ציר זמן של ביטול העבדות והצמיתות

ביטול העבדות התרחש במדינות שונות בזמנים שונים. הדבר התרחש לעיתים קרובות כתהליך הדרגתי – למשל, כביטול הסחר בעבדים במדינה מסוימת, ולאחר מכן כביטול העבדות בכל במדינות שהושפעה על ידי האימפריה שלה, או הגבלות על סחר בעבדים שהובילו בהמשך להוצאת העבדות עצמה אל מחוץ לחוק. כל צעד היה בדרך כלל תוצאה של חוק או פעולה נפרדים. ציר הזמן הזה מציג חוקי ביטול עבדות או פעולות אחרות שהשפיעו על דבר זה המפורטות באופן כרונולוגי. הדבר מכסה גם את ביטול הצמיתות.

בעת העתיקה
 המאה ה-3 לפני הספירה – המלך ההודי אשוקה מבטל את העבדות בממלכתו.
 9–12 לספירה – ואנג מאנג, קיסר סין מיישם רפורמות נרחבות בממלכתו כולל ביטול העבדות. אולם העבדות מוחזרת במהרה לאחר שהוא נרצח בידי מורדים ב-23 לספירה.

ימי הביניים
 590–604 – רומא, האפיפיור גרגוריוס הראשון אוסר על יהודים להחזיק עבדים נוצרים.
 741–752 – רומא, האפיפיור זכריה אוסר על מכירת עבדים נוצרים למוסלמים, רוכש את כל העבדים שנרכשו בעיר על ידי סוחרים ונציאנים ומשחרר אותם לחופשי.
 1080 – אנגליה, ויליאם הכובש אוסר על מכירת כל אדם כעבד ל"נוכרים" (heathens – לא נוצרים).
 1315 – צרפת, לואי העשירי מפרסם צו המבטל את העבדות ומכריז ש"צרפת מסמלת חירות", וכי כל עבד שהולך על אדמת צרפת צריך להשתחרר. עם זאת, כמה מקרים מוגבלים של עבדות נמשכו עד המאה ה-17 בחלק מנמלי הים התיכון של צרפת בפרובאנס, כמו גם עד המאה ה-18 בחלק מהשטחים של צרפת מעבר לים. רוב ההיבטים של הצמיתות בוטלו דה פקטו בין 1315 ל-1318.

1500–1700
 1528 – ספרד, קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה אוסר על הובלה של אינדיאנים לאירופה, אפילו מרצונם, במאמץ לצמצם את שעבודם. על האנקומיינדה נאסר לאסוף כספים בזהב בנימוק שהילידים מכרו את ילדיהם כדי לקבל זאת. עבדות מוחלטת של אינדיאנים נאסרת. עם זאת, נמשכות עבודת הכפייה תחת האנקומיינדה.
1537 – יבשות אמריקה, האפיפיור פאולוס השלישי אוסר על עבדות של העמים הילידים של אמריקה ושל כל אוכלוסייה אחרת שתתגלה, ומבסס את זכותם לחירות ולקניין (Sublimis Deus).
 1574 – אנגליה, אליזבת הראשונה משחררת את שרידי הצמיתים האחרונים במדינה.
 1574 – הפיליפינים, העבדות מבוטלת בצו מלכותי.
 1590 – יפן, טויוטומי הידיושי, אוסר על עבדות במדינה, למעט כאמצעי ענישה של פושעים.
 1595 – פורטוגל, איסור על סחר בעבדים סינים.
 1602 – אנגליה, תיק Clifton Star Chamber  יצר תקדים, לפיו חטיפה או שעבוד ילדים לשמש כנערי מקהלה אינו חוקי.
 1609 – ספרד ההבסבורגית, בני המוריסקוס, שרבים מהם צמיתים, מגורשים מספרד בחצי האי אלא אם כן הם הופכים לעבדים מרצונם (הידוע בשם moros cortados). עם זאת, חלק גדול נמנע מגירוש או מצליחים לחזור.
 1624 – פורטוגל, איסור על שעבוד סינים.
 1649 – רוסיה, איסור מכירת עבדים רוסים למוסלמים.
 1652 – רוד איילנד, רוג'ר וויליאמס  וסמואל גורטון  פועלים להעברת חקיקה לביטול העבדות במטעי פרובידנס, הניסיון הראשון מסוגו בצפון אמריקה. התיקון לא נכנס לתוקף.
 1677 – האימפריה המראטהית, הקיסר שיוואג'י אסר, שחרר והפסיק את היבוא והיצוא של כל העבדים באימפריה שלו.
 1679 – רוסיה, הצאר פיודור השלישי ממיר את כל עבדי השדה הרוסים לצמיתים.
ממוזער|טקסט=העצומה של הקוויקרים מג'רמנטאון נגד העבדות (1688)|העצומה של הקוויקרים מג'רמנטאון נגד העבדות (1688)
 1688 – פנסילבניה, העצומה של הקוויקרים מ-Germantown נגד העבדות  היא העצומה הדתית הראשונה נגד עבדות אפריקאים במה שתהפוך לימים לארצות הברית.

1701–1799
 1706 – אנגליה, במשפט Smith v. Browne & Cooper, סר ג'ון הולט , הלורד שופט ראשי של אנגליה, קובע כי "ברגע שכושי נכנס לאנגליה, הוא הופך לחופשי. אפשר להיות נבל באנגליה, אבל לא עבד."
 1723 – רוסיה, פיוטר הגדול ממיר את כל עבדי הבית לצמיתים, ולמעשה הופך את העבדות לבלתי חוקית ברוסיה.
 1723–1730 – סין, האמנציפציה של יונגג'נג שואפת לשחרר את כל העבדים כדי לחזק את השליט האוטוקרטי באמצעות סוג של שוויון חברתי שיוצר מעמד בלתי מובחן של נתינים חופשיים מתחת לכס המלכות. למרות שהתקנות החדשות הללו שחררו את הרוב המכריע של העבדים, משפחות עשירות המשיכו להחזיק בעבדים עד למאה העשרים.
 1750 – אנתוני בנזט שהיה מורה קוויקרי, החל בפעילות פומבית נגד עבדות.
 1775 – פילדלפיה בפנסילבניה, קמה "האגודה לביטול העבדות בפנסילבניה" שהייתה האגודה הראשונה לביטול העבדות במושבות שיהיו ארצות הברית. בין מקימה ותומכיה היו אנתוני בנזט, תומאס פיין, ובנג'מין ראש. ראשיתה של התנועה לביטול העבדות.
 1780 – פנסילבניה, עובר חוק לביטול הדרגתי של העבדות, המשחרר ילדים עתידיים לעבדים. אלה שנולדו לפני החוק נשארים משועבדים לכל החיים. החוק הופך למודל עבור מדינות צפוניות אחרות. העבדים האחרונים במדינה שוחררו ב-1847.
 1783 – מסצ'וסטס, בית המשפט העליון של מסצ'וסטס קובע כי עבדות אינה חוקתית, החלטה המבוססת על חוקת מסצ'וסטס משנת 1780. כל העבדים משוחררים מייד.
 1783 – האימפריה האוסטרית, הקיסר יוזף השני מבטל את העבדות בבוקובינה.
 1786 – בריטניה, הסטודנט תומאס קלארקסון, מפרסם את המאמר "חיבור על העבדות והמסחר של המין האנושי", המאמר זוכה בפרס מטעם אוניברסיטת קיימברידג' ומוביל לכך שקלארקסון נפגש עם תומכים אחרים במאבק נגד העבדות, כמו ג'יימס רמזי  וגרנוויל שארפ.
 1787 – בריטניה, ב-22 במאי 1787 קמה בלונדון "האגודה לביצוע ביטול סחר העבדים". היא כללה את גרנוויל שארפ  שכיהן יושב ראש, תומאס קלארקסון, ואת ג'וזאיה ודג'ווד. קלארקסון גם פנה אל ויליאם וילברפורס שהיה אנגליקני וחבר פרלמנט מקושר שהיה אחד הפרלמנטרים הבודדים שהתנגד לעבדות.
 1787 – תומאס קלארקסון נוסע באנגליה כדי לאסוף עובדות נגד הסחר בעבדים. בכמה מקומות, במיוחד בנמלים שהיוו מרכזי מסחר של עבדים כמו ליברפול ובריסטול, הוא נתקל בהתנגדות עזה מצד תומכי המסחר בעבדים. הוא כמעט נרצח ב-1878 על ידי חבורת מלחים שקיבלה תשלום לשם חיסולו. בין 1787 ל-1794 הוא כתב מספר ספרים ומנשרים שהתנגדו לסחר בעבדים. הוא מפרסם איור של הצפיפות בספינות העבדים שמעלה את המודעות הציבורית בנושא.
 1788 – צרפת, בפריז נוסדה האגודה של ידידי השחורים  שפעלה למען ביטול העבדות.
 1788 – דנמרק, הגבלות מוטלות על הצמיתות תחת שיטת Stavnsbånd .
 1789 – בריטניה, אולאודה אקוויאנו מפרסם את האוטוביוגרפיה שלו, "הנרטיב המעניין של חייו של אולאדה אקוויאנו, או גוסטבוס ואסה, האפריקני".
 1789 – צרפת, פרסום הצהרת זכויות האדם והאזרח כחלק מהמהפכה הצרפתית. "אגודת ידידי השחורים" לחצה לכך שהצהרה תבטל את מוסד העבדות, אך דבר זה לא התרחש בעקבות לחץ נגדי של בעלי מטעים קולוניאלים שכונתה Club Massiac. עם זאת, ההצהרה מילאה תפקיד רטורי חשוב במהפכה בהאיטי.
 1789 – ויליאם וילברפורס השתמש בראיות שאסף קלארקסון בנאום מפורסם שלו נגד העבדות.
 1791 – צרפת, שחרור של עבדים מהדור שני במושבות.
שמאל|ממוזער|250px|מרד העבדים בהאיטי, הקרב בסנטו דומינגו
 1791 – האיטי, ראשיתו של מרד העבדים בהאיטי. העבדים השחורים במושבה סן דומנג התקוממו נגד השלטון הצרפתי וכוננו את הרפובליקה של האיטי.
 1791 – בריטניה, ויליאם וילברפורס מפרסם את הצעת החוק הראשונה לאסור על סחר עבדים במדינה. ההצעה נדחתה ברוב גדול של 161 נגד 88.
 1793 – קנדה עילית  אוסרת את יבוא עבדים למחוז, במסגרת חוק נגד עבדות 
 1794 – צרפת, בוטלה העבדות בכל השטחים והרכוש הצרפתי (אם כי הדבר יבוטל בהמשך בעקבות תהפוכות פוליטיות).

1800–1829
 1800 – קוריאה, ממלכת ג'וסון, עבדות מטעם מדינה נאסרה בשנת 1800. עבדות פרטית נמשכה עד שנאסרה בשנת 1894.
 1800 – חוק סחר עבדים נוסף אוסר על אזרחים אמריקאים על השקעה ותעסוקה בסחר בין-לאומי בעבדים.
שמאל|ממוזער|250px|הפצצת טריפולי על ידי אוניות השייטת האמריקאית, כחלק מהמלחמה הברברית הראשונה, 3 באוגוסט 1804
 1801–1804 – החוף המערבי של צפון אפריקה, המלחמה הברברית הראשונה ארצות הברית נלחמת מול טריפוליטניה, אלג'יריה ומרוקו, בדרישה להפסיק את הפשיטות של שודדי ים ברברים על אוניות סוחר אמריקאיות ששטו בים התיכון ושבו את הנוסעים לצורך מכירתם כעבדים בהאימפריה העות'מאנית. המלחמה הסתיימה בחוזה שלום בו שליט טריפוליטניה התחייב לא לפגוע בספינות ומלחים אמריקאים, אך חוזה זה לא כובד בהמשך.
 1802 – אוהיו, חוקת המדינה מבטלת את העבדות.
 1802 – צרפת, נפוליאון בונפרטה מחדש את העבדות במושבות לגידול קני סוכר.
 1804 – האיטי, סיומו המוצלח של מרד העבדים בהאיטי. האיטי מכריזה על עצמאות ומבטלת את העבדות.
 1804 – ניו ג'רזי, המדינה מוציאה את העבדות אל מחוץ לחוק.
 1805 – בריטניה, הצעת חוק לביטול עוברת בבית הנבחרים אך נדחית בבית הלורדים.
 1805 – קרב טרפלגר בו הובס הצי של נפוליאון יחד עם הצי הספרדי על ידי הצי הבריטי. כישלון זה הנציח את שליטתה המוחלטת של בריטניה בימים, שנמשכה עד מלחמת העולם הראשונה. דבר זה החליש את כוחה של האימפריה הספרדית במושבות ספרד החדשה, והשפיעה על המצב באוקיינוס האטלנטי, על דרום אמריקה ועל השפעתה העולמית של בריטניה. 
 1806 – ארצות הברית, בהודעה לקונגרס, נשיא ארצות הברית, תומאס ג'פרסון קורא להוציא מחוץ לחוק את סחר העבדים הבין-לאומי, וביקש מהקונגרס "להוציא את אזרחי ארצות הברית מכל השתתפות נוספת באותן הפרות של זכויות אדם... אשר המוסר, המוניטין והטובים ביותר. של ארצנו להוטים לאסור כבר זמן רב".
 1807 – בריטניה, "חוק ביטול סחר העבדים" מבטל את סחר העבדים האטלנטי ברחבי האימפריה הבריטית- שהייתה האימפריה הגדולה בעולם. קפטנים נקנסו ב-100 פאונד לכל עבד שהועבר בספינותיהן. נשלחו אוניות סיורי לחוף האפריקאי כדי לעצור אוניות עבדים. מוקמת "שייטת מערב אפריקה של הצי המלכותי" כדי לדכא סחר בעבדים; עד 1865, השייטת משחררת מעבדות כ-150,000 אנשים. חלק משמעותי מהשפעת החוק הוא על דעת הקהל הבריטית שהופכת עם הזמן מתנגדת בחריפות יתר לעבדות. השפעה נוספת היא התחלת לחץ על מעצמות אחרות לחתום על אמנות דו-צדדיות לאיסור הובלה ימית של עבדים ליבשות אמריקה.  
 1807 – ונצואלה, סימון בוליבר חוזר למדינה והתייצב בראש קבוצה של קריאולים רדיקלים ששאפו למגר את השלטון הספרדי כשלב במאבק ליצירת איחוד של כל יבשת אמריקה הדרומית. תהליך השחרור גורר מלחמות אזרחים ומאבקים פנימיים ביבשת שמובילים בהמשך להכרזות על שחרור עבדים, כחלק מניסיון איחוד כוחות בין הקריאולים לבין קבוצות אתניות אחרות בדרום אמריקה כמו ילידים ועבדים שחורים.
 1807 מלחמת חצי האי האיברי פלישתו של נפוליאון לספרד וופורטוגל. הדבר מחליש את האימפריה הספרדית והפורטוגזית, מה שהופך אותן לרגישות יותר להשפעה אנגלית, בנוסף הדבר יוצר גל של מרידות במרכז ובדרום אמריקה, דבר שיגרום בהמשך לביטול העבדות בתחום המדינות החדשות.
 1807 – פולין, החוקה הפולנית אוסרת על צמיתות.
 1807 – פרוסיה, הרפורומת של פרוסיה  אוסרות על צמיתות.
 1808 – ארצות הברית, יבוא וייצוא של עבדים הופכת לעבירה פלילית.
 1810 – מושבת ספרד החדשה מנהיג העצמאות מיגל הידאלגו אי קוסטילה  הכריז על ביטול העבדות שלושה חודשים לאחר פרוץ מלחמת העצמאות של מקסיקו בין מקסיקו לספרד.
 1811 – האימפריה הבריטית, מסחר בעבדים גרר לעבירה פלילית שעונשה הגליה הן לנתינים בריטיים והן לזרים.
 1811 – האימפריה הספרדית, הקורטס של קדיס מבטל את זכויות הבעלות (seigneurial rights) האחרונות שנותרו.
 1811 – חברת הודו המזרחית הבריטית מפרסמת 10 תקנות האוסרות על הובלת עבדים לשטח החברה, דבר שמחמיר את ההגבלות משנת 1774.
 1811 – צ'ילה, הקונגרס הלאומי הראשון מאשר הצעה של מנואל דה סאלאס (Manuel de Salas) המכריזה על "חופש הרחם", לשחרר את ילדיהם של עבדים שנולדו בשטח צ'ילה, ללא קשר למצב הוריהם. סחר בעבדים נאסר והעבדים השוהים יותר משישה חודשים בשטח צ'ילה מוכרזים אוטומטית כבני חורין.
 1812 – האימפריה הספרדית, הקורטס של קדיס מעביר את החוקה הספרדית משנת 1812, המעניקה אזרחות ושוויון זכויות לכל התושבים בספרד ובשטחיה, למעט עבדים. במהלך דיונים, הסגנים חוסה מיגל גורידי אי אלקוסר  ואגוסטין ארגולס  מנסים לשכנע לבטל את העבדות, אך ללא הצלחה.
 1813 – מושבת ספרד החדשה (חלק מהאימפריה הספרדית), מנהיג העצמאות, José María Morelos y Pavón, הכריז על ביטול העבדות במקסיקו במסמכים Sentimientos de la Nación .
 1813 – הפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה, ("המחוזות המאוחדים" – כיום בשטח ארגנטינה) המורדת כנגד האימפריה הספרדית -  חוק הרחם החופשי עובר באספת השנה ה-13. נקבע כי עבדים שנולדו לאחר 31 בינואר 1813 זוכים לחופש כשהם נשואים, או ביום הולדתם ה-16 לנשים ו-20 לגברים, ועם הוצאתם לחופשי יקבלו אדמה וכלים לעבודה.
 1814 – הפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה, לאחר כיבוש מונטווידאו, כל העבדים שנולדו בשטח אורוגוואי המודרנית מוכרזים חופשיים.
 1814 – האימפריה ההולנדית, נאסר מסחר בעבדים.
 1815 – האימפריה הצרפתית, נפוליאון בונפרטה מבטל רשמית את סחר העבדים בצרפת (בעקבות לחץ בריטי), אך ביטול זה לא נאכף בכל המושבות והעבדות עצמה נמשכה עד 1848.
 1815 – האימפריה הפורטוגזית, סחר בעבדים נאסר מצפון לקו המשווה בתמורה לתשלום של 750,000 פאונד על ידי בריטניה.
 1815 – קונגרס וינה מכריז על התנגדותו לסחר בעבדים. בקונגרס השתתפו נציגי המעצמות האירופאיות: הבריטית, הצרפתית, האוסטרית, פורטוגזית, הספרדית, הרוסית, פרוסיה, והאיחוד השוודי-נורווגי.
 1815 – המלחמה הברברית השנייה לחץ על המדיניות הברבריות להפסיק את הפשיטות על אוניות מסחר אמריקאיות.
 1815 – ארצות הברית, הנסיגה הבריטית לאחר מלחמת 1812 משאירה מבצר חמוש במלואו בידיהם של Maroons, עבדים נמלטים וצאצאיהם, ובני בריתם Seminole . המקום נודע בשם "מבצר כושי" (Negro Fort) . 
 1816, אסטוניה, ביטול הצמיתות.
 1816 – פלורידה, "מבצר כושי" נכבש ונהרס על ידי כוחות ארצות הברית בפיקודו של הגנרל אנדרו ג'קסון.
 1816 – אלג'יריה, הפגזת אלג'יר. ב-27 באוגוסט 1816 אוניות מלחמה של בריטניה והולנד ירו בתותחים על ספינות ועל הגנות הנמל של אלג'יר בניסיון להשפיע על עומר אגה, ה"דיי" של אלג'יר, להפסיק את הפיראטיות הצפון אפריקאית ופשיטות עבדים בים התיכון. 3,000 עבדים משוחררים.
 1817 – האימפריה הבריטית והאימפריה הספרדית חותמות על אמנה דו-צדדית לביטול סחר בעבדים.
 1817 – ספרד, פרננדו השביעי חותם על חוק האוסר על יבוא עבדים לשטחי האימפריה הספרדית החל משנת 1820, בתמורה לתשלום של 400,000 פאונד מבריטניה. עם זאת, כמה עבדים עדיין מוברחים לשטחי ספרד לאחר תאריך זה. בעלות על עבדים וגם מסחר פנימי בעבדים נותרו חוקיים.
 1817 – ונצואלה, סימון בוליבר קורא לביטול העבדות במסגרת ניסיונו לשחרר את דרום אמריקה מעול הכיבוש הספרדי.
 1817 – מדינת ניו יורק ב-4 ביולי 1827 נקבע כתאריך לשחרור כל העבדים מהחוזים.
 1817 – הפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה חוקת המחוזות המאוחדים תומכת בביטול העבדות, אך אינה אוסרת אותה.
 1817 – פלך קורלנד באימפריה הרוסית מבטל את הצמיתות.
 1818 – האימפריה הבריטית והאימפריה הפורטוגזית חותמות על אמנה דו-צדדית לביטול סחר בעבדים.
 1818 – האימפריה הבריטית והאימפריה ההולנדית חותמות על אמנה דו-צדדית לנקיטת צעדים נוספים כדי לאכוף ביטול סחר בעבדים, ולחזק אמנה שהתקיימה משנת 1814.
 1818 – צרפת, נאסר סחר בעבדים.
 1820 – אינדיאנה, בית המשפט העליון מורה על שחרור כמעט כל העבדים במדינה בעקבות תיק -Polly v. Lasselle.
 1820 – האימפריה הספרדית, ביטול סחר העבדים שהוכרז ב-1817 נכנס לתוקף.
 1821 – מקסיקו, תוכנית איגואלה משחררת את העבדים שנולדו במקסיקו.
 1821 – ארצות הברית, ספרד, בהתאם להסכם אדמס-אוניס משנת 1819, פלורידה הופכת לטריטוריה של ארצות הברית. סיבה עיקרית הייתה חוסר היכולת או חוסר הנכונות של ספרד ללכוד ולהחזיר עבדים נמלטים.
 1821 – פרו, ביטול סחר העבדים ויישום תוכנית להפסקת העבדות בהדרגה.
 1822 – האיטי, ז'אן פייר בוייר  מספח את האיטי הספרדית ומבטל שם את העבדות.
 1822 – ליבריה, ליבריה נוסדה על ידי "האגודה האמריקנית לקולוניזציה" כמושבה לעבדים משוחררים.
 1822 – האימפריה הבריטית, מוסקט ועומאן, הסכם דו-צדדי ראשון המגביל את סחר העבדים בזנזיבר.
 1823 – צ'ילה, ביטול העבדות בצ'ילה.
 1825 – צרפת, עם ספינות מלחמה מוכנות, דורשת מהאיטי לפצות את צרפת על אובדן העבדים ומושבת העבדים שלה.
 1827 – הסכם בין האימפריה הבריטית והאיחוד השוודי-נורווגי לביטול סחר העבדים.
 1827 – בניו יורק בוטלו שרידי העבדות האחרונים. ילדים שנולדו בין השנים 1799 ו-1827 מובטחים עד גיל 25 (נקבות) או גיל 28 (גברים).
 1827 – סנט הלנה שחרור הדרגתי של למעלה מ-800 עבדים תושבים, כשש שנים לפני שהפרלמנט הבריטי העביר חקיקה לאסור עבדות בכל המושבות.
 1829 – מקסיקו העבדים האחרונים ששוחררו בדיוק כשנבחר ויסנטה גררו , הנשיא הראשון ממוצא אפריקאי חלקי.

1830–1849
 1830 – אלג'יריה, צרפת כובשת את העיר אלג'יר ובהמשך את אלג'יריה כולה, סופם של שודדי הים הברברים ושל ציד מלחים לבנים ומכירתם כעבדים במדינות ערב ובאימפריה העות'מאנית.
 1830 – האימפריה העות'מאנית – הפירמאן של 1830 שחרר, באופן עקרוני, את כל העבדים הלבנים באימפריה העות’מאנית.
 1830 – קואווילה וטקסס – נשיא מקסיקו, אנסטסיו בוסטמנטה, ניסה ליישם את ביטול העבדות. כדי לעקוף את החוק, המתיישבים האנגלו-טקסנים הכריזו על עבדיהם כעל “משרתים בחוזה לכל החיים”.
 1830 – אורוגוואי – ביטול העבדות.
 1831 – בוליביה – ביטול העבדות.
 1831 – האימפריה הברזילאית (ברזיל) – חוק מ־7 בנובמבר 1831 ביטל את סחר העבדים הימי, אסר כל ייבוא של עבדים, והעניק חירות לעבדים שיובאו לברזיל באופן בלתי חוקי. עם זאת, החוק כמעט שלא נאכף עד 1850, אז אימצה ברזיל, בלחץ בריטי, חקיקה נוספת שהפכה את ייבוא העבדים לעבירה פלילית.
ממוזער|טקסט=ספרה האוטוביגורפי של השפחה מרי פרינס, 1831|ספרה האוטוביגורפי של השפחה מרי פרינס, 1831
 1831 – מרי פרינס שהייתה שפחה ונמלטה לבריטניה, מפרסמת את ספרה האוטוביוגרפי. הספר הותיר רושם רב על הציבור והודפס שלוש פעמים בשנה הראשונה להופעתו. הוא עורר חילוקי דעות בקרב הקוראים ואנשי הממסד והעלה את המודעות ליחס האכזרי לעבדים.
 1831 – "מרד נט טרנר", מרד העבדים הנודע ביותר בתולדות ארצות הברית. זו הייתה ההתקוממות הראשונה בה נהרגו גם אזרחים לבנים וההתקוממות הגדולה ביותר שהתחוללה טרם מלחמת האזרחים. המרד פרץ בווירג'יניה והתפשט למחוזות הסמוכים. במרד נהרגו כ-60 לבנים ולפחות כ-100 עבדים. בעקבות המרד הוצאו להורג כ-56 עבדים.
 1832 – יוון – העבדות בוטלה עם קבלת העצמאות.
 1832 – קואווילה וטקסס – אירועי אנאוואק: חואן דייוויס בראדברן, קצין מקסיקני יליד ארצות הברית שפעל באנאווק שבטקסס, התעמת עם מתיישבים אמריקאים בעלי עבדים, אכף את ביטול העבדות במקסיקו וסירב להסגיר שני עבדים נמלטים.
 1832 - ג'מייקה - מרד העבדים בג'מייקה ב-1831-1832, הידוע גם כ"מרד בפטיסט"  או "מלחמת העבדים האחרונה", היה התקוממות המונית של עבדים במטעים, בהנהגת סמואל שארפ, במטרה להשיג חופש. המרד דוכא באלימות אך האיץ את סיום העבדות באימפריה הבריטית. 
 1834 – הממלכה המאוחדת – חוק ביטול העבדות משנת 1833 נכנס לתוקף, וביטל את העבדות ברוב שטחי האימפריה הבריטית, אך באופן הדרגתי לאורך שש שנים. החוק שחרר באופן חוקי כ־700,000 עבדים באיי הודו המערבית, כ־20,000 במאוריציוס וכ־40,000 בדרום אפריקה. החריגים היו הטריטוריות שבשליטת חברת הודו המזרחית וציילון.
 1834 – קמה החברה הצרפתית לביטול העבדות בפריז
 1835 – בריטניה וצרפת חותמת על הסכם דו-צדדי לאיסור סחר העבדים
 1835 – בריטניה ודמרק חותמת על הסכם דו-צדדי לאיסור סחר העבדים
 1840 – בריטניה, בלונדון מתקיים הכינוס הבין-לאומי הראשון נגד עבדות, מארצות הברית הגיעו הפמיניסטיות לוקרישה מוט ואליזבת קיידי סטנטון בליווי הבעלים שלהן ועוד תריסר האמריקאים, נשים וגברים. הבקשה לכלול נשים כמשתתפות בכנס הייתה שנויה במחלוקת. בלונדון, ההצעה נדחה לאחר יום שלם של דיונים; נשים הורשו להקשיב מהגלריה אבל לא הורשו לדבר או להצביע.
 1841 – הסכם בליטרלי לדיכוי סחר העבדים נחתם בין בריטניה, צרפת, רוסיה, האימפריה האוסטרית ופרוסיה.
 1841 - בארצות הברית מסתיים משפט ארצות הברית נגד לה אמיסטאד השופט ג'וזף סטורי קבע כי האפריקאים שחטפו את אוניית העבדים לה אמיסטאד ורצחו את רוב הצוות שלה, מימשו את זכותם הבסיסית להגנה עצמית, כיוון שהם נחטפו באפריקה והועברו לקובה באופן לא חוקי. הם לא היו עבדים חוקיים ועל כן הם חופשיים ולא יוסגרו לספרד.  
 1845 – ארצות הברית, פרדריק דאגלס, מפרסם את פרדריק דאגלס, עבד אמריקני, סיפור חייו, חיבור אוטוביוגרפי ומסה בזכות ביטול העבדות.
 1848 – צרפת, העבדות במושבות מבוטלת. גבון נוסדה כמדינה לעבדים משוחררים.

1850–1899
 1850 – ארצות הברית, חוק העבד הנמלט משנת 1850 מחייב החזרת עבדים נמלטים לבעליהם ללא קשר למדינה בה הם נמצאים.
 1850, האימפריה הברזילאית, נחקק חוק Eusébio de Queirós  (חוק 581 מ-4 בספטמבר 1850) המפליל את סחר העבדים הימי כפיראטיות, ומטיל סנקציות פליליות נוספות על ייבוא עבדים (שנאסר כבר ב-1831).
 1851 – גרנדה החדשה  (כוללת בשטחה את קולומביה של היום), העבדות במדינה מבוטלת. לאחר שנים של חוקים שהתיימרו לקדם ביטול עבדות באופן חלקי, הנשיא חוסה הילאריו לופז  דחף את הקונגרס להעביר ביטול מוחלט של העבדות ב-21 במאי. הממשלה מנפיקה איגרות חוב לפיצוי בעלי עבדים לשעבר.
 1851 – אקוודור, העבדות באקוודור מבוטלת על ידי חוסה מריה אורווינה .
 1851 – ברזיל ואורווגי, הסכם דו-צדדי מ-12 באוקטובר, אורוגוואי מקבלת את החזרת העבדים הנמלטים מאותה מדינה לברזיל. ברזילאים שהיו בבעלותם אדמות באורוגוואי הורשו להחזיק עבדים בנכסיהם.
 1854 – ארצות הברית, עובר חוק קנזס נברסקה שאפשר למדינות המצטרפות לאיחוד לקבוע האם לאפשר עבדות בתחומן וביטל את למעשה את פשרת מיזורי משנת 1820 שקבעה כי מספר המדינות שמתירות עבדות לא יעלה על מספר אלו שאוסרות עבדות וכי העבדות אינה חוקית צפונית לקו הרוחב 36. מתנגדי העבדות בצפון ארצות הברית זועמים על החוק ומקימים את המפלגה הרפובליקנית.
 1854 – ארצות הברית, יסוד המפלגה הרפובליקנית בוויסקונסין ב-20 במרץ 1854 כמפלגה מודרנית המבוססת על רפובליקניזם ומתנגדת לעבדות בארצות הברית, מה שהוביל 7 שנים לאחר מכן למלחמת האזרחים (בה המפלגה הרפובליקנית הנהיגה את מדינות האיחוד והמפלגה הדמוקרטית את מדינות הקונפדרציה). הוועידה הראשונה של המפלגה נערכה ב-6 ביולי 1854 בג'קסון שבמישיגן. במפלגה פעלו רפובליקנים מתונים כמו לינקולן לצד הרפובליקנים הרדיקלים שדחפו לביטול מיידי ומוחלט של העבדות.
 1861 – ארצות הברית, בחירתו של אברהם לינקולן כנשיא ארצות הברית מובילה לניסיון הפרישה של אחת עשרה מדינות מחזיקות עבדים ולפרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית.
שמאל|ממוזער|חיילים שחורים ולבנים בצבא האיחוד, במהלך שנות ה-60 של המאה ה-19.
 1863 – ארצות הברית, לינקולן מפרסם את הצהרת האמנציפציה, ושחרר את כל העבדים באזורים שבשליטת הקונפדרציה. רוב העבדים ב"מדינות הגבול" משוחררים על ידי פעולה של המדינה, וחוק נפרד משחרר את העבדים בוושינגטון די. סי.
 1865 – ארצות הברית, העבדות בוטלה, למעט כעונש על פשע, על ידי התיקון השלוש עשרה לחוקת ארצות הברית. ארצות הברית משחררת את כל העבדים שנותרו, כ-40,000, במדינות עבדי הגבול שלא פרשו. שלושים מתוך שלושים ושש מדינות מצביעות לאשררו; ניו ג'רזי, דלאוור, קנטקי ומיסיסיפי מצביעות נגד. מיסיסיפי לא מאשרת אותו רשמית עד 2013.
 1865 – ספרד, במדריד נוסדת האגודה הספרדית לביטול העבדות על ידי חוליו ויזקרונדו, חוסה יוליאן אקוסטה וחואקין סנרום.
 1867 – ארצות הברית, חוק הפוניאז' משנת משנת 1867, מכוון בעיקר לשימוש בפונים אינדיאנים בטריטוריה של ניו מקסיקו. העבדות בקרב שבטים ילידים באלסקה בוטלה לאחר הרכישה מרוסיה ב-1867.
 1869 – פורטוגל, ,מלך פורטוגל, לואיש הראשון מבטל את העבדות בכל הטריטוריות והמושבות של פורטוגל.
 1871 – ברזיל, חוק ריו ברנקו (חוק הרחם החופשי) מכריז על הילדים שנולדו לאמהות שפחות כחופשיים.
 1873 – בריטניה, זניזבר ומדגסקר חותמות על אמנה משולשת לביטול סחר בעבדים.
 1885 – ברזיל, עובר חוק ברזיל סראייבה-קוטג'יפ, ששחרר את כל העבדים מעל גיל 60 ויצר אמצעים אחרים לביטול הדרגתי של העבדות, כמו קרן המנוהלת על ידי המדינה.
 1888 – ברזיל, עובר "חוק הזהב" שגזר על ביטול מוחלט של העבדות בתוקף מיידי.
 1890 – חוק ועידת בריסל משנת 1890 – אוסף של אמצעים נגד עבדות כדי לשים קץ לסחר העבדים ביבשה ובים, במיוחד באגן קונגו, האימפריה העות'מאנית ובחוף מזרח אפריקה. האמנה נחתמת על ידי בריטניה, צרפת, ארצות הברית, גרמניה, פורטוגל, קונגו, איטליה, ספרד, הולנד, בלגיה, רוסיה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, האימפריה העות'מאנית, האיחוד השוודי-נורווגי, דנמרק, זניבר, פרס
 1895 – מצרים, ביטול העבדות במדינה.

1900–1949
 1900 – גואם, הכרזה על ביטול העבדות ב-22 בפברואר 1900.
 1901 – דלאוור מאשררת את התיקון השלושה עשר בחוקת ארצות הברית.
 1902 – קמרון ביטול הדרגתי של העבדות.
 1904 – בריטניה, גרמניה, דנמרק, ספרד, צרפת, איטליה, הונלד ופורטוגל ומדינות נוספות, הסכם בין-לאומי לדיכוי תנועת העבדים הלבנים נחתם בפריז. רק צרפת, הולנד ורוסיה מרחיבות את ההסכם לכל היקף האימפריות הקולוניאליות שלהן בתוקף מיידי, ואיטליה מרחיבה אותו לאריתריאה אך לא לסומליה האיטלקית.
 1905 – אפריקה המערבית הצרפתית, העבדות מבוטלת רשמית. למרות שעד כמיליון עבדים זוכים לחירותם, העבדות ממשיכה להתקיים בפועל במשך עשרות שנים לאחר מכן.
 1906 – סין, העבדות בסין בוטלה החל מ-31 בינואר 1910. עבדים מבוגרים מומרים לפועלים שכירים והקטינים משוחררים בהגיעם לגיל 25.
 1906 – Barotseland, העבדות מבוטלת.
 1908 – האימפריה העות'מאנית, מהפכת הטורקים הצעירים מחסלת את המסחר הפתוח של עבדי זאנג' וצ'רקסיות מקונסטנטינופול.
 1908 – מדינת קונגו החופשית, בלגיה מספחת את מדינת קונגו החופשית, ומסיימת את נוהג העבדות שם.
 1912 – סיאם (לימים תאילנד), ביטול העבדות.
 1915 – מלאיה הבריטית ביטול העבדות.
ממוזער|טקסט=אישה ארמנית מוצעת למכירה כשפחה, 1915|אישה ארמנית מוצעת למכירה כשפחה, טורקיה 1915
 1918 – ארצות הברית, בית המשפט העליון של ארצות הברית קובע בתיק –Arver v. United States כי האיסור של התיקון ה-13 נגד עבדות אינו חל על גיוס חובה. הממשלה יכולה חוקתית לאלץ אנשים לשרת בצבא בניגוד לרצונם.
 1924 – ממלכת עיראק, ביטול העבדות.
 1924 – סודאן האנגלו-מצרית, ביטול העבדות.
 1924 – חבר הלאומים, מינוי ועדת העבדות הזמנית של חבר הלאומים.
 1924 – טורקיה, ביטול העבדות.
 1926 – נפאל, ביטול העבדות.
 1926 – אמנת חבר הלאומים לדיכוי סחר עבדים ועבדות .
 1926 – בורמה הבריטית , ביטול העבדות.
 1927 – ספרד, אשרור האמנה לדיכוי העבדות של 1926.
 1927 – הממלכה המאוחדת, ממלכת נג'ד וחג'אז, ממלכת חג'אז, הסכם החיג'אז מג'דה (1927)  ממבטל את סחר העבדים.
 1928 – סיירה לאון ביטול העבדות הביתית שהייתה נהוגה בקרב האליטות האפריקניות המקומיות. למרות שהמדינה הוקמה כמקום לעבדים משוחררים, מחקר מצא שנוהגים של עבדות ביתית עדיין נפוצה באזורים כפריים בשנות ה-70.
 1928 – אלבמה, בוטל השכרת אסירים לעבודות של עסקים פרטיים  המדינה האחרונה בארצות הברית שעשתה זאת.
 1929 – פרס תחת שושלת פהלווי, העבדות מבוטלת והופכת לעבירה פלילית.
 1930 – חבר הלאומים, אמנת עבודת כפייה של חבר הלאומים משנת 1930 .
 1935 – האימפריה האתיופית, הגנרל האיטלקי הפולש אמיליו דה בונו טוען כי ביטל את העבדות באימפריה האתיופית.
 1936 – ניגריה, בוטלה העבדות בצפון ניגריה .
 1936 – הפרוטקטורט של בצ'ואנאלנד (בריטניה) – העבדות מבוטלת.
 1937 – בחריין, ביטול העבדות.
 1941 –ארצות הברית, פרנקלין ד' רוזוולט חותם על חוזר 3591 המבטל את כל צורות החכרה של אסירים.
 1945 – גרמניה הכבושה בידי כוחות הברית, מיליוני עובדי כפייה ועבדים משוחררים לאחר נפילת הרייך השלישי; ראו עבודת כפייה תחת שלטון גרמניה הנאצית.
 1945 – האימפריה היפנית מיליוני עובדי כפייה ועובדות מין משוחררים לאחר תבוסת האימפריה היפנית;
 1946 – גרמניה הכבושה, פריץ זאוקל, פקיד נאצי האחראי על רכישת עבודת כפייה באירופה הכבושה במהלך מלחמת העולם השנייה, מורשע בפשעים נגד האנושות ומוצא להורג בתלייה.
 1946 – סודאן הצרפתית תחילת עריקות עבדים גדולות בעידוד הרפובליקה הצרפתית הרביעית והאיחוד הסודאני – מפלגת העצרת הדמוקרטית האפריקאית.
 1948 – האומות המאוחדות, סעיף 4 של ההכרזה האוניברסלית בדבר זכויות האדם מכריז על עבדות כמנוגדת לזכויות אדם.
 1949 – כווית, ביטול העבדות.

1950–1999
1952 – קטר, ביטול העבדות.
 1953 – אוסטרליה, בריטניה, דרום אפריקה, ליבריה, ניו זילנד, קנדה, שווייץ, מאשררות את אמנת ביטול העבדות של 1926.
 1954 – אפגניסטן, אוסטריה, איטליה, דנמרק, הודו, מצרים, מקסיקו, מונקו, סוריה, פינלנד, קובה, שוודיה, מאשררות את אמנת ביטול העבדות של 1926.
 1955 – אקוודור, יוון, ממלכת עיראק, ישראל, הולנד, פקיסטן, פיליפינים, טייוואן, טורקיה מאשררות את אמנת ביטול העבדות של 1926.
 1963 – אשרור אמנת העבדות של 1926.
 1956 – ביילורוסיה, ברית המועצות, ארצות הברית, דרום וייטנאם מאשררות את אמנת ביטול העבדות של 1926.
 1957 – אלבניה, לוב, בורמה, נורווגיה, רומניה, סודן מאשררות את אמנת ביטול העבדות של 1926
 1958 – בהוטן, ביטול העבדות במדינה.
 1958 – הונגריה וציילון מאשררות את אמנת ביטול העבדות של 1926
 1959 – ירדן, מרוקו, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית מאשררות את אמנת ביטול העבדות של 1926.
 1960 – ניז'ר, ביטול העבדות במדינה.
 1961 – מרוקו, העבדות בוטלה במסגרת החוקה המרוקאית, אם כי נמשכת שיטת העבדות הביתית
 1962 – צפון תימן, ביטול העבדות במדינה.
 1962 – ערב הסעודית, ביטול העבדות במדינה.
 1962 – בלגיה, סיירה לאון, טנגניקה מאשררות את אמנת ביטול העבדות של 1926
 1963 – אלג'יר, צרפת, גינאה, כווית, נפאל מאשררות את אמנת ביטול העבדות של 1926
 1964 – חוף שביתת הנשק, ביטול העבדות.
 1964 – אוגדנה, ג'מייקה, מדגסקר, ניז'ר מאשררות את אמנת ביטול העבדות של 1926.
 1965 – מלאווי מאשררת את אמנת ביטול העבדות של 1926.
 1966 – ברזיל, מלטה, טרינידד וטובגו, תוניסיה מאשררת את אמנת ביטול העבדות של 1926.
 1967 – דרום תימן, ביטול העבדות במדינה.

ראו גם
 התנועה לביטול העבדות
 התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח

הערות שוליים

*
*
ביטול העבדות והצמיתות
קטגוריה:סחר העבדים האטלנטי
קטגוריה:ברזיל: היסטוריה
קטגוריה:ספרד: היסטוריה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: היסטוריה
קטגוריה:ארצות הברית: היסטוריה
קטגוריה:פורטוגל: היסטוריה
קטגוריה:הקריביים: היסטוריה
קטגוריה:צרפת: היסטוריה
קטגוריה:אפריקה: היסטוריה