ברנקו ראדיצ'ביץ'

שמאל|ממוזער|250px|ביתו של ברנקו ראדיצ'ביץ' בסרמסקי קרלובצי
שמאל|ממוזער|250px|אנדרטת ברנקו ראדיצ'ביץ' בסרמסקי קרלובצי
בְּרַנְקוֹ רַאדִיצֶ'בִיץ' (בסרבית: Алексије Бранко Радичевић; ) היה משורר סרבי שכתב בתקופת התנועה הרומנטית.

קורות חיים
ברנקו ראדיצ'ביץ' נולד בסלבונסקי ברוד ב-15 במרץ 1824. אלכסיי היה שם הטבילה שלו לפני ששינה אותו לברנקו, שם סרבי נפוץ יותר. הוא סיים את התיכון בסרמסקי קרלובצי, התפאורה של מיטב שיריו. לאחר מכן למד בווינה. בשנת 1847 הופיע ספר השירה הראשון של ראדיצ'ביץ', שהשיק עידן חדש בשירה הסרבית. הוא נסע לסרביה אך עד מהרה חזר לווינה כדי ללמוד רפואה, שם היה מוקף באינטלקטואלים סרבים, שגרו בעיר או שעברו דרכה, כולל חברו לכל החיים בוגובוי אטנאקוביץ', ווק סטפנוביץ' קראג'יץ', ג'ורו דניצ'יץ',  ו. אוסף השירים השני של ראדיצ'ביץ' נחשב לחלש יותר מהאוסף הראשון שלו. סמוך למותו כתב שיר בולט בשם Kad mlidijah umreti (כשחשבתי על מוות).

הוא היה מהסופרים הראשונים שכתבו שירה בשפה הפשוטה של העם הפשוט. הוא ניסה לשחזר את הקצב של שיר העממי, ובכך תמך באמונה של ווק קראג'יץ' שאפילו שירה יכולה להיכתב בשפה הסרבית המתוקנת. ראדיצ'ביץ' הוכיח את עצמו כחשוב מאוד לניצחונו של ווק קראג'יץ' מכיוון שהוא אסף את דור הסופרים והמשוררים הצעירים שלו סביב מטרת הרפורמה בשפה.

סקרליץ' כתב ב"היסטוריה של הספרות הסרבית החדשה" שלברנקו ראדיצ'ביץ' הייתה השפעה משמעותית על , בוגובוי אטנאקוביץ', קוסטה רובארק, יובאן גרצ'יץ' מלינקו ועוד משוררים וסופרים סרבים בני התקופה.

ראדיצ'ביץ' מת משחפת בווינה ב-1853 ובשנת 1883 נקברו שרידיו ב.

שירה
Đački rastanak (הפרידה מחברים לבית הספר) הוא הפופולרי ביותר מבין יצירותיו. בו, ראדיצ'ביץ' תיאר את חיי סטודנטים. לזמן מה הוא מתמסר לרשמים החולפים של הרגע.

ב-Put (מסע), אלגוריה אצילה, ראדיצ'ביץ' מראה מיומנות במינוח סאטירי על ידי סטיגמה של יריביו של ווק סטפנוביץ' קראג'יץ' אשר פסלו את הרפורמות בשפה ובכתיב.

עם Bezimena (בזימנה) הוא שינה את סגנונו, מהשפעות של ביירון והתנועה הרומנטית, לעבר יבגני אונייגין של אלכסנדר פושקין ומאמרו של ויסאריון בלינסקי משנת 1843 על פושקין והריאליזם.

עבודתו העניקה תרומה חשובה לניצחונו של ווק בקרב התרבותי לרפורמה בשפה.

מורשת
ראדיצ'ביץ' השאיר כמה עבודות לא גמורות. הוא השאיר לפחות טקסט אחד הראוי לתשומת לב רבה בכל חקירה על האירוניה הרומנטית הסלאבית, והשיר השאפתני הבלתי גמור בן 1477 שורות, שחובר ב-1849 ובו שני כותרים: Ludi Branko (ברנקו השוטה) ו־Bezimena (ללא שם). שבעים וארבע שנים מאוחר יותר, מבקרי הספרות  ואחיו  מצאו כי בפרגמנט השירי הזה "אין שירה כלשהי" וכי היא "לא ראויה למחמאה מכל סוג שהוא".

הוא נכלל ב-. הוא השפיע על הדורות הבאים של משוררים סרבים, כולל ,  ו.

הפסל שלו שנעשה על ידי  ולוח על בית הולדתו הוסרו במהלך שנות ה-90 מסלבונסקי ברוד. יש שיחות מתמשכות לבניית הפסל מחדש.

חלק משיריו הולחנו.

פרס ברנקו נוסד ב-1954 לכבודו. הוא מוענק עבור ספר השירה הטוב ביותר בסרבית, שכתב על ידי משוררים מתחת לגיל 30.

על שמו נקראו כיכרות בזמון ובסרמסקי קרלובצי.

על שמו נקראים בתי ספר ב, , , נובי סאד, באניה לוקה, , סמדרבו וערים נוספות.

כתבים נבחרים
 Kad mlidijah umreti (כשחשבתי על מוות)
 Tuga i opomena (עצב ואזהרה)
 Đački rastanak (הפרידה מחברים לבית הספר)
 Put (מסע)
 Bezimena (חסר שם)
 Utopljenica
 Osveta

קישורים חיצוניים

Branko Radičević Pesme Biografija 

ביאורים

הערות שוליים
ימין|ממוזער|250px|כוס שתייה עם דיוקן של ראדיצ'ביץ'

קטגוריה:סרבים מקרואטיה
קטגוריה:סופרים סרבים
קטגוריה:נפטרים משחפת
קטגוריה:ילידי 1824
קטגוריה:נפטרים ב-1853