דניאל כהן (אפידמיולוג)

דניאל (דני) כהן (נולד ב-4 בינואר 1954, כ"ח בטבת ה'תשי"ד) הוא פרופסור אמריטוס ישראלי לאפידמיולוגיה ורפואה מונעת ומומחה בינלאומי למניעה ובקרת מחלות מידבקות ולפיתוח והערכת חיסונים. מיקוד מיוחד במחקריו הוא פיתוח חיסונים אנטריים והוא נמנה עם החוקרים המובילים בעולם בפיתוח חיסון נגד שיגלוזיס (דיזינטריה חיידקית).

 ביוגרפיה 
כהן נולד בבוקרשט בשנת 1954 לאימו רחל "רלה" שהייתה מורה לשפות ומחנכת, ולאביו אברהם, שהיה מדען וארכנולוג וכיהן כחוקר בכיר ומנהל מחלקה ב-,Grigore Antipa מוזיאון הטבע הלאומי של רומניה, ואף גילה זן עכביש אשר נקרא על שמו.(Nemesia panonica coheni)

כהן התחנך בבית הספר יסודי בעיר ובתיכון Matei Basarab, במקביל ללימודים בתלמוד תורה תחת הרב דוד משה רוזן, שהיה הרב הראשי של רומניה.

בשנת 1973 עלה לארץ ביחד עם אימו וסבו ללוד, ושנה לאחר מכן השתכנו ביפו על גבול בת ים. בשנת 1976, התגייס לצה"ל כעתודאי.

 קריירה צבאית 
לאחר לימודי עתודה עסק במגוון תפקידים בצה"ל כאשר תפקידו הראשון היה קצין במעבדה הרפואית המרכזית בחר"פ. בשנת 1984, קודם לתפקיד קצין מחקר ולאחר מכן ראש מדור מחקר בענף בריאות הצבא במפקדת קצין רפואה ראשי.

בין השנים 2002-1988 ייסד את המכון לחקר מחלות זיהומיות וחיסונים בחיל הרפואה ועמד בראשו. המכון עסק במחקר יישומי בעל אוריינטציה אוכלוסייתית וצבאית במניעת מחלות זיהומיות. בשנים אלו, יצר יחד עם פרופ' מנפרד גרין  שיתוף פעולה מחקרי עם המכון למחקר רפואי של הצבא האמריקאי Walter Reed Army Institute of Research, המכונים הלאומיים של ארצות הברית, והמרכז לבקרת מחלות של ארצות הברית ומוסדות אחרים, בנוגע למחלות וחיסונים בעלי חשיבות צבאית ולאומית כגון דלקת כבד נגיפית A, קדחת הנילוס המערבית, שיגלוזיס ועוד.

ביחד עם שותפיו, הצליח כהן לגייס תקציבי מחקר כדי לתמוך במחקרים אלה, לבנות קבוצת מחקר ומעבדת מחקר ראשונה מסוגה בחיל הרפואה. ממצאי מחקרים אלה תרמו בקביעת המדיניות המניעתית, שהובילה להפחתה ניכרת בהיקפם של המחלות האנטריות בצה"ל.

בשנת 1994, קודם לדרגת סגן אלוף ובשנת 2000, זכה לפרס ראש אט"ל על מפעל חיים על תרומה מיוחדת לקידום המחקר והקמת תשתית מדעית וארגונית בתחום החיסונים בצה"ל ובישראל.

בין השנים 1994-2002, במקביל לשרותו בצה"ל, זכה למינוי אקדמי של מרצה בכיר (1994) ופרופסור חבר (2000) בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.

 קריירה אקדמאית 
במסגרת העתודה האקדמית, למד כהן, בין השנים 1976-1973, לתואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון), ב-1984 סיים לימודי תואר שני בבריאות הציבור באוניברסיטה העברית בירושלים (בהצטיינות) תחת הנחייתו של פרופ' ג'רמי קרק (ז"ל) ולאחריהם, השלים לימודי דוקטורט באפידמיולוגיה ומיקרוביולוגיה בהנחייתו של פרופי יצחק אופק בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב בשנת 1990.

בשנת 2002, הצטרף כהן לאוניברסיטת תל אביב כפרופסור חבר. בשנת 2006, הפך לפרופסור מן המניין בחוג לאפידמיולוגיה ורפואה מונעת ושימש כראש החוג בין השנים 2011-2007.

בשנת 2011, נבחר לתפקיד ראש בית הספר לבריאות הציבור, בו כיהן עד לשנת 2017. בשנת 2019, חזר לתפקיד (כממלא מקום) למשך שנה.

בין השנים 2018-2009 כיהן כראש המכון לאפידמיולוגיה וחקר הסרטן ע"ש סטנלי סטייר.

בשנת 2014, שימש כשותף מייסד של תוכנית בריאות הציבור בבית הספר לרפואה באוניברסיטת קופרבלט בזמביה.

בשנת 2020, כיהן כחבר בקבוצת הייעוץ הטכנית של ארגון הבריאות העולמי בנושא תעדוף חיסונים מועמדים לחיסון (TAG-CVP).

נכון לדצמבר 2023, כהן לוקח חלק פעיל כחבר בוועדות ייעוץ בישראל ושאר העולם בנוגע למחלות זיהומיות וחיסונים והוא מכהן כיו"ר הקונסורציום המזרח-תיכוני לבקרה של מחלות מידבקות.

החל משנת 2009, מופקד כהן גם על הקתדרה למניעה ובקרת סרטן ע"ש דיאנה וסטלני סטייר. כהן ייסד את פורום המחקר באפידמולוגיה של מחלות זיהומיות וביטחון ע"ש טיבריו שוורץ בשנת 2008, ואת תוכנית קורסי הקיץ הבינלאומית ללימודים מתקדמים באפידמולוגיה ורפואה מונעת (בשנת 2011), בשיתוף בתי הספר לרפואה ובריאות הציבור של אוניברסיטת Johns Hopkins שבבולטימור, ארצות הברית.

במהלך הקריירה חיבר כהן כ-300 מאמרים, שפורסמו בכתבי עת ועברו ביקורות עמיתים, וכן הנחה סטודנטים רבים לתואר שני ושלישי. זכה, כחוקר ראשי, במספר רב של קרנות מחקר תחרותיות בארץ ובעולם כתמיכה במחקריו בתחום האפידמיולוגיה של מחלות זיהומיות וחיסונים נגד מחלות אנטריות, ובפרט חיסונים נגד חיידק השיגלה.

מחקריו הסרואפידמיולוגיים על התפתחות חסינות בעקבות חשיפה טבעית לשיגלה בקרב חיילים בתנאי שדה או בקרב ילדים באוכלוסיות צפופות הובילו לשינוי הגישה בעולם בפיתוח תרכיב נגד שיגלוזיס ולמעבר מחיסונים חיים מוחלשים פומיים לתרכיבים אל-תאיים מסוג ה-conjugate vaccine הניתנים בזריקה, שהוכיחו יעילות חיסונית והגנתית נגד המחלה במחקרים קליניים בישראל.

 חיים אישיים 
מתגורר ביישוב שוהם עם אשתו עדית, מהנדסת תעשייה וניהול. לזוג 3 ילדים ו-5 נכדות.

 תארים 
 תואר ראשון בביולוגיה, אוניברסיטת בן-גוריון
 תואר שני בבריאות הציבור, אוניברסיטה העברית בירושלים
 דוקטורט באפידמיולוגיה ומיקרוביולוגיה, פקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת ת"א

 פרסים 
 1984 - פרס על הצטיינות עבודת גמר בתואר שני, מטעם בית הספר לרפואה הדסה והאוניברסיטה העברית בירושלים
 1996 - פרס על הצטיינות במחקר, מטעם המדען הראשי של משרד הבריאות והקרן הקיימת לישראל
 2000 - פרס על מפעל חיים, מטעם ראש אט"ל
 2007 - פרס "סרוב" על השגים מיוחדים בתחום המחקר במיקרוביולוגיה והפידמיולוגיה של מחלות זיהומיות, מטעם האגודה הישראלית למיקרוביולוגיה

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:אפידמיולוגים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954