לסטר מדוקס

לסטר גרפילד מדוקס האב (באנגלית: .Lester Garfield Maddox Sr; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, איש המפלגה הדמוקרטית, כיהן כמושל ג'ורג'יה ה-75 בשנים 1967–1971. כדמוקרט דרומי פופוליסט, בלט מדוקס כתומך אדוק בהפרדה הגזעית, כאשר הוא סירב לשרת לקוחות אפרו-אמריקאים במסעדתו שבאטלנטה, הפיקריק, תוך הפרה של חוק זכויות האזרח של 1964. לאחר שעקב הגבלת כהונה בחוקת ג'ורג'יה הוא היה מנוע מלהיבחר לתקופת כהונה נוספות רצופה כמושל, הוא נבחר כסגן מושל המדינה וכיהן תחת יורשו בתפקיד המושל ג'ימי קרטר.
ראשית חייו
לסטר מדוקס נולד באטלנטה כשני מבין תשעת ילדיהם של דין גרפילד מדוקס, עובד בתעשיית הפלדה, ושל פלונין קסטלברי. מדוקס עזב את לימודיו בבית הספר זמן קצר לפני סיומם כדי לסייע בפרנסת המשפחה ועבד בעבודות שונות, כולל עסקי מקרקעין ומסחר. את השכלתו הוא השלים באמצעות לימודים בהתכתבות. במלחמת העולם השנייה הוא עבד במפעל של בל איירקראפט במריאטה, ג'ורג'יה, שם הוא עסק בייצור מפציצי בואינג B-29 סופרפורטרס.
בעל מסעדה
ב-1944, יחד עם רעייתו האטי וירג'יניה (לבית קוקס), השתמש מדוקס בחסכונות של 400 דולר כדי לפתוח שילוב של מכולת ומסעדה שנקראה "הגריל של לסטר". בעקבות הצלחתם, רכש הזוג מקום בשדרות המפיל באטלנטה, ליד הקמפוס של המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה (ג'ורג'יה טק), בו הם פתחו את מסעדת "פיקריק" (Pickrick).

מדוקס הפך את המסעדה לעסק משפחתי בו עבדו גם רעייתו וילדיו. כמסעדה שנודעה בשל פשטותה, תפריט המטבח הדרומי שלה, כולל מנת ההתמחות, עוף מטוגן, הפכה הפיקריק עד מהרה לעסק משגשג. המסעדה הייתה עבור מדוקס זירה לראשית פעילותו הפוליטית. הוא פרסם בעיתוני אטלנטה קריקטורות של עופות. לאחר החלטת בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך ב-1954, החלו להיות מוצגים בקריקטורות של העופות במודעות בהן הגיבו דמויות העופות על ענייני השעה. על כל פנים, סירובו של מדוקס להתאים את עצמו לשינויים שבאו בעקבות חוק זכויות האזרח של 1964 בא לידי ביטוי כאשר הוא הגיש תביעה משפטית להמשיך להתנהל על פי ההפרדה הגזעית. מדוקס אמר שהוא יעדיף לסגור את המסעדה מאשר לשרת אפרו-אמריקאים. קבוצה ראשונית של מפגינים שחורים הגיע למסעדה, אך לא נכנסה כאשר מדוקס הודיע להם שהוא כבר מעסיק עובדים שחורים רבים. באפריל 1964, ניסו להיכנס למסעדה אפרו-אמריקאים נוספים. מדוקס התעמת איתם כשהוא החזיק בידו ידית מכוש.
ממוזער|250px|לוחית זיכרון באתר בו שכנה מסעדת פיקריק.
לאירוע זה סיפק מדוקס את התיאור הבא:

ה"פלישה" שאליה התייחס מדוקס הייתה שלושה סטודנטים שחורים שביקשו לשבת במסעדה.

מדוקס זכה בהכרתם של תומכי ההפרדה הגזעית באמצעות החכרת ולאחר מכן מכירת המסעדה לעובדים, במקום להסכים לשרת לקוחות שחורים. הוא טען שהסוגיה הייתה לא עוינות כלפי שחורים, אלא זכויות קניין חוקתיות. הוא אף בנה אנדרטה ל"זכויות הקניין הפרטי" ליד המסעדה.

בספריה האזרחית לזכויות האזרח שבאוניברסיטת ג'ורג'יה מצוי הדיווח הבא על סגירת המסעדה:

ב-1965 נרכש בניין המסעדה על ידי הג'ורג'יה טק. במשך שנים הוא שימש כמרכז השיבוץ של המכון ונודע בשם בניין אג'קס. במאי 2009 הוא נהרס.

ראשית הקריירה הפוליטית
במהלך התקופה בה הייתה הפיקריק בבעלותו, ניסה מדוקס פעמיים להיבחר למשרת ראש עיריית אטלנטה. ב-1957 הוא נוצח על ידי ראש העיר המכהן, ויליאם ב. הארטספילד, שעל שמו קרוי נמל התעופה הבין-לאומי הרטספילד-ג'קסון אטלנטה. הארטספילד שאף לגישה מתונה יותר בסוגיות גזעיות. ב-1961 נוצח מדוקס על ידי איוון אלן הבן, כאשר קולות המצביעים הלבנים התפצלו בין שניהם. הצלחתו של אלן להשיג את כל קולות המצביעים השחורים הקנו לו את הניצחון.

ב-1962 התמודד מדוקס בבחירות על משרת סגן מושל ג'ורג'יה מול פיטר זאק גריר, מועמד שהיה שותף לעמדות ההפרדה הגזעית וזכויות המדינות של מדוקס. בניסיון להבדיל את עצמם זה מזה, ניסה כל אחד מהם ליצור ליריבו תדמית של קיצוני. בבחירות זכה גיר ב-55 אחוזים של הקולות מול 45 הקולות שקיבל מדוקס, אשר החל למשוך תשומת לב ברחבי המדינה.

בשנים הבאות, הכריז מדוקס על עצמו כקדוש מעונה של "חברת החירות" כאשר הוא התנגד לממשלה המרכזית שאיימה על זכויות המדינות והעניקה הגנה מיוחדת לקבוצות מיעוט. הוא זוהה בזכות משקפיו חסרי המסגרת, מצחו דמוי הסהר, ראשו הקרח, וקוצר רוחו. נאמר על מדוקס, "יש לנו מהפכה פופוליסטית במובן האמיתי שלה שעוברת לכאן. לבנים שעובדים עבודת כפיים רואים בלסטר מדוקס אדם מסוגם והם נאבקים כדי לבחור בו [כמושל]". המגזין טיים הגדיר את מדוקס כ"גזען צורמני". השבועון ניוזוויק ראה בו כ"דמגוג מהיערות". לפי אחד הדיווחים, קריאתו של המסעדן לשעבר התעלתה מעל המהלך לאימוץ מותג ימני של "פופוליזם", שמציג את הממשל, ולא את העסקים הגדולים, כרשע.
מושל ג'ורג'יה
בחירות 1966
כאשר ביקש מדוקס להיבחר כמועמד המפלגה הדמוקרטית למשרת מושל ג'ורג'יה ב-1966, היה יריבו המרכזי המושל לשעבר אליס ארנול. בחירות אלו התקיימו עדיין בתקופה בה זכייה במועמדות הדמוקרטים בג'ורג'יה הייתה הבטחה לניצחון בבחירות הכלליות. המפלגה הרפובליקנית לא קיימה אפילו בחירות מקדימות, אך היו מצביעים שהיו מזוהים איתה. הרפובליקנים הצביעו בבחירות המקדימות הפתוחות של הדמוקרטים, וכמה מהם בחרו מועמד שהם האמינו שככל הנראה יפסיד בבחירות הכלליות מול המועמד שלהם, בו קאלווי. בבחירות הכלליות זכה ארנול ברוב הקולות, אך לא עלה בידו להשיג את הרוב הדרוש. מדוקס, שהגיע למקום השני, התמודד מול ארנול בסיבוב השני. חבר הסנאט המדינתי, ג'ימי קרטר הגיע למקום השלישי. שוב הצביעו חלק מהרפובליקנים בסיבוב השני של הדמוקרטים. ארנל כמעט ולא ניהל מסע בחירות בסיבוב השני, ומדוקס ניצח כאשר זכה ב-443,055 קולות מול 373,004 של ארנול.

מדוקס התלוצץ על כך שהוא זכה במועמדות המפלגה "בלי כסף, בלי פוליטיקאים, בלי טלוויזיה, בלי עיתונים, בלי מרטין לותר קינג, בלי לינדון ג'ונסון, ועשינו זאת!". הוא התבדח בהמשך שג'ונסון היה "מנהל מסע הבחירות הטוב ביותר שהיה אף על פי שהוא גרם לסגירת העסק שלי", בהתייחסו לסגירת מסעדת הפיקריק כדי להימנע מביטול ההפרדה הגזעית בה. כאשר ניצח בסיבוב השני, מדוקס, שהיה בפטיסט, שלא עישן ולא שתה, תיאר את האל כ"מנהל מסע הבחירות" שלו.

תומכיו ההמומים של ארנול הכריזו על מועמדותו הבלתי רשמית של ארנול בבחירות הכלליות (התאפשרה כתיבה בכתב יד של מועמדים, אף על פי שלא נבחרו באופן רשמי בבחירות המקדימות - write-in), בעומדם על כך שתושבי ג'ורג'יה ראויים למועמד דמוקרטי מתון לצד מדוקס וקאלווי השמרנים. בקמפיין שלו במערכת הבחירות הכלליות, השווה מדוקס את הרפובליקנים של קאלווי לצעדה אל הים בפיקודו של גנרל צבא האיחוד ויליאם שרמן ב-1864 במלחמת האזרחים האמריקאית. הוא מתח ביקורת על מפעל הטקסטיל של משפחת קאלווי, והאשים אותה במתן שכר של עשרה דולרים לשבוע. מדוקס אמר שקאלווי לא היה מסוגל להזדהות עם החוואים, בעלי העסקים הקטנים ועם המובטלים: "עדיף יהיה לו לפרוש אם הוא ידע על האנשים כמו שהוא יודע על דולרים". מדוקס אמר שגני קאלווי  העסיקו שוטרים בשכר כדי לשמור על ההפרדה הגזעית בפארק התיירות, אך שופט בית המשפט הגבוה אימת שקאלווי החזיק במדיניות כניסה חופשית לאתר.

בבחירות הכלליות זכה קאלווי ברוב קולות המצביעים, ובכך היה לרפובליקני הראשון שזכה לרוב בבחירות למשרת מושל ג'ורג'יה מאז תום תקופת השיקום. מדוקס הגיע למקום השני, ויותר מ-52,000 מצביעים כתבו בכתב יד את שמו של ארנול בפתקי ההצבעה שלהם. על פי חוקי הבחירות שהיו בתוקף אז, נדרש בית המחוקקים של ג'ורג'יה לבחור כמושל באחד משני המועמדים שהגיעו לשני המקומות הראשונים, ומשמעות הדבר הייתה שהם לא יכלו לבחור בארנול. כשבבית המחוקקים היה רוב מוחלט לדמוקרטים, נבחר מדוקס כמושל. בערבו של 10 בינואר 1967, דקות ספורות לאחר אישור בחירתו על ידי בית המחוקקים, הושבע מדוקס כמושל ג'ורג'יה ה-75.
כהונתו
מדוקס ניהל מערכה לטובת זכויות המדינות ושמר על עמדותיו בעד ההפרדה הגזעית כאשר כיהן כמושל. לאחר רצח מרטין לותר קינג, הוא מנע מקינג את הזכות שארונו יוצב בקפיטול המדינתי לאחר שקיבל מידע מסוכנים חשאיים של משטרת אטלנטה שהייתה כוונה של משתתפי ההלוויה להסתער על מתחם הקפיטול. מידע זה לא היה יותר מאשר שמועה. הסוכנים החשאיים לא סיפקו כל עדות לכוונה זו. כאמצעי זהירות, הורה מדוקס על הצבתם של 160 אנשי המשמר הלאומי סביב לקפיטול. ללא שום קשר, מסע ההלוויה, שבו נכחו עשרות אלפים, עבר בשלום.

בבחירות לנשיאות של 1968 תמך מדוקס בדמוקרט לשעבר ג'ורג' וולאס תומך ההפרדה הגזעית ומועמד המפלגה העצמאית האמריקאית.

כאשר נשאל מדוקס מה ניתן לעשות לשיפור התנאים הקשים של האסירים בג'ורג'יה, הוא השיב שמה שבאמת נדרש הוא סוג טוב יותר של אסירים. ראש הסגל של מדוקס היה זל מילר, שכיהן שתי תקופות כהונה כמושל בשנות ה-90 ולאחר מכן כסנאטור.

על אף עמדותיו בנוגע להפרדה הגזעית, קיבל מדוקס ייעוץ ממארי, מ. סילבר, היועץ המשפטי הראשי של מחלקת העבודה של ממשלת ג'ורג'יה, ומראש המחלקה סאם קאלדוול, להעסיק שחורים בגופי הממשל ולאשר צעדי חקיקה שישפיעו על ביטוח האבטלה לעובדי תעשיית המכוניות במדינה. הוא גם שילב שחורים במשטרת המדינה, מינה את האפרו-אמריקאי הראשון שעמד בראש מחלקה ממשלתית, מינה את הסוכן האפרו-אמריקאי הראשון בלשכת החקירות של ג'ורג'יה, דאג לשילוב גזעי בקווי השיווק של החוואים במדינה, והנחה את אנשי המשמר הלאומי לא לפנות לאפרו-אמריקאים בכינוי כושי.

שנים לאחר תום כהונתו של מדוקס כמושל, תיאר הרפובליקני בנג'מין ב. בלקברן את מדוקס כ"מושל טוב הרבה יותר מאשר יכלו מבקריו להודות". בלקברן, לשעבר חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, ציין גם שלא הועלו שום האשמות בשחיתות נגד מדוקס, שממשלו התאפיין בפיתוח כלכלי ובמינוים של אפרו-אמריקאים לתפקידים בממשל המדינתי.

ב-1968 הפיק תיאטרון רפרטוארי קטן באטלנטה מחזה בשם "אדום, לבן ומדוקס" . המחזה לעג למדוקס והציג עלילה דמיונית על פיה הוא ניצח בבחירות לנשיאות של 1972, ולאחר מכן פתח במלחמה נגד ברית המועצות. ההצגה הגיעה לברודוויי והוצגה 41 פעמים לפני שירדה מהבמה. מדוקס תמך במלחמת וייטנאם בשל עמדותיו האנטי-קומוניסטיות, ולעיתים קרובות סיפר לתושבי ג'ורג'יה על איומי הקומוניסטים ועל השפעתם של הקומוניסטים והסוציאליסטים.

סגן מושל ג'ורגיה
בחוקת ג'ורג'יה שהתקבלה ב-1945, ושהייתה אז בתוקף, הוגדרה הגבלת כהונה שמנעה ממדוקס להתמודד בפעם השנייה ברציפות על משרת המושל. לפיכך הוא ניסה, בפעם השנייה לאחר שניסה בפעם הראשונה ב-1962, להתמודד על משרת סגן המושל. אף על פי שמדוקס נבחר כמועמד לתפקיד זה בבחירות המקדימות של הדמוקרטים בעת ובעונה אחת עם ג'ימי קרטר, שנבחר כמועמד המפלגה לתפקיד המושל, השניים לא היו שותפים למרוץ. בג'ורג'יה, במיוחד בתקופה זו של הדומיננטיות של הדמוקרטים, המנצחים בבחירות המקדימות המשיכו לבחירות הכלליות מבלי לנהל מסע בחירות משותף. קרטר ומדוקס מצאו מעט מאוד מכנה משותף במהלך ארבע שנות כהונתם המשותפת, ולעיתים קרובות התגלעו ביניהם מריבות בפומבי.

ב-18 בדצמבר 1970, זמן קצר לאחר בחירתו לתפקיד, הופיע מדוקס כאורח בתוכניתו של דיק קוויט. במהלך הפסקה לפרסומות בתוכנית, שאל אורח נוסף בתוכנית, שחקן הפוטבול לשעבר ג'ים בראון את מדוקס אם היו לו "בעיות עם הבריונים הלבנים בשל כל הדברים שהוא עשה למען השחורים". במהלך השידור, החליף קוויט את המילה "בריונים" ב"מעריצים" ובשל כך זעם מדוקס. לאחר שדרש התנצלות מקוויט, ושזו תנוסח בקפידה, לאחר שיחה נוספת, יצא מדוקס מהאולפן. לאחר שהזכיר את התקרית בהופעה מאוחרת יותר בתוכנית, יצא קוויט מהאולפן ומדוקס זכה למחיאות כפיים.
שנותיו האחרונות
שנות ה-70
כאשר התמודד קרטר על הנשיאות בבחירות של 1976, התמודד מדוקס נגדו כמועמד המפלגה העצמאית האמריקאית בראשותו של מושל אלבמה לשעבר ג'ורג' וולאס, באומרו שיריבו לשעבר היה "האדם הבלתי הוגן ביותר שהכרתי מעודי". הערה זו הייתה דומה להצהרה שניתנה בעבר על ידי בארי גולדווטר בנוגע לנשיא ריצ'רד ניקסון. מדוקס, ושותפו למרוץ, ויליאם דייק, לשעבר ראש עיריית מדיסון, ויסקונסין, קיבלו בבחירות 170,373 קולות (פחות מאחוז אחד) ולא קיבלו ייצוג על ידי אף אחד מחבר האלקטורים.

כשנראה היה שהקריירה הפוליטית שלו הגיע לסיומה, ועם חובות כבדים שנבעו ממסע הבחירות שלו למשרת המושל ב-1974, החל מדוקס ב-1977 בקריירה קצרת ימים כבדרן במועדון לילה יחד עם המוזיקאי האפרו-אמריקאי, בובי לי פירס, שעבד בזמנו במסעדה של מדוקס. לזמן מה ריצה פירס עונש מאסר על עבירות סמים לפני שמדוקס, כסגן המושל, סייע לו לקבל חנינה. השניים קראו לעצמם "המושל ושוטף הכלים", והופיעו בקטעי קומדיה שקיבלו השראה מההכנעה של שוטף הכלים על ידי המושל וחוסר האינטליגנציה של שוטף הכלים, ובקטעי מוזיקה בה מדוקס ניגן במפוחית פה ופירס בגיטרה.
שנות ה-80
לאחר הפלת טיסה 007 של קוריאן אייר ב-1983, שבה ניספה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית לארי מקדונלד, נערכו בחירות מיוחדות לאייש את מושבו בקונגרס. מדוקס הצהיר על כוונתו להתמודד בבחירות אם רעייתו של מקדונלד, קתי מקדונלד, לא תתמודד. בסופו של דבר התמודדה מקדונלד בבחירות, ומדוקס נשאר מחוץ למרוץ. היא נוצחה על ידי הדמוקרט ג'ורג' "באדי" דרדן.

מדוקס השתמש בתרופות ממרפאת הסרטן של איי בהאמה לטיפול בסרטן הערמונית שלקה בו. ביולי 1985 נחשף שהמרפאה נסגרה על ידי שלטונות איי בהאמה לאחר שהתרופות שסופקו בה נמצאו נגועות בנגיף האיידס. הוא עבר בדיקה, וחודשיים מאוחר יותר הוכרז שהוא לא נדבק בנגיף.

במהלך המחאות שהתקיימו בינואר 1987 במחוז פורסיית, נכח מדוקס בעצרת שאורגנה על ידי חברי הקו קלוקס קלאן לאחר שהם תקפו כמה עשרות צועדים שמחאו נגד האפליה הגזעית במחוז. ג'. ב. סטונר, תומך העליונות הלבנה שקודם לכן נכלא על פיצוץ כנסייה של שחורים ב-1958, נכח אף הוא בעצרת.
שנות ה-90
ב-1990 ניסה מדוקס להתמודד בפעם האחרונה בבחירות למשרת מושל ג'ורג'יה. בבחירות המקדימות שהתקיימו באותה שנה הוא זכה בשלושה אחוזים מהקולות. בשנה שלאחר מכן הוא עבר ניתוח לב. הוא נותר דמות בחשיפה ציבורית בקהילת מקום מגוריו במחוז קוב עד ליומו האחרון. ב-1992 וב-1996 חצה מדוקס את הקווים ותמך במועמדותו של הרפובליקני פט ביוקנן לנשיאות. נאומו הציבורי האחרון היה באטלנטה ב-2001 בוועידה הלאומית השנתית של מועצת האזרחים השמרניים.

מותו ומורשתו
לסטר מדוקס נפטר ב-25 ביוני 2003 בהוספיס באטלנטה בעת שהתאושש מניתוח מעיים. הוא נפטר מסיבוכים של דלקת ריאות וסרטן הערמונית. הוא נטמן לצד רעייתו בפארק הזיכרון ארלינגטון שבסנדי ספרינגס.

לאחר מותו אמר עליו טום מרפי, לשעבר יושב ראש בית הנבחרים של ג'ורג'יה: "היה לו מוניטין של תומך ההפרדה הגזעית, אך הוא אמר לנו שהוא לא כזה, אך את זה אתם צריכים לייחס לכל מי שאתם רוצים. הוא המשיך לעשות עוד עבור האפרו-אמריקאים יותר מכל אחד ממושלי ג'ורג'יה עד כה". אף על פי כן, לדעה זו לא היו שותפים רבים. בהודעה על פטירתו שפורסמה בניו יורק טיימס, כונה מדוקס "ארכי-תומך ההפרדה הגזעית". כסימוכין לכך ציין הטיימס את "השקפתו ששחורים היו נחותים יותר מבחינה אינטלקטואלית בהשוואה ללבנים, שהשילוב הגזעי היה מזימה קומוניסטית, שההפרדה הגזעית הייתה בצורה זו או אחרת מוצדקת בכתבי הקודש, ושהמנדט הפדרלי לשילוב גזעי בבתי הספר היה 'מרושע', אנטי-נוצרי ואנטי-אמריקאי". על אף זאת, בהודעת הפטירה הזאת צוין שלאחר השבעתו כמושל, "הפתיע מדוקס רבים כאשר קיבל לעבודה וקידם שחורים בממשלת המדינה ועל ידי כך שיזם את התוכנית הראשונה לשחרור מוקדם במערכת הכליאה המדינתית".

הגשר על הכביש הבין-מדינתי 75 החוצה את נהר צ'טהוצ'י על גבול מחוז קוב ומחוז פולטון קרוי "גשר לסטר ווירג'יניה מדוקס".

דמותו של מדוקס שימשה השראה לשיר Rednecks של רנדי ניומן.
לקריאה נוספת
 Bruce Galphin, The Riddle of Lester Maddox (Atlanta: Camelot, 1968).
 Bob Short, Everything Is Pickrick: The Life of Lester Maddox (Macon, Ga.: Mercer University Press, 1999).
 Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 324-325

קישורים חיצוניים

 לסטר מדוקס באתר אגודת המושלים הלאומית 
 לסטר מדוקס באנציקלופדיה החדשה של ג'ורג'יה 
 לסטר מדוקס באתר The Political Graveyard 


הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ג'ורג'יה
קטגוריה:אטלנטה: אישים
קטגוריה:מושלי ג'ורג'יה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:סגני מושלי ג'ורג'יה
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה העצמאית האמריקאית
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית ב-1976
קטגוריה:מסעדנים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2003