אמיל ארמין

אמיל ארמין (באנגלית : Emil Armin ; 1 באפריל 1883 – 2 ביולי 1971) היה אמן יהודי אמריקאי הידוע בשימוש שלו בצבעים עזים ובעבודות מכחול. משנות ה-20 ועד מותו ב-1971, שמר ארמין על מעורבות גבוהה בקהילה האמנותית של שיקגו.

מבקר האמנות סמואל פוטנם, מה"שיקגו איבנינג פוסט", תיאר את ארמין כ"אמן הרגיש ביותר בשיקגו... עם נשמה של איכר ומשורר ומוח של פילוסוף."

 ראשית חייו 
ארמין נולד באוסטרו-הונגריה ב-1883. סבו היה סופר סת"ם יהודי, שהעתיק מגילות קודש לבית הכנסת המקומי. ארמין החל לצייר בגיל חמש וככל הנראה למד גילוף עץ מאביו, הירש ליב, שהיה אמן חובב.

כאשר ארמין היה בן 10, הוריו מתו. הוא גדל בעזרת אחיו המבוגרים עד שקיבל עבודה במשרה מלאה במסעדה בגיל 14 ועבר לגור בבית הבעלים. ב-1901, כשהיה בן 18, הוא עבר לצ'רנוביץ כדי ללמוד אמנות לאחר שמנהל המסעדה עודד אותו ללמוד בבית ספר לאמנות

בשנת 1905 היגר ארמין לארצות הברית, כדי להצטרף לאחיו זיגמונד ופרידה בשיקגו, שם המשיך לצייר סקיצות בכל פעם שהיה יכול בזמן שעבד בחנות של בן דוד עשיר.

ארמין החל את לימודיו בבית הספר לאמנות של שיקגו בשנת 1908, והוא המשיך לעבוד וללמוד בכל הזדמנות אפשרית, אפילו בתקופות של מאבק כלכלי גדול. בשנת 1916, לאחר שחסך ארבע מאות דולרים מעבודותיו הרבות, הוא עבר משיעורי לילה ללימודי יום כסטודנט במשרה מלאה, תוך הפסקה רק במהלך מלחמת העולם הראשונה כדי לקבל עבודה בייצור רתמות ארטילריה בשמונה עשר דולר לשבוע.

הוא למד אצל ג'ורג' בלוז, רנדל דייווי והרמן זאקס, ושאב השראה מהם. מדריכים אחרים כללו את אנלה בנדיקט, אלברט הנרי קרביאל, אנטונין סטרבה, ג'ון וו. נורטון והארי ל. טימינס. באביב 1920, בגיל 36 ו-12 שנים. לאחר שנרשם לראשונה לשיעורי הלילה, ארמין סיים את לימודיו.
ממוזער|פסגת ההר, 1924

 קריירה 
יצירות האמנות של ארמין כללו ציורים, חיתוכי עץ, גילופי עץ, פסלים, קריקטורות ותחריטים, אך הוא ידוע בעיקר בזכות ציוריו. הוא היה צייר מודרניסטי, בעל חיבה לציור נופים, עמים פרימיטיביים, פרחים ובעלי חיים.

בעבודתו סינתז ארמין מגמות אמנותיות עם השראה שאובה משורשיו היהודיים וממסורות האיכרים של דרום מערב אמריקה ומולדתו מזרח אירופה.

רוב עבודתו הושלמה בשיקגו. לאחר סיום לימודיו, ארמין הצטרף לקבוצת אמנים, ביניהם גרטרוד אברקרומבי, פרנסיס סטריין וצ'ארלס בייזל, במושבת אמנים שם חי ועבד עד 1925. (קבוצת אמנים זו נקראה קבוצת הרחוב החמישים שבע ונודעה גם בשם מושבת פארק ג'קסון.

ארמין חלק סטודיו לאמנות עם עמיתו המודרניסט טודרוס גלר מ-1926 עד 1930. לאחר מכן עבר לזמן קצר לצד הצפוני של שיקגו, שם עבד והתגורר בשדרות סאניסייד לפני שחזר לצמיתות לסאות' סייד בשדרות הארפר בהייד פארק.

בשנות ה-30 הוא נכנס ליריד האמנות של גרנט פארק, ועבד כצייר בעבודות ממשלתיות בזמן המשבר הגדול. בשנת 1940, ארמין השיג עבודה עבור פרויקט האמנות של אילינוי. כמו כן, בשנת 1940 הקים ארמין, יחד עם אמנים יהודים מקומיים נוספים, את מועדון האמנות היהודית האמריקאית והמשיך להציג איתם עד מותו.

הוא הרחיב את אופקיו מעבר לשיקגו, עבר לזמן קצר לדייטון ועשה טיולים לדיונות באינדיאנה, וויסקונסין, ניו מקסיקו, מיין  ומאוחר יותר לאגם צ'אפלה במקסיקו.

במשך הזמן, ארמין הצליח להתפרנס בצניעות כאמן, למכור את אמנותו ולהתפרנס בעבודות מזדמנות בהוראת אמנות, כולל עבודה עם המועצה היהודית לחינוך והוראה בהאל האוס.
ממוזער|289x289 פיקסלים|חיתוך עץ, שיקגו 1925
ארמין הציג בתערוכות אזוריות וארציות עד שמת בגיל 88.

 המודרניזם בשיקגו 
לאחר סיום לימודיו ב-1920, ארמין הפך לחבר פעיל בקהילת האמנות המודרניסטית המתהווה של שיקגו, אשר הדגישה את חופש הביטוי האישי כתורה הבלעדית. (היסטוריונית האמנות סו אן פרייס תיארה את תנועת המודרניזם של שיקגו כ"המאבק המטורף של העיר בין הדור הוותיק שקידם את האידיאלים של האמנות המסורתית של המאה התשע-עשרה לבין אוונגרד של ציירים, מאיירים, צלמים ופסלים שדגלו באמנות המודרניסטית החדשה מאירופה."

בשנת 1913, ארמין ביקר בתערוכת הארמורי כשהוצגה במכון לאמנות בניו יורק, והוא הושפע מהמודרניזם האירופי והאמריקאי.

בהשראת התנועה המודרניסטית, ארמין ואמני שיקגו אחרים הקימו קבוצות פתוחות וחופשיות משלהם כדי לספק אלטרנטיבה למכון האמנות השמרני של שיקגו.

 נישואים ומשפחה 
בשנת 1945, בגיל 65, ארמין התחתן עם הילדה רוז דיימונד, עובדת סוציאלית בשירות המשפחה והקהילה היהודית בשיקגו.

 גלריה 

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:מהגרים לארצות הברית
קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה:אמנים יהודים
קטגוריה:בוגרי המכון לאמנות של שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1883
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1971