קלרה שורטרידג' פולץ

קלרה שורטרידג' פולץ (באנגלית: Clara Shortridge Foltz; 16 ביולי 1849 - 2 בספטמבר 1934) הייתה עורכת דין אמריקאית, הראשונה בחוף המערבי, וחלוצה בנושא סנגוריה ציבורית. שמו של בניין בתי המשפט הפליליים במרכז העיר לוס אנג'לס שונה בשנת 2002 ונקרא על שמה, ומוכר כיום כמרכז המשפט הפלילי של קלרה שורטרידג' פולץ.

 ראשית חייה והשכלתה המשפטית 
פולץ נולדה בשם קלריסה שורטרידג' במילטון, אינדיאנה, בתם של טליתה ואליאס ווילטס שורטרידג',שהיה עורך דין ומטיף.  לפני מלחמת האזרחים האמריקנית עברה המשפחה למאונט פלזנט במדינת איווה, שם למדה פולץ בבית ספר משותף לשני המינים, עניין נדיר באותה תקופה.

בדצמבר 1864, בגיל 15, היא ברחה עם חוואי ויוצא מלחמת האזרחים בשם ירמיהו ד. פולץ, והשניים החלו להביא ילדים לעולם, אך הוא התקשה לפרנס את משפחתו. בני הזוג פולץ עברו מספר פעמים, תחילה לפורטלנד, אורגון, ולבסוף בשנת 1872 לסן חוזה, קליפורניה. בתקופות אלו פרסמה פולץ מאמרים בעיתונים New Northwest ול-San Jose Mercury.

בסביבות שנת 1876, נטש בעלה אותה ואת חמשת ילדיהם. היא החלה ללמוד משפטים במשרדו של שופט מקומי, בין השאר באמצעות תמיכתה של הסופרג'יסטית המקומית שרה נוקס-גודריץ'. בנוסף, פרנסה את עצמה באמצעות הרצאות פומביות שהעבירה, החל מ-1877, בנושא זכות בחירה לנשים.  

 קריירה משפטית 
 חברות בלשכת עורכי הדין של קליפורניה 
פולץ רצתה לגשת לבחינות לשכת עורכי הדין, אך החוק בקליפורניה בזמנה התיר רק לגברים לבנים להתקבל לחברות בלשכה. פולץ כתבה להגשה הצעת חוק שכונתה "חוק עורך הדין האישה", ובה החליפה את המונח "גבר לבן" במילה "אדם". בספטמבר 1878 היא עברה את הבחינות והייתה לאישה הראשונה שהתקבלה ללשכת עורכי הדין בקליפורניה, ועורכת הדין הראשונה בכל החוף המערבי של ארצות הברית.

השכלתה הפורמלית הייתה מועטה, ולכן היא ביקשה ללמוד בבית הספר הראשון למשפטים בקליפורניה כדי לשפר את כישוריה. היא פנתה יחד עם בעלת בריתה לורה דה פורס גורדון, למכללת הייסטינגס למשפטים, שסירבה לקבלה בגלל היותה אישה. השתיים תבעו את המוסד, אך הכירו בהתנגדות העזה שניצבה בפניהן.

על מנת לקדם את מטרתן, הן ניסחו תיקון לחוקת מדינת קליפורניה לפיו "אף אדם לא ייפסל, בגלל מין, מלהיכנס או לעסוק בכל עסק, מקצוע או מקצוע חוקיים". בהתבסס הן על הצעת חוק עורך הדין האישה, והן על הצהרת שוויון הזדמנויות בעבודה בחוקה, טענו פולץ וגורדון שאם נשים יכולות לשמש כעורכות דין, אז בהחלט יש לאפשר להן ללמוד עריכת דין באוניברסיטת קליפורניה. השופט מוריסון הסכים, ובעניין Foltz v. Hoge קבע שיש להכניס את פולץ וגורדון למכללת הייסטינגס. על פסק דין זה הוגש ערעור, וכדי לטעון בעניינה, התכוננה פולץ ועברה את בחינת לשכת עורכי הדין של בית המשפט העליון במדינת קליפורניה. בסופו של דבר היא זכתה גם בערעור והצליחה לפתוח את שערי מכללת הייסטינגס לכל אישה מתאימה, אך ההליכים הותירו אותה מרוששת, כך שנאלצה לחזור לעבודתה המשפטית במקום לממש את חלומה ללמוד בבית ספר למשפטים.

היא עבדה בסן פרנסיסקו, בסן דייגו ובין השנים 1896–1899 גם בניו יורק, שם ניסתה לבסס את עצמה כעורכת דין תאגידית.

 קריירה פוליטית 
 נואמת 
בעידן שבו נאום בפני קהל יכול היה להיות קריירה רווחית, נשאה פולץ דברים בשם המפלגה הרפובליקנית במהלך מסעות הבחירות בשנים 1880, 1882 ו-1884. ב-1886 היא הפכה לדמוקרטית, ובחורף של אותה שנה הרצתה בוויסקונסין, אילינוי ואיווה.

 פעילה למען נשים 
פולץ הפכה למנהיגה בתנועה למתן זכות בחירה לנשים. במהלך קריירה שנפרשה על פני 56 שנים, היא דחפה כמעט לבדה חקיקה מתקדמת רבה למען זכויות נשים בתחומי המשפט וזכות ההצבעה.

 סנגוריה ציבורית 
ביריד העולמי של שיקגו בשנת 1893, במהלך כינוס של נשים מנהלות, הציגה פולץ בפומבי לראשונה את הרעיון שלה בנושא סנגוריה ציבורית. תפישתה שנחשבה אז רדיקלית בדבר מתן סיוע לנאשמים בפלילים מעוטי יכולת, מקובלת ומשמשת כיום בכל רחבי ארצות הברית.

 הישגים נוספים 
פולץ בולטת כ"ראשונה" בתחומים רבים: הפקידה ראשונה בוועדת המשפט של אספת המדינה (1880); האישה הראשונה שמונתה למועצה הממלכתית לתיקונים; האישה הראשונה בעלת רישיון נוטריון ציבורי; האישה הראשונה שמונתה לדירקטורית בנק גדול; ובשנת 1930, האישה הראשונה שהתמודדה על תפקיד מושל קליפורניה, בהיותה בת 81.

ב-1910 מונתה פולץ למשרד התובע המחוזי של לוס אנג'לס, והפכה לסגנית התובע המחוזי הראשונה בארצות הברית. היא הייתה פעילה בתנועת זכות הבחירה לנשים, וניסחה את התיקון בנושא בקליפורניה ב-1911. בנוסף לכל זאת, היא גידלה חמישה ילדים, בעיקר כאם חד הורית, ועודדה נשים לא להתעלם מתפקידיהן הביתיים המסורתיים.

פולץ גם ייסדה ופרסמה את מגזין San Diego Daily Bee ואת New American Woman Magazine, עבורם כתבה טור חודשי עד מותה.

 משפחתה 
אחיה של פולץ, סמואל מ. שורטרידג', נבחר מטעם קליפורניה לסנאט של ארצות הברית ב-1920 וכיהן שתי קדנציות.  פולץ תמכה בקמפיין שלו, אם כי בקמפיינים קודמים היא לא הסכימה איתו בנושאים מרכזיים כמו תעריפים.

אחיה צ'ארלס מ. שורטרידג' (1858–1918) היה הבעלים של העיתון "דיילי מרקורי" בסן חוזה ורכש את The San Francisco Call בשנת 1895.  

 מותה 
פולץ נפטרה מאי ספיקת לב בביתה בלוס אנג'לס ב-2 בספטמבר 1934 והיא בת 85. בין נושאי ארונה היו המושל פרנק מריאם וכמה שופטים פדרליים ומדינתיים בולטים. גופתה נשרפה ואפרה נקבר בבית הקברות אינגלווד פארק במחוז לוס אנג'לס.

 הכרה לאחר המוות 
לאחר מאבק עיקש של תלמידותיה, העניקה בשנת 1991 מכללת הייסטינגס למשפטים תואר דוקטור למשפטים לפולץ לאחר מותה. בנוסף, המרחב החברתי העיקרי באחד ממעונות הסטודנטים נחנך על שמה ונקרא לטרקלין קלרה ס. פולץ. בשנת 2002 שמו של בניין בתי המשפט הפלילי במרכז העיר לוס אנג'לס שונה למרכז המשפט הפלילי של קלרה שורטרידג' פולץ.

 הערות שוליים 

 קישורים חיצוניים 

 אישה עורכת דין: המשפטים של קלרה פולץ מאתר היסטוריה משפטית של נשים בבית הספר למשפטים בסטנפורד
 אישה אמריקאית חדשה כרך 1, עריכה והוצאה לאור על ידי קלרה שורטרידג' פולץ
 אישה אמריקאית חדשה כרך 2, עריכה והוצאה לאור על ידי קלרה שורטרידג' פולץ


קטגוריה:אמריקאים ילידי אינדיאנה
קטגוריה:עורכות דין אמריקאיות במאה ה-20
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:פעילות זכויות נשים אמריקאיות
קטגוריה:פמיניסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1849
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1849
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1934