ניידים ונייחים - מאבקן של האליטות כנגד הדמוקרטיה הישראלית

ניידים ונייחים - מאבקן של האליטות כנגד הדמוקרטיה הישראלית הוא ספר עיון מאת ד"ר גדי טאוב שיצא לאור ב-2020 ב "ספריית שיבולת" של סלע מאיר.

בספר כותב טאוב שבישראל יש מאבק בין "ניידים" ו"נייחים", כהגדרתו: אלו ש"אינם תלויים במקום מבחינה כלכלית, חברתית ותרבותית" ואלו ש"אחוזים בשורשיהם במדינות הלאום". הספר מנסה לשרטט את מפת הרעיונות המעצבת את הפוליטיקה בת זמננו במערב בכלל ובישראל בפרט.

 רקע 
ספרו של טאוב שפורסם ב-1997, המרד השפוף, נחשב לספר הביקורת החשוב ביותר כנגד הפוסטמודרניזם שפורסם בישראל. בספר זה תיאר טאוב את הדור התרבותי הישראלי החילוני שלאחר רצח רבין (המקביל לקטגוריית ה"ניידים" בספר ניידים ונייחים). את הקבוצה הזו תיאר אז טאוב כאלו השואפים להיות חלק מן "הרפובליקה העולמית של צופי סיינפלד" או אנשי "מדינת תל אביב", ולדחות את הזהות הישראלית המקומית. בהקדמה לספר ניידים ונייחים טוען טאוב כי סנטימנט זה, שאז, לשיטתו, היה נחלתם של קבוצה רדיקלית, התפשט אל "חלקים הולכים וגדלים של האליטה" וכי "שכבה שלמה הגדירה את הזהות של עצמה כניגוד לישראליות ולא כחלק ממנה".

 "ניידים ונייחים" 
טאוב מייחס לסוציולוג זיגמונט באומן את הצעת הניידות כקרטריון להבחנה בין מעמדות. את התאוריה במובנה הפוליטי מייחס טאוב לסופר והעורך הבריטי דיוויד גודהארט, שביצע חלוקה פוליטית בין "Anywheres" ל"Somewheres" בחברה הבריטית. בספרו טאוב מתבסס על חלוקתו של גודהארט, ומחלק את החברה הישראלית ל"ניידים" ונייחים".

את ה"ניידים" מגדיר טאוב כך:

לעומתו מציג טאוב את מעמד הנייחים:

עיקר התזה של הספר היא ביקורת על "מחנה הניידים": לטענת טאוב הניידים הם אליטה גלובליסטית, קוסמופוליטית ופוסט-לאומית שנאמנה יותר לחבריה הניידים האחרים מאשר לבני עמם. לטענתו הם מנסים לכפות על ישראל ערכים פרוגרסיביים ופוסט-ציוניים בניגוד לרצון הרוב, ולשם כך נוקטים גם בכלים אנטי-דמוקרטיים.

בספרו מצביע טאוב על התפתחותו של “ליברליזם אנטי-דמוקרטי” שלדעתו היא התופעה המסוכנת ביותר. לטענתו הזן החדש של “ליברליזם אנטי-דמוקרטי” חותר תחת הלאומיות כחלק ממאמץ רחב יותר שתכליתו להפקיע את הכוח הפוליטי מידיהם של המוני האזרחים ולהעבירו לידי מיעוט נאור בעיני עצמו, המבקש לשמש להם אפוטרופוס באמצעות קידום מדיניות הגירה, מתקפה על הלגיטימיות של זהויות לאומיות, העצמת כוחן של בירוקרטיות לא נבחרות על חשבון פוליטיקאים נבחרים ופוליטיזציה של האקדמיה וחתירה להגמוניה בשיח הציבורי .

תגובות וביקורת
עמיחי שיקלי, בביקורת שהתפרסמה באתר מידה, תיאר את הספר כ"מורה נבוכים למלחמת העולם הרעיונית שבה אנו נתונים בין הפרוגרס למדינות הלאום" וכתב כי הספר הצליח "לשרטט בקווים כה בהירים ופשוטים את מפת הרעיונות המעצבת את הפוליטיקה בת זמננו במערב בכלל ובישראל בפרט".

משה בן עטר, בבביקורת שהתפרסמה בעיתון הארץ, כתב שניתחו של טאוב "עושה שימוש בסמנטיקה לא מדויקת" אך העיר שבספר "יש הרבה צדק". בן עטר חתם כך את הביקורת כך: "ספרו של טאוב אינו מטלטל כפי שטוענים חסידיו. הוא יותר בגדר עוד מאותו דבר. המציאות שהוא מתאר אינה חדשה ובמתח שבין מדינת הלאום לעולם הגלובלי אין חדש תחת השמש.".

יובל אלבשן, בביקורת על הספר שהתפרסמה בעיתון הארץ, הצביע על כשלים, לשיטתו, בחלוקה שביצע טאוב. אלבשן כותב כי טאוב שוגה בכך שהוא מגדיר את האליטה החילונית הישראלית "שאין לה דרכון אחר ואין לה שפה אחרת שבה היא תוכל להתפרנס" כ"ניידים", מכיוון שהיא "מעיזה, רחמנא לצלן, להאמין בערכים אוניברסליים של זכויות אדם ושוויון". כמו כן מבקר אלבשן את הקישור שביצע טאוב בין היהדות למקומיות, וטוען "שדווקא מי שהגדרת היהודי שלו קודמת להיותו ישראלי, דווקא הוא מרגיש בבית בכל רחבי העולם". את המאמר חתם אלבשן כך: "אז מי באמת הניידים ומי הנייחים? איני יודע. כמו טאוב בספרו, גם אני נקטתי במאמר זה בדרך המניפולציה ובחרתי בדוגמאות שנוחות לי. אך דבר אחד אני יודע: לזהות תיאוריה מחוררת ולדרוש צניעות ממי שמציע אותה בלהט משיחי כמעט, בתוספת אינספור סימני קריאה. שהרי המציאות לעולם מורכבת יותר מכל תיאוריה שמבקשת לפרש אותה."

קישורים חיצוניים



 שיחה עם הד"ר גדי טאוב בתוכנית "כיוון הרוח", באתר כאן - תאגיד השידור הישראלי, 15 במרץ 2021
 הרב חיים נבון משוחח עם ד"ר גדי טאוב, וידאו מעמוד הפייסבוק של "קרן תקווה ישראל", 9 בפברואר 2021








הערות שוליים

קטגוריה:ספרי הוצאת סלע מאיר
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:ספרות פוליטית ישראלית
קטגוריה:גדי טאוב