הקרטייקר

הקרטייקר (באנגלית: The Caretaker) היה פרויקט ארוך שנים של מוזיקאי האמביינט הבריטי ג'יימס ליילנד קירבי (נולד ב-9 במאי 1974). עבודתו תחת השם הקרטייקר מאופיינת כחקירת הזיכרון והידרדרותו ההדרגתית, נוסטלגיה ומלנכוליה. הפרויקט נוצר בהשראת סצנת הריקודים הסלוניים הרדופה בסרט "הניצוץ" משנת 1980. האלבומים הראשונים שלו כללו דגימות של הקלטות פופ של חדרי נשפים משנות ה-30. רוב עטיפות אלבומיו צוירו על ידי אחד מחבריו, איוון סיל. יצירותיו של הקרטייקר זכו לשבחים רבים מצד המבקרים ומכתבי עת שונים.

 היסטוריה 
 1999–2003: טרילוגיית אולם הנשפים הרדוף 
סיימון ריינולדס מתייחס לשלושת האלבומים הראשונים של הקרטייקר כ"טרילוגיית אולם הנשפים הרדוף" ("the haunted ballroom trilogy"), בין השנים 1999–2003: Selected Memories from the Haunted Ballroom, A Stairway to the Stars, We'll All Go Riding on a Rainbow.

ג'ון פלטשר תיאר את הצליל כ:"הזהות המוזיקלית המזוהה מיד של פופ חדר תה בריטי (להקת דאנס ומוזיקת סווינג משנות העשרים, השלושים והארבעים) חוברה למספר רב של אפקטים כדי ליצור רפליקנט פרוסטיאני הופכי. זהו עבר של אדם זר שנמצא בתוך הזיכרונות שלכם, היסטוריה מחודשת מהעבר הזר. הנדנדה הרומנטית המנומסת של עידן עבר הופכת למוזרה. מהדורות ראשונות אלה נעו מפרצי רעש (ספטמבר 1939) לאווירה גזית (We Cannot Escape The Past) לרגעים ספוגים בעדינות של יופי מוחלט. למרות ההשפעה המוזרה, ולמרות העצבנות, יש משהו מפתה בחום בטריפטיכון הבכורה הזה. סרטו של קובריק, כמו האימה הטובה ביותר, עדיין מזריק ריגוש ויש בו שריד של נחמה בלהיות רדוף, חום מוזר. לגיחות מוקדמות אלה יש את הפיתוי שאתה מוצא בסיפורי רוחות רפאים של ילדות. עם זאת, עד לשחרור השלישי, קשה היה לדמיין מה עוד ניתן לעשות עם הפרויקט. אף פעם לא פחות מיפה, פשוט היה קשה להעלות על הדעת שבאמת צריך עוד מזה".

 2005–2008: תקופת האמנזיה 
Theoretically Pure Anterograde Amnesia יצא בשנת 2005 כסדרה של 72 הורדות MP3 בחינם. האלבום זכה לשבחים. ריינולדס מזהה זאת כשינוי בצליל, "מבלבל בקנה המידה ובהפשטה שלו", כאשר תקופתו 2005–2008 "חוקרת אזורים דומים של אמורפיות מעוררת בחילה". ג'ון דוראן גם רואה באלבום "שינוי כיוון עבור הפרויקט מבחינה קונספטואלית, שכן הוא החל לחקור היבטים שונים של אובדן זיכרון ככל שהמוזיקה עצמה נעשתה מורכבת יותר מבחינה טקסטואלית ומבנית".

ג'ון פלטשר מתאר את האלבום כ"סט המבוך הוא חור K לתודעה. ענני רעש מעורפלים, אותות חיים מהבהבים בקושי, רק עקבות בוטים ביותר של רומנטיקה מן העבר (נוקבת ככל שתהיה) - אין במה להיאחז". מרק פישר משווה את האלבום הזה לאלבום הקודם של הקרטייקר: "אם התקליטים המוקדמים שלו הציעו חללים שהיו טחבים אך עדיין מפוארים - מלונות מפוארים שהפכו לזרעים, אולמות נשפים נטושים מזמן - Theoretically Pure Anterograde Amnesia מעורר אתרים שהתדרדרו להזנחה מוחלטת, שבהם כל רעש בלתי מזוהה הוא בהריון מאיים".

Persistent Repetition of Phrases משלב עניין גלוי באמנזיה ועיוות זיכרון, עם אווירה מלודית יותר הממוקדת בפסנתר, עם פחות דגימות מזוהות מאשר טרילוגיית אולם הנשפים הרדוף: "אחרי כמה דקות אתה מבין שמשהו תקוע... כל שיר הוא לופ הדוק, אירוע אחד, רודף אחרי ההתפטרות שלו. אין התפתחות, אין נרטיב, אין סיפור. לא כל חריץ נעול הוא חסר תקווה לחלוטין. רטרוספקטיבה ורודה מתקבעת על אירוע עם תחושה של נוסטלגיה פחות שכולה - מלכודת הזיכרון שנשענת לכאורה על רגע מאושר". קירבי תיאר אותו כ"הרבה יותר חם ועדין ... לא כל הזיכרונות הם בהכרח זיכרונות רעים או מטרידים". בזמנו, אלבום זה נתפס כיצירת המופת שלו, כאשר קירבי תיאר את עצמו כ"מופתע" מרמת קבלת הפנים, שכן הוא נוצר בתקופה "קודרת" וקשה בחייו.

 2011: פריצת דרך ו-An Empty Bliss Beyond This World 
לאחר 2008, אתר האינטרנט של הקרטייקר הודיע כי "החלה העבודה על מהדורה חדשה לתחילת 2010 אשר תעביר את המיקוד לחלוטין לכיוון תפקוד המוח, היזכרות וטעייה". במהלך תקופה זו, קירבי הוציא את Sadly, the Future Is No Longer What It Was תחת שמו, אשר תואר על ידי פיצ'פורק כ"מוזיקה של קיפאון שלא מכריזה על עצמה כמו שהיא מחלחלת".

קירבי התמקד בשלב זה באלבום אחר, ולא תכנן לעשות עוד אלבום מסוג זה, האלבום נעשה בגלל "סיכוי טהור בפעולה בכל עת". ההשפעה הקריטית של "An Empty Bliss Beyond This World" נחקרת בפירוט בעמוד שלו.

הוא גם השלים את הפסקול לסרטו של גרנט גי "Patience (After Sebald)" בתקופה זו. הפסקול של קירבי לסרט משתמש בתקליט משנת 1927 של יצירתו של פרנץ שוברט לפסנתר וקול בלבד מסע החורף מ-1828 כמקור השמע העיקרי שלו. זה גם שונה מיצירות אחרות של הפרויקט שבהן נעשה שימוש בצלילי שריקה במקום פצפוצים, הלולאות קצרות יותר באורכן, וההיבטים הלא מוזיקליים של כל רצועה (צלילי השריקה) משמשים כחזית המיקס.

 2016–2019: Everywhere at the End of Time 

לאחר הפסקה נוספת, חזר הקרטייקר עם פרויקט הגמר שלו, שנועד לשים קץ לפרסונה של הקרטייקר. הוא כתב שישה אלבומים שלובים, אשר יחקרו את התקדמות הדמנציה שלב אחר שלב עד לסופה. שלבים מאוחרים יותר משחזרים לולאות ומוטיבים משני האלבומים הקודמים בסדרה, ומהדיסקוגרפיה של הקרטייקר. על מנת לסחוף את המאזינים, קירבי הוציא כל אלבום בהפרש של 6 חודשים.

קירבי, שתמיד הונע על ידי חדשנות ותסכול מעברו, אמר "אני לא יכול להמשיך עוד עשר שנים בלולאה של מוזיקה ישנה משנות העשרים" וביקש לעשות הפסקה אחרונה, והביע רצון קישוטי לתסכל את מעריצי יצירותיו המוקדמות, ותיאר אותם כ"סוג מסוים של מאזינים שיקנה את זה עבור סוג מסוים של צליל". Everywhere at the End of Time מושפע גם משינויים טכנולוגיים מאז 1999, בעיקר מההתקדמות בטכנולוגיית ההקלטה והמיקס, ומההזדמנויות החדשות של לקיחת קטעי מוזיקה באינטרנט במקום לחפש בחנות תקליטים פיזית.

"Everywhere at the End of Time" זכה לשבחים מצד המבקרים.

בשנת 2017 הוציא קירבי את Take Care. It's a Desert Out There..., בעקבות התאבדותו של שותפו, מרק פישר, שסבל מדיכאון. השיר כולל רצועה אחת ב-48 דקות בזמן ההרצה שלו, עם מוזיקה שלא פורסמה קודם לכן על ידי הקרטייקר. הכוונה הראשונית של קירבי הייתה לתת את Take Care. It's a Desert Out There... לאנשים שנכחו בהופעה שלו בברביקן קרקוב. עם זאת, הביקוש הגבוה גרם לו לשתף אותו באינטרנט. האלבום יצא לאור בתקליטור, וכלל הודעה לפיה הכנסותיו ייתרמו לארגון הצדקה לבריאות הנפש Mind.

עבודתו האחרונה של קירבי תחת השם הקרטייקר, שיצאה לצד שלב ו' מ-2019, היא Everywhere, an Empty Bliss, אוסף של עבודות ארכיון שלא פורסמו.

 השפעות 
הקרטייקר מתאר את עצמו כ"מוקסם מהזיכרון ומההיזכרות בו", כמו גם רומז שהפרויקט הוא "סוג של קומדיה שחורה באודיו". בנוסף ל"הניצוץ", הקרטייקר מציין את "Pennies from Heaven" של דניס פוטר כהשפעה, שגם מנכס את המוזיקה של התקופה בדרך חדשה עם "עצב במילים כדי להמשיך לספר את הסיפור", כמו גם את "Carnival of Souls" מ-1962 ואת המוזיקה עצמה:"רוב המוזיקה הזאת היא על רוחות רפאים ואובדן, כפי שהוקלטה בין שתי מלחמות העולם. זה מתקופה אחרת לגמרי ופחות או יותר נשכח. כותרים היוו השראה לרעיונות חדשים וכך גם האודיו עצמו"הוא מצטט את אל בולי באופן ספציפי, שהמוזיקה שלו מופיעה באופן בולט ב"הניצוץ", כאבן בוחן מרכזית:"הוא היה קול הזהב של הדור שלו, אבל הוא נהרג ממוקש מצנח מחוץ לביתו בלונדון. בולי תמיד שר כאילו רדוף, קולו אינו מהעולם הזה. זו מוזיקה מוזרה מאוד מהתקופה שבין שתי מלחמות העולם: אופטימית, אבל גם מאוד על אובדן וגעגועים, רוחות רפאים וייסורים. נראה שהיא רדופה על ידי רוחותיהם של אלה שהלכו לתעלות ולא חזרו"עבור עבודתו על אמנזיה ודמנציה, הוא גם שאב מספרים ומחקרים בנושא.

האתר המקורי של הקרטייקר הציע אותו ל"מעריצים של יצירות הסביבה הבדלניות האפלות יותר של מלחינים מודרניים כמו ויליאם באזינסקי, Nurse with Wound, אפקס טווין, פנש ובריאן אינו". פישר מציין כי הפרויקט "מושרש בבריטיות", כאשר הקרטייקר בדרך כלל בוחר להתמקד רק בחומר מקור בריטי. פלטשר מציע את "המוזרות המוקדמת של רוקסי מיוזיק".

הקרטייקר רואה את עבודתו כתהליך שיתופי, ומדגיש את החשיבות של המאסטרינג של LUPO, הוויזואליה של weirdcore.tv, ואמן האלבומים הוותיק איוון סיל כחלק מרכזי בתהליך שלו. התאורטיקן מרק פישר ניהל מערכת יחסים סימביוטית עם הקרטייקר, ותרם את הערות אלבום ל-Theoretically Pure Anterograde Amnesia, כמו גם הציב את עבודתו בהקשר ביקורתי, ולעיתים קרובות לקח את הקרטייקר כנקודת זינוק לרעיונותיו הפוליטיים. לאחר מותו של פישר, הקרטייקר הוציא את Take Care, It's a Desert Out There כאלבום זיכרון, על שם אחד הציטוטים של הכותב, כשההכנסות יועברו לארגון הצדקה לבריאות הנפש Mind.

 מורשת 
ג'ון פלטשר תיאר את הקרטייקר כ"אחד הפרויקטים המוזיקליים החדשניים, שוברי הלב והמפחידים ביותר של העשור הזה, מתנגן לצללים תחת אורות מעומעמים ב-12 השנים האחרונות". פיצ'פורק תיארו את An Empty Bliss Beyond This World כ"מקבילה מוזיקלית לחיוך קבוע".

פרויקט הגמר של הקרטייקר, "Everywhere at the End of Time", הוא בין הידועים ביותר שלו. The Quietus, שמציג לעיתים קרובות מאוד את הפרויקטים של קירבי, דירג אותו בראש רשימת 100 ההנפקות מחדש שלו בשנת 2019. בשנת 2020, Everywhere at the End of Time שהושלם הפך לוויראלי בטיקטוק, כאשר משתמשים אמרו זה לזה להאזין לכל סדרת האלבומים בת שש וחצי השעות בבת אחת.

 דיסקוגרפיה 
 בתור הקרטייקר 
 1999: Selected Memories from the Haunted Ballroom
 2001: A Stairway to the Stars
 2003: We'll All Go Riding on a Rainbow
 2005: Theoretically Pure Anterograde Amnesia
 2006: Additional Amnesiac Memories
 2007: Deleted Scenes / Forgotten Dreams
 Desolate Fragments Of Thought (בוטל)
 2008: Persistent Repetition of Phrases
 2008: Recollected Memories from the Museum of Garden History
 2009: Recollections from old London town
 2009: The Complete Digital Collection (1996 - 2008)
 2011: An Empty Bliss Beyond This World
 2012: Patience (After Sebald)
 2012: Extra Patience (After Sebald)
 2016–2019: Everywhere at the End of Time
 2017: Take Care. It's a Desert Out There...
 2019: Everywhere, an Empty Bliss
 בתור ליילנד קירבי 
 2009: Sadly, the Future Is No Longer What It Was
 2011: Eager to Tear Apart the Stars
 2011: Bonus Tracks 1
 2014: Breaks my heart each time
 2014: We Drink to Forget the Coming Storm
 2014: The Death of Rave (A Partial Flashback)
 2015: Intrigue & Stuff
 2017: We, So Tired of All the Darkness in Our Lives
 2022: We Are in the Shadow of a Distant Fire
 בתור הסטריינג'ר 
 1998: The Stranger
 2008: Bleaklow
 2013: Watching Dead Empires in Decay
 2014: Bleaklow (Remastered)

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1974
קטגוריה:מוזיקאים בריטים