אנואר אל-ח'טיב

אנואר אל-ח'טיב (בערבית: أنور الخطيب, בתעתיק מדויק: אנור אלח'טיב) היה פוליטיקאי פלסטיני ששימש כראש עיריית ירושלים המזרחית, כשר בממשלת ירדן, כמושל ירושלים ב-1967, ובתפקידו האחרון שימש כחבר המשלחת הפלסטינית לוועידת מדריד.

 ביוגרפיה 
אל-ח'טיב נולד בחברון לקראת סוף התקופה העות'מאנית. הוא היה בן למשפחה מיוחסת בחברון וירושלים, ששמה "ח'טיב", שמשמעו הדרשן במסגד שנותן את דרשת יום השישי. הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו כעורך דין בשירות המועצה המוסלמית העליונה. לאחר מכן עמד בראש ועדה של עיריית ירושלים, ובשנים 1948–1950, שימש כראש עיריית מזרח ירושלים. אך הוחלף לאחר שנדרש מישהו מנוסה יותר בפוליטיקה החמולתית בעיר. כיוון שירדן לא סיפחה רשמית את הגדה המערבית עד 24 באפריל 1950, ח'טיב ירש כראש העירייה את הסמכויות האזרחיות של ממשלת המנדט בירושלים. הוא היה נאמן של המלך עבדאללה הראשון, אחר כך איש אמונו של המלך חוסיין וקיבל תפקידים מנהליים שונים, כולל תפקיד שר, בממשלת ירדן. בשנים 1957–1959 שימש כשגריר ירדן במצרים. בימי כהונתו קשר קשרים אישיים טובים עם נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר ועם ראשי השלטון שם.

בשנת 1959 מונה למושל מחוז ירושלים, בעל סמכויות נרחבות בכל שטח הגדה המערבית. במסגרת תפקיד זה הקים בניין משרדים ברחוב צלאח א-דין, שאחר כך הוחרם על ידי ממשלת ישראל, לשמש כבניין משרד המשפטים. הוא שימש בתפקיד עד 8 ביוני 1967, אז מונה האלוף חיים הרצוג לראש הממשל הצבאי הישראלי, הוא הובהל אל מלון אמבסדור במזרח העיר כדי להיפגש עם הרצוג, מיד לאחר שמונה לתפקיד. בין השאר ביקש אז אל-ח'טיב לאפשר לבני משפחתו הרבים, שנשארו בשטחים, וכן לבני משפחותיהם של אנשי צבא, בעיקר קצינים, להצטרף לבני משפחותיהם בירדן. האלוף הרצוג נתן את הסכמתו ולשם כך אף הועמדו לרשות העוזבים אוטובוסים מיוחדים. מדינת ישראל ניצלה מהלך זה לעודד הגירה מרצון של התושבים לירדן במהלך השבועות הבאים. אל-ח'טיב שמר על קשרי ידידות עם הרצוג, שאף הזמין אותו לביקור במשכן הנשיא, בעת ששימש כנשיא מדינת ישראל.

לאחר סיפוח מזרח ירושלים לישראל ב–27 ביוני 1967 קרוב משפחתו, רווחי אל-ח'טיב, שהיה ראש העירייה באותה עת, סירב לשתף פעולה עם ישראל. אנואר אל-ח'טיב עצמו חבר לקבוצה של ראשי דת מוסלמיים בירושלים שהצהירו בפומבי שהם לא מכירים בסיפוח ובסמכות ישראל בשטח שסופח, בעקבות כך, ב-30 ביולי 1967 הוא גורש לצפת, באשמת "הסתה לחתרנות" נגד ישראל והוכנס למעקב משטרתי עם פקודות להתייצב במשטרה כל יום. עם זאת אחיו עבדל חי אל־ח'טיב שהיה מנכבדי חברון, בחר לשתף פעולה עם ישראל והשתתף באותה עת במשלחת של רצון טוב, שארגן מוחמד עלי אל-ג'עברי, שערכה ביקור אצל ראש עיריית באר שבע אליהו נאוי.

בצפת התארח במלון פסגה ובמפגש עם עיתונאים ישראלים אמר שהוא מוכן לשיתוף פעולה עם ישראל. בתקופה זו נמסרה לו תעודת זהות ישראלית והוא קיבל מעמד של תושב ישראל. לאחר חודשיים הותר לו לחזור לירושלים. אחר כך הוא המשיך לשמש כנציג לא רשמי של ירדן בגדה, ועמד בראש מוסדות שונים ואף עסק בעניינים מוניציפליים במזרח העיר. במקביל במשך השנים שמר על קשרים טובים עם שלטונות ישראל. הוא שימש איש קשר מרכזי במגעים עם הווקף בירושלים. הוא גם נהג להתראיין בקביעות לתקשורת הישראלית.

אל-ח'טיב נפטר מהתקף לב במזרח ירושלים, בשנת 1993.

לאחר מותו, בני משפחתו המשיכו לגור בדירת השרד שקיבל כמושל ירושלים בשכונת בית חנינא, עד שבעל הבית החליט לפנות אותם ב-2008.

הערות שוליים

קטגוריה:חברון: אישים
קטגוריה:ראשי עיריית ירושלים
קטגוריה:שגרירי ירדן במצרים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1917
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-1993