נילי מרגלית

נילי מרגלית (נולדה ב-1983) היא אחות ישראלית שנחטפה עם עשרות מתושבי ניר עוז במהלך הטבח בקיבוץ, שהתרחש כחלק מטבח שבעה באוקטובר, בו נרצח אביה. בשהותה בשבי חמאס עד לשחרורה כעבור 55 ימים, בעסקת השבויים, טיפלה בחבריה החטופים תוך סיכון חייה. התנהלותה בשבי חמאס עזרה להציל את חייהם של שבויים ששהו עימה בשבי.

 ביוגרפיה 
נילי מרגלית היא אחות במקצועה בעלת תואר ראשון בסיעוד, ותואר שני במנהל מערכות בריאות. בשנת 2011 סיימה בהצטיינות לימודי תואר ראשון בסיעוד באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. לאחר מכן עברה לתל אביב לעבוד במחלקה כירורגית ילדים באיכילוב. בהמשך חזרה לקיבוץ ניר עוז והחלה לעבוד כאחות במחלקת מיון ילדים בבית החולים סורוקה בבאר שבע. במקביל למדה לתואר שני.

בנוסף לעבודתה בסורוקה, היא משמשת גם כמדריכה קלינית וכירורגית בבית הספר למקצועות הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון ומרצה בבית הספר לסיעוד.

חטיפתה ופועלה בשבי
שמאל|ממוזער|250px|ביתה השרוף של נילי מרגלית בקיבוץ ניר עוז, לאחר טבח שבעה באוקטובר

בטבח שבעה באוקטובר חטפו אזרחים עזתים את מרגלית מביתה בקיבוץ ניר עוז. כאשר הגיעו המחבלים לקיבוץ, היא הסתגרה בממ"ד עם הכלב שלה, נצ'י, וכשהם פרצו את הדלת היא דאגה שיברח החוצה. ביתה נשרף כליל במתקפה. במשך שבועות היא הוגדרה כנעדרת, עד שיוכבד ליפשיץ, אחת מהחטופות ששוחררה משבי חמאס, סיפרה שמרגלית בחיים ומטפלת בפצועים שנחטפו. מרגלית שוחררה מהשבי בעסקת השבויים עם חמאס ב-30 בנובמבר 2023, בפעימה השביעית. נציגת הצלב האדום שקיבלה את פניה אמרה לה שנצ'י שרד, כי אמרו לה שזה מה שנילי תרצה לשמוע.

בתקופת השבי במנהרות חמאס, לשם נלקחה עם שאר החטופים, הזדהתה בפני השובים כאחות בבית החולים סורוקה וטיפלה בחטופים במקצועיות ובמסירות, בעיקר בקשישים שבהם. היא דאגה לרישום קפדני של תרופותיהם, הקפידה לתת להם את המינונים הנכונים בהתאם למה ששוביה הואילו לתת לה, נתנה אינפוזית נוזלים במידת הצורך, וכאשר נתנו לה מד לחץ דם, רשמה את תוצאות המדידות והשתמשה במדידות כדי להראות לשובים את דחיפות התרופות והאיצה בשוביה לספק תרופות חיוניות, באיום שללא התרופות החטופים עלולים למות במשמרתם.

היא טיפלה במגוון רחב של מחלות וחבלות, תוך שימוש בידע המקצועי שלה וביצירתיות שלה. לדוגמה, כאשר אחת החטופות, תמי מצגר, נפצעה מאופנוע, מרגלית נתנה לה אנטיביוטיקה, אך פצעיה לא השתפרו. מרגלית נזכרה שיש דבש בארון שבדירה בה שהו, והחליטה לנסות חבישה עם דבש. החבישה עבדה, ופצעיה של תמי החלו להחלים. בנוסף דאגה לתת טבליות קלונקס לחטופים אחרים כעזר לשינה.

במשך כ-50 ימים ולילות טיפלה בחבריה ועשתה כל שביכולתה לעזור להם ולשפר את מצבם. השבי במנהרות הסגורות, הניתוק המוחלט מאור יום ומידיעת המתרחש בארץ היה קשה מנשוא, והקשישים, כל אחד ומצבו הרפואי ודאגותיו למשפחה ולחברים, מצאו מעט עידוד וחיזוק בטיפולה המסור. מרגלית לא חששה להתעמת עם שוביה ואף לפנות אל בכירי חמאס שעברו במנהרות בדרישה לשיפור מצב החטופים. פנייה זו הרגיזה את שוביה, שראו בכך עקיפת סמכות והענישו את המסורים להשגחתם בצמצום שעות תאורה ואוורור.

הרגע הקשה ביותר בתקופת שביה התרחש לדבריה ממש לפני שחרורה, כשאנשי חמאס הודיעו לירדן ביבס, אחד החטופים ששהו איתה, כי אשתו שירי וילדיו אינם בחיים.

אביה של מרגלית, אליהו (צ'רצ'יל), נרצח וגופתו הוחזרה במסגרת עסקת שחרור החטופים השלישית, שנתיים לאחר מכן.

לאחר חזרתה מהשבי
לאחר שחזרה מהשבי החלה מרגלית להיות פעילה הן למען שחרור החטופים והן למען הכנסת תרופות לחטופים. היא נפגשה בפורום הכלכלי העולמי בדאבוס עם בכירי חברות אמריקאיות, בהם מנכ"ל פייזר אלברט בורלא, ושיתפה אותם בצרכים הרפואיים של החטופים. כמו כן נפגשה ב-18 בינואר 2024 באותו הפורום גם עם מזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרש.

ב-16 באפריל 2024 הייתה אחת מ-30 אחים ואחיות שקיבלו אות הוקרה מטעם נשיא המדינה יצחק הרצוג ושר הבריאות אוריאל בוסו על פועלם להצלת חיים מתחילת מלחמת חרבות ברזל.

במאי 2024 קיבלה את אות נשיא אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, כהערכה לפועלה.

 קישורים חיצוניים 


 האחות מניר עוז שהפכה לרופאה בשבי: "כשנגמרה האנטיביוטיקה, חבשתי אותם עם דבש" באתר הידברות, 7 בינואר 2024 






הערות שוליים

קטגוריה:חטופי ניר עוז
קטגוריה:בני ערובה וחטופים בטבח שבעה באוקטובר
קטגוריה:ניצולי טבח שבעה באוקטובר
קטגוריה:יתומי פעולות האיבה
קטגוריה:יתומות פעולות האיבה
קטגוריה:אחיות ישראליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה
קטגוריה:נשים במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:ניר עוז: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1983