חיל האוויר של איחוד האמירויות הערביות

חיל האוויר של איחוד האמירויות הערביות (ערבית: القوات الجوية والدفاع الجوي الاماراتي) הוא חיל האוויר המשותף למדינות איחוד האמירויות הערביות, והוא חלק מהכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות. הוא יורשו של חיל האוויר של צבא ההגנה של אבו דאבי, שהוקם ב-1968, כאשר האמירויות היו תחת חסות הממלכה המאוחדת.

חיל האוויר של האמירויות כולל 4,000 אנשי צוות, והוא מתפעל 552 כלי טיס.

 היסטוריה 
ראשית ההיסטוריה של חיל האוויר האמירותי מתחילה במאי 1968, עם הקמת כנף האוויר של צבא ההגנה של אבו דאבי, תחת חסות בריטית. מטרות הכנף היו לספק שירות תובלה ותמיכת לחימה לכוחות הקרקע של צבא אבו דאבי. השקעה רבה בראשית שנות ה-70, הבטיחה את הרחבת הכנף הן מבחינת כמות הן מבחינת איכות ויכולות כלי הטיס. בעקבות זאת, שינתה שמה מכנף לחיל אוויר ב-1972. החיל קיבל הדרכה ואימונים רבים מחיל האוויר הפקיסטני. במהלך מלחמת יום הכיפורים באוקטובר 1973, מטסי התובלה של חיל האוויר של אבו דאבי (מסוג Caribou ) שימשו כאמבולנסים אוויריים בירדן.

אמירות דובאי שימרה כוח אווירי משל עצמה – זרוע האוויר של צבא ההגנה של דובאי, עד שב-1999 התמזג אל תוך חיל האוויר האמירותי. למרות האיחוד של שני הכוחות האוויריים, נשמרה מידה קטנה של אוטונומיה ברמת הפיקוד המבצעי – כאשר מטה הפיקוד האווירי המערבי ממוקם באבו דאבי ואילו המרכזי, באבו דאבי.

מאז שנות ה-80, בעקבות אי-יציבות אזורית ועלייה במחירי הנפט, חיל האוויר האמירותי עבר תהליך מודרניזציה מקיף, במטרה לעמוד בסטנדרטים של צבאות נאט"ו.

במלחמת המפרץ ב-1991, איחוד האמירויות סייעה למדינות הקואליציה בכך שביצעה תקיפות אוויריות נגד הכוחות המזוינים של עיראק.
ממוזער|250x250 פיקסלים|מטוסי F-16 ומיראז' 2000 של האמירויות, ו-F-7 פקיסטני, משמאל לימין, טסים במבנה במהלך תרגיל רב לאומי, 9 בדצמבר 2009.
ממוזער|250x250 פיקסלים|מטוס קרב מסוג מיראז' 2000 של חיל האוויר האמירותי, 2008
בשנת 2014 ביצע יחד עם חיל האוויר המצרי תקיפות אוויריות בלוב נגד פלגים איסלאמיסטיים בטריפולי. בספטמבר, הצטרף לתקיפות האוויריות בהובלת חיל האוויר של ארצות הברית נגד מטרות טרור בסוריה ובעיראק, במבצע נחישות טבועה. המדינה פרשה מהקואליציה לאחר שטייס הקרב הירדני מועאז אל-כסאסבה נשבה על ידי המדינה האסלאמית (דאעש) בדצמבר, בהמתנה להשתפרות יכולות החיפוש וההצלה של ארצות הברית באזור.
ממוזער|250x250 פיקסלים|ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון בלוק 60, שפותח במיוחד עבור חיל האוויר האמירותי, 2009
ב-2015, הפציץ חיל האוויר של איחוד האמירויות הערביות מטרות של המדינה האסלאמית בסוריה, בהתקפה אותה הובילה מרים אל-מנסורי, טייסת הקרב הראשונה בחיל האוויר.

ב-2019, נבחר הזאע אל-מנסורי, טייס קרב לשעבר בחיל, על ידי  (MBRSC) כאסטרונאוט הראשון מאיחוד האמירויות הערביות למשימה בת שמונה ימים לתחנת החלל הבין-לאומית (ISS), מ-25 בספטמבר ועד 3 באוקטובר. הוא עבר הכשרה במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים ונשלח במסגרת שיתוף פעולה בין MBRSC לרוסקוסמוס. במהלך שהותו הקצרה על סיפון תחנת החלל יחד עם חברי משלחת 60/61 לתחנה, אל-מנסורי ערך 15 ניסויים שנוצרו על ידי תלמידי בית ספר באיחוד האמירויות ונבחרו במסגרת תחרות MBRSC "מדע בחלל", הוא ערך ניסויים בתצפית על כדור הארץ, צילם את הסיור הראשון אי פעם בתחנת החלל בערבית והפך לאדם המזרח תיכוני הראשון שנחקר לאחר זמן במיקרו-כבידה. מרכז החלל מוחמד בן ראשיד מכנה את משימתו כ"משימה אסטרונאוטית מספר 1 של איחוד האמירויות הערביות" או "השאיפה של זייד".
ממוזער|אל-מנסורי בעקבות נחיתת סויוז MS-12.|250x250 פיקסלים
לאחר כינון הסכמי אברהם, שהביאו לנורמליזציה ביחסים הבילטרליים עם ישראל, החל שיתוף פעולה בין חיל האוויר האמירותי לחיל האוויר הישראלי. במסגרתו, השתתף מפקד החיל איברהים נאצר מוחמד אל-עלווי כאורח בסדנת "דגל כחול" בישראל ב-2021.

חיל האוויר האמירותי, כחלק מהכוחות המזוינים האמירותיים, משתתף בהתערבות הצבאית בתימן בהובלת ערב הסעודית.

 קישורים חיצוניים 














 הערות שוליים 

קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות: צבא וביטחון
איחוד האמירויות הערביות