מוזיאון לידיעת הטבע

ממוזער|250px|"סו", אחד המאובנים הידועים ביותר של טירנוזאורוס רקס, הוא גולת הכותרת של מוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע בשיקגו, ארצות הברית. 
ממוזער|250px|פוחלץ של טיגריס במוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט באוניברסיטת תל אביב, ישראל.
ממוזער| שלדים של שונוזאורוס (משמאל) וג'יגנוטוזאורוס (מימין) במוזיאון הפיני להיסטוריה של הטבע בהלסינקי, פינלנד
מוזיאון לידיעת הטבע או מוזיאון להיסטוריה של הטבע הוא מוזיאון ומוסד מדעי הכולל, אוספים מהטבע ותיעוד עכשווי והיסטורי של בעלי חיים, צמחים, פטריות, מערכות אקולוגיות, גאולוגיה, פליאונטולוגיה, אקלימטולוגיה ועוד.

 היסטוריה 
התפקיד העיקרי של מוזיאון להיסטוריה של הטבע, לספק לקהילה המדעית דגימות עדכניות והיסטוריות לטובת המחקרים של מדעני הקהילה, על מנת להרחיב את הבנתנו אודות עולם הטבע. בחלק מהמוזיאונים יש תערוכות ציבוריות כדי לחלוק עם הציבור הרחב, את היופי והפלא של עולם הטבע; מכונים אלה הם 'מוזיאונים ציבוריים'. חלק מהמוזיאונים כוללים אוספים היסטוריים שאינם טבעיים, זאת בנוסף לאוספים העיקריים שלהם.

חדרי הפלאות היוו אוספים פרטיים שכללו בדרך כלל פריטים אקזוטיים של היסטוריה לאומית, לפעמים מזויפים, המעורבבים עם סוגים אחרים של חפצים. המוזיאון הראשון להיסטוריה של הטבע היה של החוקר השווייצרי קונרד גסנר, שהוקם בציריך באמצע המאה ה-16. המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע, שהוקם בפריז בשנת 1635, היה המוזיאון הראשון להיסטוריה של הטבע שקיבל את צורת המוזיאון המוכרת בימינו כמוזיאון להיסטוריה של הטבע. מוזיאוני הטבע הראשונים אפשרו נגישות מוגבלת, מכיוון שהם היו בדרך כלל אוספים פרטיים או אחזקות של אגודות מדעיות. מוזיאון אשמוליאן, שנפתח בשנת 1683, היה המוזיאון הראשון לתולדות הטבע שהעניק כניסה לקהל הרחב.

מוזיאון טבע לא היה קיים כמוזיאון טיפוסי לפני המאה השמונה עשרה. מבנים אזרחיים ואוניברסיטאיים היו קיימים כדי לאכלס אוספים ששימשו לצורכי מחקר, אולם הם שימשו יותר כמקומות אחסון מאשר מוזיאונים. כל החפצים שנשמרו בהם הוצגו לציבור בפרסומים של מחקרים ושימשו בעיקר כארכיון של ידע מדעי. מבנים אוניברסיטאיים אלה הכילו חפצים רבים והציעו מעט תיאור או פרשנות למבקרים.  האורגניזמים השמורים היו מסודרים בדרך כלל במערכות הטקסונומיות שלהם והוצגו יחד עם אורגניזמים דומים. מוזיאונים לא חשבו על האפשרות של הצגת המוצגים לקהלים מגוונים והם אימצו את תפיסתם המומחים כסטנדרט. 

באמצע המאה השמונה עשרה, הבורגנות ממעמד הביניים גילתה התעניינות מוגברת בעולם המדע. כי היה לה יותר זמן לפעילויות פנאי, ניידות פיזית והזדמנויות חינוכיות מאשר בתקופות קודמות.  צורת התעניינות אחרת בעולם המדע, היו ביקורים בגני החיות, שהפכו פופולריים. בתקופה המודרנית, המוזיאון לתולדות הטבע הפך למרחב חדש לאינטראקציה ציבורית עם עולם הטבע. מוזיאונים החלו לשנות את הדרך שבה הציגו את החפצים שלהם, ושכרו אוצרים בעלי גישות אחרות, כדי להדגיש את התצוגות שלהם. בנוסף, הם אימצו גישות חדשות לעיצוב תערוכות. דרכי ההצגה חדשות האלו והתארגנות המחודשת תמכו בצרכי ההתעניינות של הקהל הרחב במוזיאוני הטבע.

בשנת 1934, התקיים קונגרס המוזיאולוגים הבינלאומי הראשון, שאורגן על ידי חבר הלאומים והתקיים במדריד.  בין 10 במאי 1992 ל-15 במאי 1992, הקונגרס העולמי הראשון לשימור אוספי תולדות הטבע התקיים גם הוא במדריד. 

 חוסר מקום 
עם השנים מבני המוזיאונים החלו לעלות על גדותיהם במוצגים ויכולתם של המוזיאונים לבניית חללים חדשים היה קלוש ביותר, מה גם שבנייתם נמשכה זמן רב. הבעיה החמירה, כשמדינות עשירות החלו לאסוף מוצגים ואורגניזמים אקזוטיים ממדינות אחרות. כפועל יוצא מחוסר המקום במוזיאונים נוצר הצורך במימון המוזיאונים במערבות ממשלתית או מוניצילפית, כפי שמימנים את אוניברסיטאות. 

 שינויי התארגנות 
התמיכה הכלכלית מצד מוסדות המדינה והרשויות המוניציפליות במוזיאונים הובילה לשינויים ארגוניים בהם, שיצרו הזדמנויות חדשות לציבור הרחב לצפות באוספים. התמיכה הממסדית הובילה גם לעיצוב מחדש של המוזיאונים. ההתארגנות החדשה יצרה המושג "סידור כפול" של מוזיאונים. ג'ון אדוארד גריי, שעבד במוזיאון הבריטי בשנות ה-60 של המאה התשע עשרה, יצר הפרידה בין חוקרי המדע לבין הציבור הרחב על מנת שהעבודה המדעית לא תפגע. השימוש בסידור הכפול אומץ ונתמך במהירות על ידי רבים ברחבי העולם. חסיד בולט של השימוש בסידור הכפול היה הזואולוג הגרמני קרל מביוס  שחילק את מוזיאון הטבע בהמבורג כבר בשנת 1866.

המטרה של מוזיאוני הטבע הייתה לא רק להציג את האורגניזמים השונים, אלא גם לתאר את האינטראקציות שלהם עם בני האדם וגם בתוך המערכות האקולוגיות הייחודיות שלהם. חוקרי טבע כמו ג'וזף ליידי האמריקאי דחפו לתת דגש רב יותר על הפרספקטיבה הביולוגית בתערוכות כדי ללמד את הציבור הרחב, יותר על היחסים התפקודיים בין אורגניזמים. דגשים אלו דרשו מומחיות של זואולוגים ובוטנאים. מכיוון שסוג זה של עבודה לא היה אופייני למדענים של אותה תקופה, התפתח המקצוע החדש של אוצר מוזאוני טבע.

 מידע גנומי 
אוספי תולדות הטבע הנמצאים במוזיאוני הטבע הם מאגרים יקרי ערך של מידע גנומי, שניתן להשתמש בהם כדי לבחון את ההיסטוריה של המגוון הביולוגי והשינויים הסביבתיים. שיתופי פעולה בין מוזיאונים וחוקרים ברחבי העולם אפשרו למדענים לפענח קשרים אקולוגיים ואבולוציוניים כמו בחקר ביות הסוסים, שנעשה באמצעות דגימות גנטיות מאוספי מוזיאונים. שיטות וטכנולוגיות חדשות התפתחו כדי לתמוך במוזיאומיקה.  Cilli, E.; Fontani, F.; Ciucani, M.M.; Pizzuto, M.; Di Benedetto, P.; De Fanti, S.; Mignani, T.; Bini, C.; Iacovera, R.; Pelotti, S.; et al. Museomics Provides Insights into Conservation and Education: The Instance of an African Lion Specimen from the Museum of Zoology “Pietro Doderlein”. Diversity 2023, 15, 87. https://doi.org/10.3390/d15010087

מאפיינים
ממוזער|250px|שמאל|גולגולות של טירנוזאורוס וטריצרטופס במוזיאון לתולדות הטבע בווינה
מוזיאון טבע, או מוזיאון להיסטוריה של הטבע (תרגום מילולי למונח Natural History Museum שפירושו הוא "מוזיאון לידיעת הטבע"), מדגיש במוצגיו את הזואולוגיה והבוטניקה, הפלאונטולוגיה, הגאולוגיה, האסטרונומיה ומדעי כדור הארץ.

תצוגות אופייניות כוללות:
 דגמים או סרטי קולנוע קצרים, הממחישים תופעות, שתופסות שטח רב או מתרחשות במשך זמן רב, כגון תופעות גאולוגיות, מטאורולוגיות או אסטרונומיות.
 פוחלצים ושלדים של בעלי חיים, לעיתים בדיורמה תוך שחזור סביבתם הטבעית. גם שלדים של בעלי חיים פרה-היסטוריים, כגון דינוזאורים, נפוצים במוזיאונים כאלו. שלדי דינוזאורים גדולים נחשבים למוצגים מרשימים ומושכי קהל.
 מאובנים או רפליקות שלהם (כלומר: יציקה בתבנית המאובן המקורי). שימוש ברפליקות נעשה בין השאר כדי לשמור על המאובן המקורי ולוודא שהוא יהיה נגיש למחקר.
 לעיתים מוצגים גבישים של מינרלים, בצורתם הטבעית. חלק מהמוזיאונים כוללים גם אבני חן.
 לעיתים נכללת במוזיאון טבע תצוגה אתנוגרפית ואנתרופולוגית המציגה את ממצאי משלחות מחקר לקהילות נידחות של בני אדם בני ימינו, ומתארת אוכלוסיות ילידיות ושבטים עתיקים, ולעיתים קרובות גם את האדם הקדמון ואורח חייו.

בנוסף לתצוגות בנושאי טבע, חלק ממוזיאוני הטבע עוסקים גם במחקר בתחומי מדעי הטבע והפלאונטולוגיה. מוזיאונים אלו מעסיקים צוות של חוקרים ומדענים (כולל דוקטורים בתחומם), טכנאים, עוזרי מעבדה ואנשי שדה העוסקים במחקר ובאיסוף חומרים למוזיאון. מוזיאונים רבים כוללים מחסנים וארכיונים גדולים בהם הם מחזיקים פריטים רבים, בהם מאובנים, מעבר למה שמוצג לקהל הרחב.

בישראל יש מעט מוזיאוני טבע. הבולטים והגדולים שבהם הם אוספי הטבע הלאומיים, מוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט באוניברסיטת תל אביב, מוזיאון הטבע התנ"כי ומוזיאון הטבע בירושלים.

 ראו גם 
האקדמיה למדעים של קליפורניה
מוזיאון הטבע (ירושלים)

 קישורים חיצוניים 


 the Natural History Museum in London 

הערות שוליים

*
קטגוריה:מוזיאונים למדע
קטגוריה:ישראל: מוזיאונים למדע, טכנולוגיה וטבע