גדי סדובסקי

גד (גדי) סדובסקי (8 בספטמבר 1949, י"ד באלול ה'תש"ט – 15 בפברואר 2022, י"ד באדר ב' ה'תשפ"ב) היה רופא נשים ויולדות ומפקד רפואה פיקודי בצה"ל, בדרגת אלוף-משנה.

ביוגרפיה 

נולד בתל אביב בשנת 1949. בשנת 1967 התגייס לצה"ל ללימודי רפואה במסגרת העתודה האקדמית (מחזור ב') בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.

בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שהה בטיול באירופה וחזר מיידית לישראל בכדי להצטרף לכוחות צה"ל בסיני.

 קריירה צבאית 
בשנת 1975 עבר קורס קציני רפואה ובסיומו הוצב בחטיבת הצנחנים כקצין הרפואה של גדוד 202 בדרגת סגן, תפקיד בו עבר קורס צניחה. בשנת 1976 השתתף במבצע יונתן כקרפ"ג 202, בטיפול והצלת חייו של הצנחן סורין הרשקו, אשר נפצע באורח אנוש.

כשבועיים לאחר המבצע מונה לקצין הרפואה של חטיבת הצנחנים בדרגת סרן. במאי 1977 ניהל את הפן הרפואי באסון הנ"ד. השלים בהצלחה קורס לוחמה זעירה במסגרת חטיבת הצנחנים.

בשנת 1977 מונה לקצין הרפואה של אוגדה 36 ברמת הגולן, והועלה לדרגת רב-סרן. נכון לנובמבר 2023, סדובסקי היה היחיד בתולדות חיל הרפואה אשר כיהן ברצף התפקידים של קצין רפואה גדודי, חטיבתי ואוגדתי.

בשנת 1978 החל התמחות בגינקולוגיה במרכז הרפואי אסף הרופא, אותה השלים בשנת 1984.

ביוני 1982, תוך כדי התמחותו, הצטרף ללחימה במבצע שלום הגליל, במסגרת אוגדה 98. בספטמבר של אותה השנה נשלח על ידי סגן מפקד האוגדה, אל"ם יהודה דובדבני, בהוראתו של שר הביטחון אריאל שרון, לחפש את גופתו של בשיר ג'ומאייל בביירות. לאחר חיפוש אינטנסיבי, זיהה סדובסקי את גופתו של ג'ומייל בבית החולים "אוטל דייה", על פי שעונו, טבעת הנישואין שלו, ומכתב מאחותו שהיה בכיס חולצתו.

בשנת 1984 כיהן כרופא במשלחת ישראלית לצ'אד.

בשנת 1985 סיים קורס מפקדי גדודים רב חיילי.

בשנים 1985–1986 שירת בתפקיד קצין הרפואה של מפקדת חיילות השדה בדרגת סגן אלוף.

בשנים 1987–1989 השתלם בתחום רפואת העובר בבית החולים Kings College בלונדון.

בשנת 1990 סיים קורס מפקדי חטיבות.

בשנים 1989–1992 שירת כמפקד הרפואה הפיקודי במפקדת פיקוד המרכז, בדרגת אלוף-משנה.

בעת מלחמת המפרץ (1991) מונה אחראי על מערך הרפואה הכולל בעורף. באותה השנה, בעת מבצע שלמה, היה האחראי לקליטת העולים מטעם חיל הרפואה של צה"ל.

עם סיום תפקידו בפיקוד המרכז, שירת כנציג קצין רפואה ראשי במשלחת צה"ל בסינגפור בשנים 1992–1994.

סדובסקי השתחרר משירות קבע בשנת 1996, לאחר 29 שנים בצה"ל. המשיך לשרת במילואים כממלא מקום מר"פ עורף (לרבות במבצע צוק איתן), עד הגיעו לגיל 67 בשנת 2016, עת פרש משירות המילואים בצה"ל.

 קריירה אזרחית 
עם סיום שירות הקבע בשנת 1996, החל לנהל את המרכז לבריאות האישה של שירותי בריאות כללית באשדוד. כמו כן, מונה כאחראי לשעת חירום במרכז הרפואי שמיר (אסף הרופא) בצריפין, תפקיד אותו מילא עד פטירתו בשנת 2022. בשנת 2002 קיבל תואר מוסמך מאוניברסיטת תל אביב בניהול מערכות בריאות.

 עשייה ציבורית 
בשנת 2009 השתתף במשלחת "עדים במדים" לפולין כראש צוות.

בשנת 2010 הצטרף לעמותת יחידות החילוץ FIRST, בה פעל בשני אסונות טבע:
 טיפול בנפגעי אסון רעידת האדמה בהאיטי (אשר תועדה על ידי איתי אנגל בתוכנית "עובדה") (2010).
 טיפול בנפגעי אסון הכור הגרעיני בפוקושימה (2011).

בשנת 2016 הצטרף כחבר פעיל ב"מבטחי ישראל", פורום מפקדים לאומי, מיסודו של אלוף (מיל') עוזי דיין.

 חיים אישיים 
התגורר במושב שדמה (ישובי גדרות). נפטר ב-15 בפברואר 2022. והותיר אחריו את אשתו נטליה, פיזיותרפיסטית, רס"ן במיל', שתי בנות ובן.

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:רופאים צבאיים ישראלים
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל הרפואה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:שדמה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022