מבצע רייניבונג

מבצע רייניבונג ("תרגיל הריין") היה הגיחה האחרונה לאוקיינוס האטלנטי של אוניית המערכה הגרמנית החדשה ביסמרק והסיירת הכבדה פרינץ אויגן ב-18–27 במאי 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה. מבצע זה נועד לחסום את שיירות האספקה של בעלות הברית לבריטניה כפי שנעשה במבצע ברלין שהצליח בעבר. לאחר שביסמרק הטביעה את אה"מ הוד במהלך קרב מצר דנמרק (24 במאי), זה הגיע לשיא עם טביעתה של ביסמרק (27 במאי), בעוד פרינץ אויגן נמלטה לנמל בצרפת הכבושה. מנקודה זו ואילך, הגרמנים הסתמכו רק על צוללות כדי לנהל את הקרב על האוקיינוס האטלנטי.

 רקע 
במהלך שתי מלחמות העולם, האי בריטניה היה תלוי במספר עצום של ספינות סוחר כדי להביא מזון וחומרי גלם חיוניים, והגנה על חבל ההצלה הזה היה אחד מהעדיפויות הגבוהות ביותר של הכוחות הבריטיים. אם ניתן היה לנתק את קו ההצלה הזה, האימפריה הבריטית באירופה תצטרך לתבוע שלום; לנהל משא ומתן על שביתת נשק; או לנטוש את האי הבריטי כבסיס פעולות לחסימת הגישות הימיות למערב אירופה; מה שיעניק לגרמניה למעשה שליטה מלאה במערב אירופה, ללא בסיס טקטי באירופה להתנגד לשליטה זו.

פיקוד הצי של גרמניה (תחת גרוס-אדמירל אריך יוהאן אלברט רדר) האמינה באותה תקופה בתוקף כי ניתן להשיג תבוסה במצור. עם זאת, הם גם האמינו שהשיטה העיקרית להשגת מטרה זו היא שימוש בטקטיקות פשיטות מסחר מסורתיות, המבוססות על אוניות שטח (סיירות, סיירות מערכה, אוניות מערכה מהירות) שנתמכו רק על ידי צוללות. ללא קשר לשיטה או לאופן, רדר שכנע את הפיקוד העליון (OKW) ואת היטלר שאם קו ההצלה הזה ינותק, בריטניה תובס, ללא קשר לגורמים אחרים.

מבצע רייניבונג היה האחרון בסדרת פשיטות על ספנות בעלות הברית שבוצעו על ידי יחידות שטח של הקריגסמרינה. קדם לו מבצע ברלין, גיחה מוצלחת ביותר של שרנהורסט וגנייזנאו שהסתיימה במרץ 1941.

עד מאי 1941, אוניות המערכה של הקריגסמרינה שרנהורסט וגנייזנאו היו בברסט, בחוף המערבי של צרפת, שם היוו איום רציני על השיירות האטלנטיות, והופצצו בכבדות על ידי חיל האוויר המלכותי. התוכנית המקורית הייתה ששתי האוניות יהיו מעורבות במבצע, אך שרנהורסט עברה תיקונים כבדים במנועים שלה, וגנייזנאו בדיוק ספגה פגיעת טורפדו מזיקה ימים לפני כן, שהוציאה אותה מכלל פעולה למשך 6 חודשים. זה הותיר רק שתי ספינות מלחמה חדשות זמינות לגרמנים: אוניית המערכה ביסמרק והסיירת הכבדה פרינץ אויגן (בעוד שלקריגסמרינה היו שלוש סיירות קלות שימושיות, לאף אחת לא הייתה את הסיבולת הדרושה למבצע אטלנטי ארוך), שתיהן הוצבו בתחילה בים הבלטי.

מטרת המבצע הייתה שביסמרק ופרינץ אויגן יפרצו לאוקיינוס האטלנטי ויתקפו את הספנות של בעלות הברית. הפקודות של גרוס-אדמירל אריך רדר לאדמירל גינתר ליטיינס היו ש"מטרת הביסמרק היא לא להביס אויבים בעלי עוצמה שווה, אלא לכבול אותם בפעולת עיכוב, תוך שמירה על יכולת הלחימה שלה ככל האפשר, כך לאפשר לפרינץ אויגן להגיע אל ספינות הסוחר בשיירה" ו"המטרה העיקרית במבצע זה היא הטבעת ספינות הסוחר של האויב; ספינות מלחמה של האויב יופעלו רק כאשר מטרה זו מחייבת זאת וניתן לעשות זאת ללא סיכון יתר".

כדי לתמוך ולספק מתקנים לאוניות הראשה לתדלוק ולחמש מחדש, הקים פיקוד הצי הגרמני (OKM) רשת של מכליות ואוניות אספקה באזור של מבצע רייניבונג. שבע מכליות ושתי ספינות אספקה נשלחו עד לברדור במערב ואיי כף ורדה בדרום.

ליטיינס ביקש שרדר יעכב את מבצע רייניבונג מספיק זמן כדי ששרנהורסט תשלים את התיקונים במנועים שלה ותהיה ראויה ללחימה ותיפגש בים עם ביסמרק ופרינץ אויגן או שהאונייה האחות של ביסמרק, טירפיץ תתלווה אליהם. רדר סירב, שכן שרנהורסט לא תהיה מוכנה עד תחילת יולי. הצוות של טירפיץ שזה עתה הושלמה עדיין לא היה מאומן במלואו, ועל רקע מחאותיו של ליטיינס הורה רדר על קידום המבצע. הסיבה העיקרית של רדר להמשך הדרך הייתה הידע שלו על מבצע ברברוסה הקרוב, שבו הקריגסמרינה היה אמור למלא רק תפקיד קטן ותומך, ורצונו להשיג הצלחה גדולה עם אוניית מערכה לפני ברברוסה שעשויה להותיר את הרושם על היטלר את הצורך שלא לקצץ בתקציב אוניות ראשה.

כדי להתמודד עם האיום של אוניות שטח גרמניות, הבריטים הציבו בסקפה פלו את אוניות המערכה החדשות קינג ג'ורג' החמישי ופרינס אוף ויילס כמו גם את סיירת המערכה הוד ואת נושאת המטוסים שנכנסה לשירות לאחרונה ויקטוריוס. במקום אחר, כוח H בגיברלטר יכול היה לגייס את סיירת המערכה רינואון ואת נושאת המטוסים ארק רויאל; בים באוקיינוס האטלנטי בתפקידים שונים היו אוניות המערכה רוונג', רודני וראמיליס וסיירת המערכה ריפאלס. סיירות וסיורים אוויריים סיפקו את "עיניו" של הצי. בים, או אמורים להפליג בקרוב, היו 11 שיירות, כולל שיירת כוחות.

OKM לא לקח בחשבון את נחישותו של הצי המלכותי להשמיד את צי השטח הגרמני. כדי לוודא שביסמרק תוטבע, הצי המלכותי הפשיט באכזריות זירות פעולה אחרות. זה כלל ריקון שיירות יקרות ערך מהכוחות המלווים שלהן. הבריטים פרסו בסופו של דבר שש אוניות מערכה, שלוש סיירות מערכה, שתי נושאות מטוסים, 16 סיירות, 33 משחתות ושמונה צוללות, יחד עם מטוסי סיור. זה יהפוך לכוח הימי הגדול ביותר שהוקצה למבצע בודד עד אותה נקודה במלחמה.

 מבצע רייניבונג 
 ביסמרק מפליגה 
ימין|ממוזער|350x350 פיקסלים|
הסיירת הכבדה פרינץ אויגן הפליגה בסביבות השעה 21:00 ב-18 במאי 1941 מגוטנהאפן (גדיניה, פולין), ואחריה בשעה 2:00 בבוקר, 19 במאי הפליגה ביסמרק. שתי האוניות המשיכו בליווי, בנפרד ונפגשו ליד כף ארקונה באי רוגן שבמערב הבלטי, שם הצטרפו אליהם המשחתות Z23 ו-Z16 פרידריך אקולדט. לאחר מכן הם המשיכו דרך האיים הדנים אל הקטגט. בכניסה לקטגט ב-20 במאי הפליגו ביסמרק ופרנץ אויגן צפונה לכיוון הסקאגרק, המצר שבין יוטלנד לדרום נורווגיה, שם הם נצפו על ידי הסיירת השוודית נושאת המטוסים גוטלנד בסביבות השעה 1:00 בלילה. גוטלנד העבירה את התצפית בדו"ח שגרתי. מוקדם יותר, בסביבות הצהריים, טיסה של מטוסים שוודיים זיהתה גם את כלי השיט הגרמניים ודיווחה גם היא על ראייתם.

ב-21 במאי הוזעקה האדמירליות על ידי מקורות בממשלת שוודיה כי שתי אוניות מלחמה גרמניות גדולות נראו בקטגט. האוניות נכנסו לים הצפוני ומצאו מקלט קצר ב-Grimstadfjord ליד ברגן, נורווגיה ב-21 במאי, שם תודלקה פרינץ אויגן עם דלק, ועשתה הפסקה עבור נתיבי השיט האטלנטי ב-22 במאי. בשלב זה, הוד ופרינס אוף ויילס, עם משחתות מלוות, היו בדרכם למצר דנמרק, שם כבר סיירו שתי סיירות, נורפוק וסאפוק. הסיירות מנצ'סטר וברמינגהאם נשלחו לשמור על המים מדרום-מזרח לאיסלנד.

לאחר שהתגלתה יציאת האוניות הגרמניות, הפליג האדמירל סר ג'ון טובי, המפקד העליון של צי הבית הבריטי, עם קינג ג'ורג' החמישי, ויקטוריוס ומלוותיהם כדי לתמוך באלה שכבר היו בים. ריפאלס הצטרפה זמן קצר לאחר מכן.

בערב 23 במאי ראתה סאפוק את ביסמרק ואת פרינץ אויגן במצר דנמרק, קרוב לחוף גרינלנד. סאפוק חיפשה מיד מחסה בערפל והזעיקה את האדמירליות. ביסמרק פתחה באש על נורפוק בטווח של שישה מיילים אבל נורפוק נמלטה לערפל. נורפוק וסאפוק, מחוץ לטווח ירי, עקבו אחר האוניות הגרמניות באמצעות מכ"ם. לא נרשמו פגיעות אבל זעזוע ההדף של התותחים העיקריים שירו לעבר נורפוק הפיל את המכ"ם של ביסמרק וגרם לליטיינס למקם מחדש את פרינץ אויגן לפני ביסמרק. לאחר שראו את האוניות הגרמניות, קבוצות הצי הבריטי הופנו ליירט את כוחו של ליטיינס או לחפות על שיירת חיילים.

 קרב מצר דנמרק 

הוד ופרינס אוף ויילס יצרו מגע עם הכוח הגרמני מוקדם בבוקר 24 במאי, והפעולה החלה ב-5:52 בבוקר, כאשר שני הצדדים במרחק של כ- בנפרד. תותחנים על סיפונה של הוד טעו בתחילה בפרינץ אויגן, שהייתה כעת בראש כביסמרק, ופתחו עליה באש; קפטן ליץ' המפקד על אה"מ פרינס אוף ויילס הבין את טעותו של תת-אדמירל הולנד והעסיק את ביסמרק מההתחלה. שתי האוניות הגרמניות ירו לעבר הוד. הוד ספגה פגיעה בשלב מוקדם מפרינץ אויגן שהחלה אש שהתפשטה במהירות באמצע האונייה.

ואז, בערך בשעה 6 בבוקר, אחד או יותר ממחסני התחמושת של הוד התפוצצו, כנראה כתוצאה מפגיעה ישירה של פגז  מביסמרק. הפיצוץ האדיר שבר לשניים את סיירת המערכה הגדולה, והיא טבעה תוך דקות. כל הצוות שלה, פרט לשלושה, בן 1,418 איש, מתו, כולל תת-אדמירל לנסלוט הולנד, מפקד השייטת.

פרינס אוף ויילס המשיך בפעולה, אך ספגה מספר פגיעות של פגזי  ופגזי , וחוותה כשלים מכניים חוזרים ונשנים עם החימוש העיקרי שלה. המפקד שלה, קפטן ליץ', נפצע כשאחד הפגזים של ביסמרק פגע בגשר פרינס אוף ויילס. ליץ' הפסיק את הקרב, ואוניית המערכה הבריטית נסוגה בחסות מסך עשן.

ביסמרק נפגעה שלוש פעמים, אך אדמירל ליטיינס דחה את הקפטן של ביסמרק ארנסט לינדמן, שרצה לרדוף אחרי פרינס אוף ויילס הפגועה ולהטביע אותה. כל הפגיעות על ביסמרק נגרמו על ידי פגזי  של פרינס אוף ויילס. אחד הפגזים חדר לגוף אוניית המערכה הגרמנית ליד החרטום, קרע כמה ממכלי הדלק שלה, וגרם לה לדליפת נפט ברציפות ובקצב רציני. זה היה אמור להיות גורם קריטי ככל שהמרדף נמשך, ואילץ את ביסמרק להגיע לברסט במקום לברוח אל המרחב הגדול של האוקיינוס האטלנטי. כתם השמן שנוצר גם עזר לסיירות הבריטיות לעקוב אחריה.

 המרדף 
נורפוק וסאפוק ופרינס אוף ויילס הפגועה המשיכו לעקוב אחר הגרמנים, ודיווחו על מיקומם למשוך כוחות בריטיים למקום. בתגובה, הוחלט כי פרינץ אויגן שלא ניזוקה תתנתק כדי להמשיך בפעולת הפשיטה, בעוד ביסמרק תפסיק את המרדף. יחד עם זה, אדמירל דניץ התחייב כי זרוע הצוללות תתמוך בביסמרק עם כל הצוללות הזמינות באוקיינוס האטלנטי. הוא ארגן שני קווי סיור כדי ללכוד את צי הבית אם ביסמרק תוביל את רודפיה אליהם. קו אחד של 7 צוללות היה ערוך באמצע האוקיינוס האטלנטי בעוד קו אחר, של 8 צוללות, הוצב ממערב למפרץ ביסקאיה. בשעה 6:40 אחר הצהריים ב-24 במאי, ביסמרק פנתה אל רודפיה ופתחה לזמן קצר באש כדי לחפות על בריחתה של פרינץ אויגן. הסיירת הגרמנית חמקה ללא פגע.

ב 10 אחר הצהריים, ויקטוריוס הייתה במרחק  משם ופתחה במתקפה אווירית עם תשעה מפציצי טורפדו פיירי סורדפיש, שהונחו על ידי נורפוק. במזג אוויר גרוע, וכנגד אש כבדה, הם תקפו וגרמו לפגיעת טורפדו בודדת מתחת לגשר. עם זאת, מול חגורת שריון חזקה ובליטות נגד טורפדו, היא לא הצליחה לגרום נזק משמעותי. המטוסים התוקפים חזרו כולם בבטחה לוויקטוריוס, למרות מזג אוויר גרוע, חושך, חוסר ניסיון של צוות אוויר וכישלון משואה הביתה של המוביל.

ב-3 לפנות בוקר ב-25 במאי, האוניות העוקבות הבריטיות איבדו את הקשר עם ביסמרק. תחילה חשבו שהיא תחזור לים הצפוני, והאוניות הופנו בהתאם. ואז ליטיינס, שהאמין שהוא עדיין נעקב על ידי הבריטים, שבר את שתיקת הרדיו על ידי שליחת הודעת רדיו ארוכה למטה בגרמניה. זה אפשר לבריטים לזהות את מיקומה המשוער של ביסמרק ולשלוח מטוסים לצוד את אוניית המערכה הגרמנית. עד שהתברר שליטיינס פונה לברסט, ביסמרק שברה את המעקב הימי והשיגה יתרון. עד 11 אחר הצהריים, ליטיינס היה רחוק ממזרח לכוחו של טובי והצליח להתחמק מרודני. לביסמרק היה מחסור בדלק עקב הפגיעה המזיקה שנגרמה על ידי פרינס אוף ויילס שגרמה לליטיינס להפחית את המהירות כדי לחסוך בדלק, אך לביסמרק עדיין היה מספיק מהירות כדי לעקוף את היחידות הכבדות של צי הבית ולהגיע לביטחון של צרפת. מדרום, לעומת זאת, התקרבו כוח H של סומרוויל עם נושאת המטוסים ארק רויאל, סיירת המערכה רינואון והסיירת הקלה שפילד ליירט אותה.

גם לאוניות הבריטיות החל להיגמר בדלק, והבריחה של ביסמרק נראתה בטוחה יותר ויותר. עם זאת, בשעה 10:30 ב-26 במאי, סירה מעופפת PBY Catalina, שבסיסה ב-Lough Erne, צפון אירלנד, מצאה את ביסמרק. היא הייתה  מברסט ולא בטווח הכיסוי האווירי של לופטוואפה.
שמאל|ממוזער| חמישה מצוות אוויר של מטוסי הסורדפיש של ארק רויאל שהיו מעורבים בהתקפת ביסמרק
בעקבות כך נושאת המטוסים ארק רויאל פתחה כעת במתקפה אווירית, אך צוות האוויר שלה לא היה מודע לקרבתה של שפילד לביסמרק, חשב בטעות שהסיירת הבריטית היא אוניית המערכה הגרמנית ולכן תקף אותה מיד. הטורפדות שלהם הותקנו עם מרעומים מגנטיים, וכמה מהם התפוצצו בטרם עת. אחרים החמיצו את מטרתם, והמטוס התוקף קיבל אז אזהרה מארק רויאל ששפילד נמצאת בסביבה, ואז המטוס זיהה לבסוף את הסיירת והפסיק את המתקפה.

ארק רויאל שיגרה כעת, בתנאי מזג אוויר גרועים כמעט בלתי אפשריים לפעילות אווירית, וממרחק של פחות מ-40 מייל במעלה הרוח של ביסמרק, מתקפה שנייה המורכבת מ-15 מטוסי סורדפיש. אלה נשאו טורפדות מצוידים במרעומי מגע הסטנדרטיים והאמינים. התקיפה הביאה לשתיים או שלוש פגיעות באונייה הגרמנית, אחת מהן גרמה לנזק קריטי להגה שלה. הגה תקוע כעת הביא לכך שהיא יכלה כעת רק להפליג הרחק מיעדה, ברסט. בחצות, ליטיינס אותת למפקדתו: "האונייה בלתי ניתנת לתמרון. נילחם עד הפגז האחרון. יחי הפיהרר."

 הסוף של ביסמרק 

אוניות המערכה רודני וקינג ג'ורג' החמישי חיכו לאור היום ב-27 במאי לפני שתקפו. בשעה 8:47 הן פתחו באש ופגעו במהירות בביסמרק. התותחנים שלה השיגו כמעט פגיעות על רודני, אבל האוניות הבריטיות שיתקו את התותחים העיקריים של ביסמרק תוך חצי שעה. למרות הפגזות מטווח קצר של רודני, נטייה שמאלה ושריפות נרחבות, ביסמרק לא טבעה.

על פי הסקרים התת-ימיים של דייוויד מירנס וג'יימס קמרון בשנים האחרונות, התותחים הראשיים הבריטיים השיגו רק ארבע פגיעות בחגורת השריון הראשית של ביסמרק, שתיים דרך חגורת השריון העליונה בצד הימני מקינג ג'ורג' החמישי ושתיים בצד האחור מרודני . . ארבעת הפגיעות הללו התרחשו בערך בשעה 10:00 בבוקר, מטווח קצר, וגרמו לנפגעים כבדים בקרב צוות האונייה.

לאחר שכמעט אזל להן הדלק - ותוך תשומת לב להתקפות אפשריות של צוללות - עזבו אוניות המערכה הבריטיות הביתה. הסיירת הכבדה דורסטשייר תקפה בטורפדו והשיגה שלוש פגיעות. מטעני הטבעה עצמית הופעלו במהרה על ידי מלחים גרמנים, ובשעה 10:40 בבוקר, ביסמרק התהפכה וטבעה. דורסטשייר והמשחתת מאורי הצילו 110 ניצולים. לאחר שעה, עבודת החילוץ הסתיימה בפתאומיות כאשר התקבלו דיווחים על נוכחות של צוללת. שלושה ניצולים נוספים נאספו על ידי U-74 ושניים על ידי ספינת מזג האוויר הגרמנית זקסנוואלד. למעלה מ-2,000 מתו, כולל קפטן לינדמן ואדמירל ליטיינס.

 לאחר מכן 
לאחר שנפרדה מביסמרק, פרינץ אויגן פנתה דרומה יותר לאוקיינוס האטלנטי, בכוונה להמשיך במשימת הפשיטה על אוניות הסוחר. ב-26 במאי, כשנותרו לה רק 160 טונות של דלק, היא נפגשה עם המכלית ספיכרן ותדלקה. ב-27 במאי היא פיתחה בעיות מנוע, שהחמירו במהלך הימים הבאים. ב-28 במאי היא קיבלה תדלוק נוסף מאסו המבורג. כשהמהירות שלה מופחתת ל-28 קשרים (52 קמ"ש), זה כבר לא נחשב מעשי להמשיך. היא נטשה את משימת פשיטת הסחר שלה מבלי להטביע ספינות סוחר, ועשתה את דרכה לברסט, לשם הגיעה ב-1 ביוני, שם נשארה בתיקון עד סוף 1941. מאוחר יותר היא נמלטה מצרפת עם שתי אוניות מערכה גרמניות נוספות במהלך מבצע קרברוס.

בפעולה, רק שתי צוללות ראו את הכוחות הבריטיים, ואף אחת מהן לא הצליחה לתקוף. בהמשך, הצליחו האוניות הבריטיות להתחמק מקווי הסיור כשחזרו לבסיס; לא היו מגעים נוספים עם צוללות. הלופטוואפה ארגן גם גיחות נגד צי הבית, אך אף אחת מהן לא הצליחה עד ה-28 במאי, כאשר מטוסים מ-Kampfgeschwader 77 תקפו והטביעו את המשחתת מאשונה.

לאחר מבצע רייניבונג, פריצת דרך לרשת האניגמה של הקריגסמרינה אפשרה לצי המלכותי לבצע מאמץ משותף לרכז את רשת ספינות האספקה שנפרסו כדי לתדלק ולחמש מחדש את האוניות שהשתתפו במרדף אחר ביסמרק. ההצלחה הראשונה הגיעה ב-3 ביוני, כאשר המכלית בלכן התגלתה על ידי הסיירות ארורה וקניה מדרום לגרינלנד. ב-4 ביוני נמצאה המכלית גדניה באמצע האוקיינוס האטלנטי ליד מרסדייל, בעוד 100 מיילים ימיים (160 ק"מ) מזרחה נתפסה אוניית האספקה גונצנהיים על ידי סיירת הסוחר החמושה אספרנס ביי ומטוסים מוויקטוריוס. באותו יום בדרום האוקיינוס האטלנטי, באמצע הדרך בין בלם לפריטאון, הגבול הדרומי ביותר של מבצע רייניבונג, יורטה המכלית אסו המבורג על ידי הסיירת לונדון; ואילו למחרת לונדון, מלווה בבריליאנט, הטביעה את המכלית אגרלנד. שבוע לאחר מכן, ב-12 ביוני, הוטבעה המכלית פרידריך ברמה על ידי הסיירת שפילד באמצע האוקיינוס האטלנטי. ב-15 ביוני הוטבעה המכלית לותרינגן על ידי הסיירת דאנדין, עם מטוסים מאיגל. תוך קצת יותר משבועיים, 7 מתוך 9 ספינות האספקה שהוקצו למבצע רייניבונג טופלו, עם השלכות חמורות על פעולות השטח הגרמניות העתידיות.

 סיכום 
מבצע רייניבונג היה כישלון, ולמרות שהגרמנים זכו להצלחה בהטבעת "הוד האדירה", זה קוזז עם אובדן אוניית המערכה המודרנית ביסמרק, שייצגה רבע מאוניות הראשה של הקריגסמרינה. שום ספינות סוחר לא הוטבעו או אפילו נראו על ידי יחידות השטח הגרמניות הכבדות במהלך הפשיטה שנמשכה שבועיים. שיירות בעלות הברית לא הופרעו קשות; רוב השיירות הפליגו לפי לוח הזמנים, ולא הייתה הפחתה באספקה לבריטניה. מנגד, מערכת הצוללות באוקיינוס האטלנטי השתבשה; צוללות באוקיינוס האטלנטי הטביעו רק 2 ספינות בשבועות האחרונים של מאי, לעומת 29 בתחילת החודש. כתוצאה מטביעתה של ביסמרק, היטלר אסר על גיחות נוספות באוקיינוס האטלנטי, ואוניית האחות שלה טירפיץ נשלחה לנורווגיה. הקריגסמרינה לא הצליח שוב לבצע מבצע שטח גדול נגד נתיבי האספקה של בעלות הברית בצפון האוקיינוס האטלנטי; מעתה והלאה הנשק היחיד שלה היה מערכת הצוללות.

 קישורים חיצוניים 

קטגוריה:קרבות זירת האוקיינוס האטלנטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הצי המלכותי הבריטי: קרבות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קריגסמרינה: קרבות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1941