חילול לחם הקודש

ממוזער|ציור של פאולו אוצ'לו המתאר את עלילת חילול לחם הקודש של פריז משנת 1290: מלווה כספים יהודי שורף את הלחם וגורם לו לדמם. אשתו וילדיו של היהודי מביטים באימה בדם הזורם מן הבית אל הרחוב, בזמן שחיילים פורצים את הדלת כדי לעצור את החוטא.ממוזער|ויטראז' המתאר יהודים מחללים את לחם הקודש ב, בריסל
חילול לחם הקודש הוא צורה של חילול הקודש על פי מספר זרמים בנצרות, הכרוכה בביזוי לחם הקודש שמייצג את גופו של ישו בטקס האוכריסטיה. בימי הביניים, האשמת יהודים בחילול לחם הקודש הייתה מניע נפוץ לפרעות ביהודי אירופה.

 רקע 
בנצרות הקתולית, בנצרות האוריינטלית, בנצרות האורתודוקסית ובמספר זרמים פרוטסטנטיים, חילול לחם הקודש, גניבתו או מכירתו נחשבים לחטא השווה בחומרתו לביזוי שרידים מקודשים או תמונות של ישו. על פי אמונתם של חלק מהפלגים הנוצריים בימי הביניים, לאחר הטרנסובסטנציאציה דקירת הלחם הייתה עשויה לגרום לו לזוב דם. האשמת העם היהודי ברצח ישו הייתה מקובלת, ודקירת לחם הקודש על ידי יהודים נתפסה לעיתים כניסיון לשחזור הצליבה.

 עלילות דם 
חילול לחם הקודש היה עילה רווחת לעלילות דם בימי הביניים. על פי העלילה הנפוצה, יהודים גנבו או רכשו במרמה או בשוחד את לחם הקודש על מנת לחלל אותו. הם דקרו, שרפו או שברו אותו, וכך גרמו לו לדמם או לצעוק. כאשר הם ניסו להסתיר את חטאם, נעשה נס שעורר את תשומת לב הקהילה הנוצרית והוביל לגילוי הפשע. הנאשמים הועמדו למשפט, ועל פי עדויות או וידויים שנגבו בעינויים, נידונו למוות, לרוב בשריפה. לעיתים קרובות לווה המשפט בפרעות של המון מוסת, בהריסת בתי כנסת ובטבח או גירוש הקהילה היהודית המקומית.Rubin M. Desecration of the Host: The Birth of an Accusation. Studies in Church History. 1992;29:169-185. doi:10.1017/S0424208400011281

עלילת חילול לחם הקודש המתועדת הראשונה אירעה בשנת 1243 ב שבגרמניה, והובילה לשריפתם של יהודי הקהילה המקומית על גבעה סמוכה לעיר. האשמות דומות גרמו לרדיפות אנטישמיות נרחבות בפריז (1290), בנירנברג (1298), ברגנסבורג (1298), בסנקט פלטן (1306), בגיסטרו (1330), בדגנדורף (1338), בוולפסברג (1338), בברצלונה (1367), בבריסל (1370), בטרואל ובווסקה (1377), בפראג (1389), בפוזנן (1399), בגלוגוב (1401), בזלצבורג (1404), בקרקוב (1407 ו-1423), בסגוביה (1410), בוורוצלב (1453), בפסאו (1477), במקלנבורג (1492), בפלזן (1504), בברנדנבורג (1510), באלזס (1514), בסוכצ'ב (1556) ועוד. בשנת 1631 נשרף על המוקד היהודי האחרון באשמת חילול לחם הקודש. עלילות חילול לחם הקודש פחתו בהדרגה עם עליית הרפורמציה הפרוטסטנטית, אך המשיכו עד המאה ה-19; ההאשמה המתועדת האחרונה הייתה בברלאד שברומניה, בשנת 1836.

 קישורים חיצוניים 

 Desecration of Host,  The Jewish Encyclopedia

 הערות שוליים 

קטגוריה:יהודים ויהדות בימי הביניים
קטגוריה:עלילות דם
קטגוריה:נצרות
קטגוריה:חילול הקודש