נוח פלדמן

נח רעם פלדמן (באנגלית: Noah Raam Feldman; נולד ב-22 במאי 1970) הוא אקדמאי וחוקר משפטי אמריקאי. הוא פרופסור פליקס פרנקפורטר למשפטים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד ויו"ר חברת עמיתי אוניברסיטת הרווארד . הוא מחברם של 12 ספרים, מנחה הפודקאסט Deep Background, ובעל טור לענייני ציבור ב-Bloomberg Opinion. הוא כתב בעבר באופן קבוע ב"ניו יורק טיימס מגזין".

עבודתו של פלדמן מתמקדת באתיקה ובמשפט חוקתי, עם דגש על חדשנות, חופש ביטוי, משפט ודת והיסטוריה.

 ביוגרפיה מוקדמת ולימודים 
פלדמן גדל בקיימברידג', מסצ'וסטס, בבית יהודי אורתודוקסי. הוא למד שפות ותרבויות של המזרח הקרוב באוניברסיטת הרווארד. בשנת 1990, הוא זכה במלגת "הארי ס. טרומן"  היוקרתית. פלדמן סיים את לימודיו ראשון בכיתתו ב-1992, עם תואר ראשון באמנויות, בהצטיינות.

עם סיום לימודיו בהרווארד, זכה פלדמן במלגת רודס ללימודים בקולג' כרייסט צ'רץ' שבאוניברסיטת אוקספורד. בשנת 1994 הוא קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה בלימודי המזרח (התמקד באתיקה של אריסטו והקבלה האסלאמית שלה). בהיותו באוקספורד, הוא היה חבר באגודת לחיים של האוניברסיטה . לאחר מכן חזר פלדמן לארצות הברית כדי ללמוד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל, שם היה עורך ביקורת הספרים של כתב העת Yale Law Journal . הוא סיים את לימודיו עם תואר דוקטור למשפטים בשנת 1997.

לפי הרווארד מגזין , פלדמן הוא רב לשוני. הוא שולט באנגלית, עברית, ערבית וצרפתית, בקוריאנית מדוברת, וקורא יוונית, לטינית, גרמנית, איטלקית, ספרדית וארמית.

 קריירה 
 קריירה משפטית 
לאחר שסיים את לימודי המשפטים, פלדמן היה בין השנים 1997 ל-1998 עוזר משפטי לנשיא בית המשפט לערעורים במחוז קולומביה השופט הארי ט. אדוארדס . לאחר מכן, בין השנים 1998 ל-1999, היה עוזר משפטי לשופט בית המשפט העליון של ארצות הברית השופט דייוויד סוטר.

בשנת 2001 פלדמן הצטרף לפקולטה של בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק, שם הפך בשנת 2005 לפרופסור מן המניין, ושנה לאחר מכן מונה לפרופסור  למשפטים.

בשנת 2007, פלדמן הצטרף לפקולטה של בית הספר למשפטים בהרווארד כפרופסור במיס  למשפט בינלאומי, לימד קורסים על התיקון הראשון, החוקה והסדר הבינלאומי. בשנת 2014 מונה לפרופסור פליקס פרנקפורטר למשפטים בבית הספר למשפטים בהרווארד.

פלדמן נבחר בשנת 2006 להיות עמית נלווה בכיר במועצה ליחסי חוץ . ובתחילת שנות האלפיים, היה עמית נלווה בקרן אמריקה החדשה .

 כתיבת ספרים 
פלדמן פרסם עשרה ספרי עיון ושני ספרי חקר מקרה (Case Sudy או Casebook ) וכדלקמן:

 "החוקה השבורה - לינקולן, עבדות והתבססות אמריקה";
 "מחולק על ידי אלוהים - בעיית אמריקה הכנסייתית, ומה עלינו לעשות בקשר אליה";
 "מה שאנו חייבים לעיראק - מלחמה ואתיקה של בניית אומה";
 "מלחמה מגניבה - עתיד התחרות הגלובאלית";
 "עקרבים - הקרבות והניצחונות של שופטי בית המשפט העליון הגדולים של פ. ד. רוזוולט";
 "שלושת חייו של ג'יימס מדיסון - גאון, פרטיזן, נשיא";
 "החורף הערבי - טרגדיה";
 "עלייתה ונפילתה של המדינה האיסלמית";
 "אחרי הג'יהאד - אמריקה והמאבק לדמוקרטיה אסלאמית";
 "להיות יהודי היום: מדריך חדש לאלוהים, לישראל ולעם היהודי".
את 2 ספרי חקר מקרה הוא כתב יחד עם קתלין סאליבן , וכל אחד מהם יצא לאור בכמה וכמה הוצאות:

 חוק חוקתי (Constitutional Law);
 חוק התיקון הראשון (First Amendment Law).

בין השנים 2005 עד 2011 הוא היה סופר תורם עבור הניו יורק טיימס מגזין.

מאז 2012, הוא בעל טור קבוע ב-Bloomberg Opinion. הוא גם תורם באופן קבוע מאמרים ל-The New York Review of Books על נושאים חוקתיים ובית המשפט העליון.

 אירוח פודקאסט 
מאז 2019, פלדמן מנחה את הפודקאסט "רקע עמוק", המופק על ידי תעשיות פושקין . "רקע עמוק" מתמקד בהקשרים ההיסטוריים, המדעיים, המשפטיים והתרבותיים, העומדים בבסיס החדשות, תוך התמקדות בכוח ובאתיקה. הוא ראיין בין היתר את מלקולם גלדוול, לורי ר. סנטוס  ומארק ליפשיץ .

 ארגונים והשתייכויות 
בשנת 2003 מונה פלדמן ליועץ חוקתי בכיר של הרשות הזמנית של הקואליציה שהקימה ארצות הברית בעיראק. במסגרת תפקידו הוא ייעץ בניסוח של חוק המעבר המינהלי , המקדים לחוקה העיראקית.

בשנת 2010 הוא הפך לעמית בכיר בחברת העמיתים של אוניברסיטת הרווארד, ובשנת 2020 הוא מונה ליו"ר החברה

הוא המנהל המייסד של תוכנית ג'וליס-רבינוביץ למשפט יהודי וישראלי בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.

 מועצת הפיקוח של פייסבוק 
פלדמן ייעץ לפייסבוק על הקמת מועצת הפיקוח שלה, שחבריה הוכרזו ביוני 2020. זאת לאחר שמנכ"ל פייסבוק הכריז על הקמתה בשנת 2019, שלדבריו זו אמורה להיות "דרך חדשה עבור אנשים לערער על החלטות תוכן לגוף עצמאי, שהחלטותיו יהיו שקופות ומחייבות", בהתבסס על הרעיון ש"פייסבוק לא צריכה לקבל כל כך הרבה החלטות חשובות לגבי חופש ביטוי ובטיחות (ברשת) בעצמה". לפי פלדמן, שיזם את הצגת הרעיון בפני מארק צוקרברג והיה "אדריכל התכנית": מטרת מועצת הפיקוח היא להגן ולהבטיח את חופש הביטוי בפלטפורמה, על ידי יצירת גוף עצמאי שיבדוק את הדברים החשובים ביותר של פייסבוק: החלטות ניהול תוכן. בראיון איתו בכתב העת הטכנולוגי "פאסט קומפאני , הוא הסביר כיצד ניתן להתייחס בפורום שכזה במהירות, ובזמן אמיתי, לכל מיני זיופים או מסרים מרעילים ומפוברקים.

 העדות נגד טראמפ 
ב-4 בדצמבר 2019, פלדמן, לצד הפרופסורים למשפטים פמלה קרלן , מייקל גרהרדט  וג'ונתן טורלי  - העידו בפני ועדת המשפט של בית הנבחרים של ארצות הברית בנוגע לעילות החוקתיות להדחה הנשיאותית בחקירת ההדחה נגד הנשיא דונלד טראמפ. לדבריו שם: "יום אחד, לא נהיה יותר בחיים, ונלך לאן שלא נלך, למקום הטוב או למקום אחר, ואולי נפגוש שם את מדיסון והמילטון", הציע פלדמן. "והם ישאלו אותנו: 'כשנשיא ארצות הברית פעל להשחית את מבנה הרפובליקה, מה עשית?' ותשובתנו לשאלה זו חייבת להיות שפעלנו לפי הנחיית אבות האומה, וחייב להיות שאם הראיות תומכות במסקנה זו, בית הנבחרים יפעל להדיח אותו."

 בעיני הציבור 
בשנת 2020 כתב מגזין הרווארד על פלדמן כדלקמן:

בשנת 2019 פרסם הניו יורק טיימס ב"מי זה נח פלדמן?"

בשנת 2008 נבחר פלדמן ברשימת "75 האנשים המשפיעים ביותר במאה ה-21" של אסקווייר. המגזין כינה אותו "כאחד מהמבוקשים ביותר על ידי הרשויות במדינה", "סופר מוערך" ו"אינטלקטואל ציבורי של זמננו".

בשנת 2006, ניו יורק מגזין כינה את פלדמן "האינטלקטואל הציבורי הגדול הבא", ומאוחר יותר, כ"המוח היפה ביותר" בגיליון "האנשים היפים ביותר".

בשנת 2005, הניו יורק אובזרוור כינה את פלדמן "אחד מקומץ "חְנוּנִים" משפטיים רציניים בעלי קורות חיים, שהסיכויים שלהם לכס השיפוט הגדול הם מקור לספקולציות תמידיות בקרב חברים ועמיתים".

 ביקורתו על היהדות האורתודוקסית המודרנית והפולמוס בגינה 
במאמר שלו ב"ניו יורק טיימס מגאזין" מיולי 2007: "פרדוקס אורתודוקסי", סיפר פלדמן על חוויותיו על גבולות ההכלה וההדרה של הקהילה היהודית האורתודוקסית המודרנית שבה גדל, במיוחד בבית הספר התיכון שלו, בית הספר (ישיבת) רמב"ם. הוא טען כי בחירתו להתחתן עם לא יהודייה הובילה (9 שנים קודם לכתיבת המאמר) לנידוי על ידי בית הספר, שבמסגרתו הוא וארוסתו דאז ממוצא קוריאני (שהפכה שנתיים מאוחר יותר לרעייתו) הוסרו לכאורה מתצלום של מפגש הכיתה שלו שפורסם בעלון בית הספר. להאשמותיו הוא הוסיף שעדכונים ששלח לביטאון בית הספר לא הועלו בכוונת מכוון. בתגובה נטען שלא רק הם הוסרו מהתמונה עקב צפיפותה, ומכיוון שעמדו בשולי הקבוצה, הוסרו מהתמונה יחד עם אחרים. "פלדמן העלה במאמרו את שאלת הנישואים המעורבים כסתירה פנימית של האורתודוקסיה המודרנית - בין ההגבלות ההלכתיות לפתיחוּת שמצווה המודרנה. הוא הזכיר עוד אנקדוטה כאובה מימי לימודיו ב"רמב"ם": רב שהבהיר לתלמידים שההלכה אוסרת על חילול שבת לשם הצלת גוי, וכי פעולה כזאת מותרת רק אם כוונתה לשם "דרכי שלום". פלדמן הזכיר גם את הרקע האורתודוקסי-מודרני של ברוך גולדשטיין ושל יגאל עמיר, אבל הקפיד לציין שמאותו בית ספר ממנו בא גולדשטיין, צמחו גם שני חתני פרס נובל. הוא הדגיש את הסתירות הפנימיות של האורתודוקסיה המודרנית, שיכולה ליצור גם חתני פרס נובל וגם רוצחים כמו גולדשטיין".

כנגד ביקורתו כנגד האורתודוקסיה המודרנית, יצאו רבים מבכירי האורתודוקסיה בארצות הברית והקהילה היהודית הכללית שם. בין אלה נמנו: הנשיא לשעבר של ישיבה יוניברסיטי, מוסד הדגל של האורתודוקסיה המודרנית, הרב נחום (נורמן) לאם, ואנשי אקדמיה יהודים נוספים, הסופר והוגה הדעות הלל הלקין, הרב שמואל בוטח וגם עורכי עיתונים כמו אנדרו סילו-קרול , עורך , עמי עדן, העורך הראשי של "הפורוורד", וגם בג'רוזלם פוסט יצא טור נגדו, ועוד. הביקורת התייחסה גם לעובדה שפרסם את מאמרו בניו יורק טיימס, ולא באחד מהעיתונים היהודיים שמופצים בארצות הברית, וגם כנגד העובדה שהשתמש בטיעון פותח של אירוע מלפני 9 שנים, כמו גם העובדה שלפני שנים אחדות התנדב פלדמן לייצג, ללא תשלום, את מועצת רובע טנאפליי בניו ג'רזי, שסירבה לבקשת הקהילה האורתודוקסית היהודית להתקין בתחומה עירוב.

הפולמוס הפך גם לסוגיה אתית עיתונאית. העיתון "ג'ואיש ויק", אחד משני השבועונים היהודיים הבולטים בארצות הברית, דיבר עם צלם התמונה שטען, כי פלדמן וזוגתו לא נכללו בתמונה פשוט משום שזאת כללה אנשים רבים מדי, והם עמדו בקצה השמאלי של קבוצת המצטלמים. לדבריו, פלדמן ו"ניו יורק טיימס" ידעו זאת עוד לפני פרסום המאמר. בתגובה דרש "האיגוד האורתודוקסי" (אחד הארגונים החזקים של האורתודוקסיה האמריקאית) את התנצלות "ניו יורק טיימס", ואת הפסקת כתיבתו של פלדמן בעיתון, ואף השווה את הפרשה לפרשת ג'ייסון בלייר (עיתונאי "ניו יורק טיימס" שהתגלה כזייפן כתבות סדרתי). הניו יורק טיימס טען שפלדמן מעולם לא כתב שתמונתו הוסרה בכוונה, ובראיון ל"הארץ" אמר: ש"הצלם צילם שבע תמונות, בשש מהן אשתי ואני הופענו, אבל בית הספר פרסם את התמונה האחת שבה לא הופענו". מאידך, בעקבות הפולמוס, ה"ג'ואיש ויק" עצמו טרח להצביע על הפער בין העמדות המוצהרות של האורתודוקסיה לבין עמדותיה בפועל. ונתן דוגמאות לכך.

 אחרי ה-7 באוקטובר 2023 
בעקבות העלייה החדה באנטישמיות בעולם המערבי בעקבות טבח שבעה באוקטובר ופעולות ישראל בעזה בעקבותיו, פלדמן והטיים מגאזין העלו בסוף פברואר 2024 מאמר שלו שנקרא "האנטישמיות החדשה", כשעל עמוד השער של המגאזין הופיע מגן דוד גדול עם שם המאמר. במאמר הוא מצביע על הנתונים המדאיגים בעלייה באנטישמיות, ועל כוכבי רשת פופולריים שמשתתפים בה. הוא מסכם וכותב שהסוג החדש של האנטישמיות שמכוון כלפי ישראל, אינו עוסק בסופו של דבר ביהודים, אלא בדחף האנושי להפנות את האצבע כלפי מישהו שאפשר לגרום לו לשאת את כובד החוליים החברתיים שלנו. דיכוי הוא אמיתי לדבריו, וניתן להפעיל כוח ללא צדק. ישראל לא צריכה להיות חסינה מביקורת כשהיא פועלת שלא כהלכה. עם זאת, ההיסטוריה הנוראה והחוסן הבלתי מנוצח של האנטישמיות גורמים לכך, שדרכים של התקפה רטורית על ישראל ועל יהודים, צריכים להיות נתונים לבדיקה קפדנית.

 חיים אישיים 
פלדמן גרוש מג'ני סוק , פרופסור למשפטים בבית הספר למשפטים בהרווארד וסופרת תורמת בניו יורקר, ממנה יש לו שני ילדים. ב-2023 הוא התארס לג'וליה אליסון , אישיות טלוויזיונית, שנמצאת בהליכי גיור.

קישורים חיצוניים


 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970