריקה בסיום. חלק מהמבקרים השוו את עוצמת קולה בשיר לשירים מאלבומיה המוקדמים, כמו "Greedy" או ההפקה המאפיינת את Yours Truly. השיר הוגדר כ"המנון כוח נשי" ליברטיבי וכגרסה בוגרת של השיר "Thank U, Next" עבור עידן הפוסט-גירושים של גרנדה. המבקרים העריכו את המורכבות הלירית שבה גרנדה בוחרת לעזוב מערכת יחסים מתוך מודעות עצמית ואמפתיה, ולא רק מתוך כעס. בכתב העת Biִllboard השיר דורג גבוה מאוד ותואר כ"פנינה אמיתית".

לצד השבחים, היו מבקרים שהציגו נקודת מבט מסויגת יותר. חלק מהמבקרים טענו כי השיר נוקט בגישה לירית ומוזיקלית "פשוטה מדי". מבקרים מסוימים חשו כי סגנון הדיסקו-סול של פילדלפיה בשיר מרגיש יותר כ"חיקוי לא מכוון" מאשר כמחווה מלאת כבוד. היו שציינו כי אף שהשיר מוצלח, האווירה הכללית שלו לא מצליחה להגיע לרמה של המנוני פרידה איקוניים כמו "I Will Survive" של גלוריה גיינור, וכי חסר בו "מכשול" מלודי חזק מספיק. חלק מהביקורות הפחות אוהדות התייחסו לשימוש הנרחב של גרנדה במונחים מעולם הטיפול הפסיכולוגי, וטענו כי המילים לעיתים נשמעות ככאלו שנלקחו מאינפוגרפיקה באינסטגרם, מה שעלול להיתפס כשטחי עבור מאזינים מסוימים.
+דירוג השיר ברשימות מקצועיותגוףשם הרשימהדירוגמקוםבילבורדכל שיר של אריאנה גרנדה, מדורג: בחירת המבקרים3רולינג סטון60 שירי אריאנה גרנדה הטובים ביותר36

 מיקומי שיא 

 מצעדי סוף שנה 

 נתוני מכירות 

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:שירי אריאנה גרנדה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי איליה סלמנזאדה
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אריאנה גרנדה
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי איליה סלמנזאדה
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:שירים על חברות
קטגוריה:שירי זהב בברזיל
קטגוריה:שירי זהב בקנדה