חס ושלום

חס ושלום הוא ביטוי מתקופת האמוראים המביע הסתייגות ודחיה או פחד מתיאור או ממצב שהוזכרו. משמעות הביטוי דומה למשמעות של "ה' ישמור", שנאמר כיום בתגובה להאשמה חמורה או לאזכור פורענות כלשהי.

בלשנים הציעו סברות שונות לגבי מקור המילה "חס". לפי סברה אחת, בה תמכו חוקר הלשון ארנסט קליין ומשה בר-אשר, המילה נגזרת מהשורש חו"ס, במובן הגנה ורחמים. לפי יצחק גלוסקא מקורה בשורש חו"ס במשמעות שונה, "הרחקת הרע והשלילה". חנוך יהודה קוהוט טען שהמילה קרובה ל"ח'ס" בערבית, שמשמעותו דבר בזוי שכולם מתרחקים ממנו.

קיים בלבול בין הביטוי "חס ושלום" לביטוי הדומה "חס וחלילה". בדפוסי התלמוד והמדרש שבהם מופיע הביטוי "חס וחלילה", הסיבה היא פתיחה שגויה של ראשי התיבות ח"ו. בלשון חז"ל, הן בגמרא והן במדרשים (חוץ ממדרש אגדה), מופיע רק "חס ושלום", והביטוי "חס וחלילה" לא מופיע כלל. חוקרים הציעו שהביטוי "חס וחלילה" נוצר בהשפעת היידיש או הערבית.

מקורות
על הפסוק , כתב רש"י 

.

.

קישורים חיצוניים


 מה הפירוש של הביטוי "חס ושלום" באתר ישיבת כסא רחמים


הערות שוליים

קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
קטגוריה:פולקלור יהודי