אה"מ רוונג' (1915)

אה"מ רוונג' (באנגלית HMS Revenge) הייתה האונייה המובילה מחמש אוניות המערכה מסדרת רוונג' שנבנו עבור הצי המלכותי במהלך מלחמת העולם הראשונה באמצע העשור השני של המאה ה-20. הן היו פיתוחים של אוניות המערכה מסדרת קווין אליזבת, עם הקטנת גודל ומהירות כדי לקזז עלייה בהגנה על השריון תוך שמירה על אותה סוללה ראשית של שמונה תותחי 15 אינץ' (381 מילימטרים). היא הונחה ב-1913, הושקה ב-1915 ונכנסה לשירות בפברואר 1916, מוקדם מספיק כדי להשתתף עם הצי הגדול בקרב יוטלנד במאי אותה שנה. במהלך הקרב, היא ירתה בסיירות מערכה גרמניות, וגרמה נזק לשתיים מהן לפני שנאלצה להסתובב כדי להימנע מטורפדות שפגעו באוניית הדגל של השייטת שלה וגרמו לשייטת לאבד קשר עם שאר הצי. רוונג' יצאה מהקרב ללא פגע, אך היא לא ראתה פעולה נוספת במהלך המלחמה, שכן גם הצי הבריטי וגם הצי הגרמני אימצו אסטרטגיה זהירה יותר עד לזמן זה בשל הסיכון של צוללות ומוקשים ימיים.

במהלך שנות ה-20 וה-30, רוונג' התחלפה בין הצי האטלנטי וצי הים התיכון. בזמן ששירתה בים התיכון בתחילת שנות ה-20, האונייה הפליגה לטורקיה פעמיים בתגובה למשברים שנבעו ממלחמת יוון–טורקיה, כולל השריפה הגדולה של סמירנה ב-1922. לבד מכך, הקריירה של האונייה בין המלחמות הייתה חסרת אירועים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939, רוונג' שימשה לליווי שיירות ולהובלת כמויות משמעותיות ממאגרי הזהב של המדינה לקנדה במסגרת מבצע פיש; פעילויות אלו נמשכו גם בשנת 1940. היא הייתה מעורבת בתפיסת ספינות מלחמה צרפתיות בפורטסמות' לאחר הכניעה הצרפתית ביולי 1940.

באוקטובר 1940, היא ניהלה את מבצע מדיום, התקפה על ספינות תובלה גרמניות שנאספו לאורך תעלת למאנש כהכנה לפלישה לבריטניה שבוטלה מאוחר יותר. לאחר מכן, רוונג' חידשה את תפקידי הליווי בשיירות עד אוקטובר 1941, אז שובצה בשייטת אוניות המערכה השלישית ונשלחה למזרח הרחוק כשהמתיחות עם יפן החלה לעלות. כוחות הצי הבריטי התחזקו עוד יותר לאחר תחילת מלחמת האוקיינוס השקט בדצמבר, מה שהוביל להקמת הצי המזרחי. רוונג' ואחיותיה נחשבו זקנות מדי מכדי להועיל נגד הצי הקיסרי היפני, אז הם נדחו לתפקידי ליווי שיירות באוקיינוס ההודי. בהיותה שחוקה מאוד עד 1943, רוונג' חזרה הביתה, שם הוצאה משירות במערך הקדמי. המסע האחרון שלה היה לשאת את ראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל לוועידת טהראן בנובמבר 1943. עם שובה היא שובצה למוסד ההכשרה אה"מ אימפריוז, פורקה מנשקה ובסופו של דבר נגרטה ב-1948.

 תכנון ותיאור 
ימין|ממוזער|איור של אה"מ רוונג' כפי שהופיעה ב-1916
ממוזער|סופר-דרדנוט אה"מ רוונג', תמונה מהמספנה
אוניות המערכה מסדרת רוונג' (המכונה לפעמים סדרת רויאל סובריין או סדרת R) תוכננו כגרסאות קטנות מעט יותר, איטיות יותר ומוגנות בכבדות יותר מהסדרה הקודמת קווין אליזבת. כאמצעי חסכוני הם נועדו לחזור לנוהג הקודם של שימוש גם במזוט וגם בפחם, אך לורד הים הראשון ג'קי פישר ביטל את ההחלטה לגבי פחם באוקטובר 1914. בזמן הבנייה, האוניות עוצבו מחדש כדי להשתמש בדוודי נפט שהגדילו את עוצמת המנועים ב-9,000 כוחות סוס (6,700 קילוואט) מעל המפרט המקורי.

לרוונג' היה אורך כולל של 620 רגל 7 אינץ' (189.2 מטרים), רוחב של 88 רגל 6 אינץ' (27 מטרים) ושוקע עמוקה של 33 רגל 7 אינץ' (10.2 מטרים). הייתה לה תפוסה מתוכננת של 29,590 טונות ארוכות (30,060 טונות) והדחק של 32,820 טונות ארוכות (33,350 טונות) במעמס מלא. היא הונעה על ידי שני סטים של טורבינות קיטור של פארסונס, שכל אחת מהן הניעה שני צילינדרים, תוך שימוש בקיטור מ-18 דוודי Babcock & Wilcox. הטורבינות דורגו ב-40,000 כוחות סוס (30,000 קילוואט) ונועדו להגיע למהירות מרבית של 23 קשרים (42.6 קמ"ש). במהלך ניסויי הים שלה ב-24 במרץ 1916, האונייה הגיעה למהירות מרבית של 21.9 קשרים (40.6 קמ"ש) מ-41,938 כוחות סוס (31,273 קילוואט). היה לה טווח שיוט של 7,000 מיילים ימיים (12,964 ק"מ) במהירות שיוט של 10 קשרים (19 קמ"ש). הצוות שלה מנה 940 קצינים ומלחים בשנת 1917.

האונייה הייתה מצוידת בשמונה תותחים נטעני מכנס (BL) 15 אינץ' (381 מ"מ) Mk I בארבעה צריחי תותחים תאומים, בשני זוגות ירי-על מלפנים ומאחור של המבנה, המסומנים 'A', 'B', 'X' ו-'Y' מלפנים לאחור. 12 מתוך 14 תותחי BL 6 אינץ' (152 מ"מ) Mk XII היו מותקנים בקזמטים לאורך הצד הרחב של כלי השיט באמצע האונייה; הזוג הנותר הורכב על סיפון המקלט והיו מוגנים על ידי מגני תותחים. חימוש הנ"מ שלהם היה מורכב משני תותחי ירי מהיר (QF) 3 אינץ' (76 מ"מ) 20 cwt Mk I. האוניות היו מצוידות בארבעה צינורות טורפדו שקועים בקוטר 21 אינץ' (533 מ"מ), שניים בכל צד רחב.

רוונג' הושלמה עם שני מנהלי בקרת אש מצוידים במדי טווח 15 רגל (4.6 מטרים). האחד היה מורכב מעל מגדל הניווט, מוגן על ידי חיפוי משוריין, והשני היה גבוה על תורן החצובה. בכל צריח הותקן גם מד טווח של 15 רגל. החימוש הראשי יכול להיות גם נשלט על ידי צריח 'X'. החימוש המשני נשלט בעיקר על ידי מנהלי בקרת האש שהותקנו בכל צד של פלטפורמת המצפן על התורן הקדמי לאחר שהותקנו במרץ 1917. בקצה האחורי של המבנה העילי הותקן מנהל בקרת טורפדו עם מד טווח של 15 רגל.

חגורת קו המים של האונייה הייתה מורכבת משריון מוצק של קרופ (KC) בעובי 13 אינץ' (330 מילימטרים) בין ברבטות 'A' ל-'Y' שהצטמצמה ל-4–6 אינץ' (100–150 מילימטרים) לכיוון קצות האונייה, אך הוא לא הגיע לא לחרטום ולא לירכתיים. מעל זה היה רצועה של שריון 6 בעובי סנטימטרים שנמשך בין ברבטות 'A' ל-'X'. מחיצות רוחביות בעובי של 4 עד 6 אינץ' עברו בזווית מקצות החלק העבה ביותר של חגורת קו המים אל הברבטות 'A' ו-'Y'. צריחי התותחים היו מוגנים על ידי 11–13 אינץ' (279–330 מילימטרים) של שריון KC, מלבד גגות הצריח שהיו בעובי 4.75–5 אינץ' (121–127 מילימטרים) עבה. עובי הברבטים נע בין 6–10 אינץ' (152–254 מילימטרים) מעל הסיפון העליון, אך היו בעובי רק 4 עד 6 אינץ' מתחתיו. לאונייה היו מספר סיפונים משוריינים שנעו בין 1–4 אינץ' (25–102 מילימטרים) בעובי. למגדל הניווט הראשי היו 13 אינץ' של שריון בצדדים עם גג 3 אינץ'. למנהל הטורפדו במבנה העילי האחורי היו 6 אינץ' של שריון שהגן עליו. לאחר קרב יוטלנד, נוספו 1 אינץ' של פלדה בעלת מתיחה גבוהה לסיפון הראשי מעל מחסני התחמושת והותקן ציוד נוסף נגד רשף במחסני התחמושת.

האונייה צוידה בסיפוני טיסה, שהותקנו על גגות צריחי 'B' ו-'X', ב-1918; שמהם יכלו להשיק מטוסי קרב ומטוסי סיור. במהלך השיפוץ של 1928 הוסר סיפון הטיסה מצריח ה-X, ואילו סיפון הטיסה בצריח 'B' הוסר בשנת 1933.

 שינויים גדולים 
לרוונג' הותקנו בליטות נגד טורפדו בין אוקטובר 1917 לפברואר 1918. הם נועדו להפחית את ההשפעה של פיצוצי טורפדו ולשפר את היציבות. הם תוכננו להפחית את ההשפעה של פיצוצי טורפדו ולשפר את היציבות במחיר של הרחבת רוחב האונייה במעל 13 ורגל (4.0 מטרים). הם הגדילו את הרוחב שלה ל-101 רגל 6 אינץ (30.9 מטרים) ואת ההדחק ל-32,460 טונות ארוכות (32,980 טונות), הפחיתו את השוקע שלה ל-31 רגל 11 אינץ' (9.7 מטרים), הגדילו את גובהה המטצנטרי ל-5.1 רגל (1.6 מטרים) במעמס מלא. מאוחר יותר בשנת 1918,  מדי טווח הותקנו בצריחי 'B' ו-'X'. בשנת 1919 כלל הצוות שלה 1,240 קצינים ומלחים.

מגני התותחים עבור תותחי הסיפון שישה אינצ'ים על סיפון המקלט הוחלפו בקזמטים משוריינים ב-1922. שנתיים לאחר מכן, הגנת הנ"מ שלה שודרגה על ידי החלפת תותחי הנ"מ המקוריים בקוטר 3 אינץ' בזוג תותחי נ"מ QF 4 אינץ' (102 מ"מ). במהלך השיפוץ של האונייה בשנים 1928–1929, נוספו שני תותחי נ"מ נוספים בקוטר 4 אינץ' ותותחי ה-6 אינץ' מסיפון המקלט הוסרו. בנוסף הותקנה מערכת בקרת זווית גבוהה (HACS) Mk I לניהול בקרת האש על החלק העליון. בשנת 1931 נוסף צריח אחד לתותחי 2 פאונד "פום-פום" Mk VIII לצד הארובה (רק בצד הימני) לצורך ניסויים. מנהל בקרת האש שלו צורף לצדו ומתחת למנהל בקרת האש במרומי האונייה. גם צינורות הטורפדו האחוריים הוסרו באותה תקופה. השיפוץ של האונייה בשנים 1936–1937 כלל את הסרתו של מנהל בקרת האש של הטורפדו ואת מד הטווח הקשור אליו. שנתיים לאחר מכן, ההגנה נגד מטוסים של רוונג' חוזקה על ידי החלפת הצריחים הבודדים של תותחי הנ"מ עם צריחי תותחים תאומים והוספת צריח תותחי 2 פאונד "פום-פום" מתומן בצד השמאלי יחד עם המנהל בקרת האש שלו. מנהל בקרת האש HACS Mk III החליף את ה-Mk I במרומי האונייה ועוד אחד נוסף לתפקיד אותו מילא בעבר מנהל בקרת האש של הטורפדו. זוג צריחים מרובעים של מקלעי ויקרס 0.50 נוספו ליד מגדל הניווט. גם צינורות הטורפדו הקדמיים הוסרו באותה תקופה.

השינויים בזמן המלחמה עבור אוניות המערכה מסדרת רוונג' היו מינימליים למדי. על רוונג' הותקן מכ"ם אזהרה מוקדמת מסוג 279 ב-1941. בשנה שלאחר מכן נוספו מכ"ם מסוג 273 לחיפוש שטח, זוג מערכות ירי נ"מ מסוג 285 ושני מכ"מים מסוג 282 עבור תותחי ה"פום-פום". שני תותחי "פום-פום" מרובעי קנים נוספו בסוף 1941 על גבי צריחי 'B' ו-'X' וכן עשרה תותחי אורליקון 20 מ"מ שהחליפו את הצריחים המרובעים של מקלעי ה-0.50. כדי לחסוך במשקל ולפנות מקום נוסף לצוות הנוסף הנדרש לאייש את הציוד החדש כמו המכ"מים והאורליקונים, הוסרו ארבעה תותחי 6 אינץ' ב-1943.

 בנייה ושירות 
 מלחמת העולם הראשונה 
ממוזער|רוונג' (משמאל) ואוניית המערכה הרקולס (מימין) בקרב יוטלנד
רוונג' הונחה במספנת ויקרס בבארו-אין-פורנס ב-22 בדצמבר 1913. היא הושקה ב-29 במאי 1915 והוכנסה לשירות בצי הגדול ב-1 בפברואר 1916, אם כי היא לא הושלמה והייתה מוכנה לשירות עד 24 במרץ, כאשר הזמן שבין הפעלתה להשלמתה כללה תקופה של ניסויים ימיים. האונייה עלתה בסך הכל 2,406,368 ליש"ט. עם כניסתה לשירות, רוונג' שובצה בפלגה ה-6 של שייטת אוניות המערכה הראשונה (BS), הצי הגדול, יחד עם אוניות המערכה מרלבורו (אוניית הדגל של הפלגה והשייטת), הרקולס ואז'נקור.

 קרב יוטלנד 
בניסיון לפתות ולהשמיד חלק מהצי הגדול, צי הים הפתוח הגרמני, המורכב מ-16 דרדנוטים, שש פרה-דרדנוטים, שש סיירות קלות ו-31 סירות טורפדו, עזב את בסיס הצי מוקדם בבוקר 31 במאי. הצי הפליג בשיתוף פעולה עם חמש סיירות המערכה והסיירות התומכות וסירות הטורפדו של קונטר-אדמירל פרנץ פון היפר. חדר 40 של הצי המלכותי יירט ופענח את תעבורת הרדיו הגרמנית שהכילה תוכניות של המבצע. האדמירליות הורתה על הצי הגדול, הכולל כ-28 אניות דרדנוט ו-9 סיירות מערכה, להתייצב בלילה הקודם כדי לנתק ולהשמיד את צי הים הפתוח. ביום הקרב, רוונג' ושאר הפלגה ה-6, שייטת אוניות המערכה הראשונה הוצבו לכיוון החלק האחורי של המערך הבריטי.
ימין|ממוזער|מפות המציגות את התמרונים של הצי הבריטי (כחול) והגרמני (אדום) ב-31 במאי – 1 ביוני 1916
הפעולה הראשונית נערכה בעיקר על ידי מערכי סיירות המערכה הבריטיות והגרמניות בשעות אחר הצהריים, אך עד השעה 18:00, הצי הגדול התקרב למקום. כעבור 15 דקות, ג'ליקו נתן פקודה להסתובב ולפרוס את הצי לפעולה. המעבר ממערך השיוט שלהם גרם לעומס בפלגות האחוריות, ואילץ את רוונג' ורבות מהאוניות האחרות להפחית את המהירות ל- כדי למנוע התנגשות זו בזו. הצי הגרמני הגיע במהירות לטווח ואוניות בריטיות רבות החלו לירות בהן החל מהשעה 18:17. לאוניות הבריטיות הייתה בתחילה ראות לקויה ורוונג' המתינה מספר דקות לפני שפתחה באש בשעה 18:22; היעד שלה בשלב זה אינו ברור, וייתכן שהיא ירתה על הסיירת הנכה SMS ויסבאדן, קו הקרב הגרמני, או שניהם. היא ירתה לסירוגין במשך שבע עשרה דקות ולא השיגה שום פגיעה בשל האובך.

בשעה 19:09 נאלצה רוונג' להסתובב כדי להימנע מטורפדו ששוגר כנראה על ידי סירת הטורפדו V48; הטורפדו עבר ללא נזק בעקבותיה. זמן קצר לאחר מכן, היא ירתה בסיירת המערכה דרפלינגר; המטח הראשון שלה העריך את הטווח ב-, אך היה מעבר למטרה. לוחמי התותחים של רוונג' הורידו במהירות את הטווח ל- ופגעה מסביב לדרפלינגר עם הסלבו השני שלהם. עם הטווח שנמצא, רוונג' השיגה במהירות חמש פגיעות לפני שהעבירה את האש לסיירת המערכה פון דר טאן, מכיוון שאוניות מערכה אחרות ריכזו את האש שלהן על דרפלינגר. שניים מפגיעותיה על דרפלינגר השביתו את הצריחים האחוריים שלה; השלושה האחרים גרמו לנזק פחות משמעותי, כאשר אחד מהם עבר בארובה מבלי להתפוצץ. רוונג' פגעה בפון דר טאן פעם אחת ליד מגדל הניווט האחורי שלה בשעה 19:19, וגרמה נזק קל; היא גם ירתה טורפדו לעבר האונייה בשלב זה שלא הצליח לפגוע.

רוונג' נאלצה לפנות שוב ב-19:35 כדי להימנע מזוג טורפדות; היא ושאר אוניות הפלגה פנו שוב בשעה 19:42 לאחר דיווחים על צוללת, שהתגלתה כדמיונית. רוונג' לא ראתה מגע נוסף עם הכוחות הגרמניים, בעיקר בגלל נזקי טורפדו שנגרמו לאוניית הדגל של השייטת, מרלבורו, שאילצו את האונייה להאט באופן משמעותי. בשעה 01:56 ב-1 ביוני, תת אדמירל ססיל ברני, מפקד השייטת על סיפון מרלבורו, הודיע לרוונג' שהנזק יאלץ אותו לעבור לרוונג' כדי לאפשר למרלבורו לחזור לנמל. הוא עלה על הסיירת הקלה פירלס, שנשאה אותו לרוונג' זמן קצר לאחר השעה 03:00. עד 10:00, ספינות הפלגה השישית היו עדיין  מצפון לשאר הצי. רוונג' ושתי האוניות האחרות הצטרפו לבסוף לצי בשעה 19:25 בדרך חזרה לסקפה פלו.

במהלך הקרב, רוונג' ירתה 102 פגזים מהסוללה הראשית שלה ו-87 פגזים מהתותחים המשניים שלה. היא לא נפגעה מאש במהלך הקרב.

 פעולות מאוחרות יותר 
ממוזער|שרטוט של רוונג' במזח יבש, בערך 1918
לאחר הפעולה ב-19 באוגוסט 1916, שבה איבד הצי הגדול שתי סיירות קלות בתקיפת צוללת גרמנית, אדמירל ג'ון ג'ליקו, מפקד הצי, החליט שאין לסכן את הצי בגיחות כאלה אלא אם כן צי הים הפתוח יעז לצאת לים הצפוני או שהמצב האסטרטגי יצדיק את הסיכון. הצי הגרמני מצדו נשאר בנמל או התאמן בים הבלטי עד 1917, שכן שני הצדדים נטשו במידה רבה את הרעיון של קרב שטח מכריע בים הצפוני. שני הצדדים פנו ללוחמה נייחת, הנחת שדות של מוקשים ימיים, וגרמניה חידשה את מסע לוחמת הצוללות הבלתי מוגבלת בתחילת השנה. כתוצאה מכך, רוונג' ושאר הצי הגדול לא ראו שום פעולה במהלך השנתיים האחרונות של המלחמה.

ב-1917 החלה בריטניה להפעיל שיירות סדירות לנורווגיה, בליווי כוחות קלים; הגרמנים פשטו על השיירות הללו פעמיים בסוף השנה, מה שגרם לאדמירל דייוויד ביטי, שהחליף את ג'ליקו בשנה הקודמת, לשלוח שייטות אוניות מערכה של הצי הגדול ללוות את השיירות. צי הים הפתוח יצא לים ב-23 באפריל כדי לתקוף את אחת מהשיירות המלוות, אך לאחר שסיירת המערכה SMS מולטקה עברה תאונה מכנית קשה למחרת, הגרמנים נאלצו להפסיק את הפעולה. רוונג' ושאר הצי הגדול התייצבו ב-24 באפריל ברגע שהם יירטו אותות אלחוטיים מהמולטקה הפגועה, אבל הגרמנים הקדימו את הבריטים יותר מדי, ולא נורו יריות בין הצדדים.

ב-21 בנובמבר 1918, לאחר שביתת הנשק, כל הצי הגדול יצא מהנמל כדי ללוות את הצי הגרמני שנכנע למעצר בסקפה פלו. באותה תקופה, רוונג' הייתה חלק משייטת אוניות המערכה הראשונה, בפיקודו של תת-אדמירל , שהפך את רוונג' לאוניית הדגל שלו. על שייטת אוניות המערכה הראשונה הוטל לשמור על הצי בזמן שגורלו נקבע במשא ומתן על הסכם השלום בוועידת השלום בפריז. לאחר שהגרמנים הטביעו את הצי שלהם ב-21 ביוני 1919, פרימנטל הביא את המפקד הגרמני, קונטר-אדמירל לודוויג פון רויטר, לסיפון רוונג'. פרימנטל האשים את רויטר בהפרת תנאי שביתת הנשק ולקח אותו ואת הקצינים הגרמנים בשבי כשבויי מלחמה.

 תקופת בין המלחמות 
לאורך שנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, רוונג' פעלה בדרך כלל עם האוניות האחיות שלה, מלבד תקופות בהן הן נותקו לצורך שיפוץ או מודרניזציה. באפריל 1919, האוניות הועברו לצי האטלנטי, עדיין במסגרת שייטת אוניות המערכה הראשונה. לאחר מכן הם צורפו לצי הים התיכון לצורך פעולות בטורקיה ובים השחור כחלק מהתגובות של בריטניה למלחמת יוון–טורקיה ולמלחמת האזרחים ברוסיה, בהתאמה. ב-19 ביולי 1920, רוונג' הפליגה לפנדרמה, שם היא נתקלה בכמה ספינות של הצי היווני, כולל הסיירת המשוריינת גאורגיוס אברוף, שעל סיפונה היה אלכסנדרוס הראשון, מלך יוון. אלכסנדרוס ביקר ברוונג' ונפגש עם פרימנטל מאוחר יותר באותו יום. במהלך היום שלמחרת, רוונג' סייעה בנחיתה יוונית בסולטנקוי ובארגלי.

האוניות חזרו לצי האטלנטי באוגוסט. שייטות אוניות המערכה ה-1 וה-2 התמזגו במאי 1921, כאשר רוונג' וארבע אחיותיה יצרו את הפלגה הראשונה וחמש אוניות המערכה מסדרת קווין אליזבת היוו את הפלגה השנייה. רוונג' ושלוש מאחיותיה נשלחו שוב לצי הים התיכון בספטמבר 1922 במהלך המשבר בסמירנה שהגיע לשיאו בשריפה הגדולה של סמירנה עם סיומה של מלחמת יוון–טורקיה. האוניות פעלו בעיקר בדרדנלים ובים מרמרה. עם סיום המלחמה בנובמבר, האוניות היו חופשיות לחזור שוב לצי האטלנטי.

ב-1 בנובמבר, הצי האטלנטי עבר ארגון מחדש שגרם לכך שאוניות המערכה מסדרת קווין אליזבת נשלחו לצי הים התיכון ואוניות הפלגה הראשונה כוננו מחדש כשייטת אוניות המערכה הראשונה. רוונג' ואחיותיה הועברו לצי הים התיכון באוגוסט 1927. מינואר 1928 עד ינואר 1929, רוונג' עברה שיפוץ שכלל שינויים נרחבים בסוללות המשניות והנ"מ שלה, ציוד בקרת אש ובנייה מחדש של הגשר והמבנה האחורי שלה, בין שאר השינויים. היא עברה שיפוץ נוסף ממאי עד דצמבר 1931 שכלל שינויים נוספים בסוללת הנ"מ ובציוד בקרת האש שלה.

בתחילת 1935, סדרות רוונג' וקווין אליזבת שוב החליפו עמדות, אם כי בשלב זה, השם האטלנטי שונה לצי הבית. ב-16 ביולי, האוניות נכחו במהלך סקירת הצי בספיטהד לרגל יובל הכסף של המלך ג'ורג' החמישי. מיולי 1936 עד מרץ 1937, רוונג' עברה מודרניזציה נוספת, שכללה את הסרת מד הטווח של הטורפדו והמגדל התומך. היא ואחיותיה נכחו בסקירת ההכתרה לג'ורג' השישי ב-20 במאי 1937. שיפוץ אחרון לפני המלחמה החל בתחילת 1939 והסתיים באוגוסט, שכלל חיזוק ניכר של סוללת הנ"מ. ב-9 באוגוסט 1939 היא נכחה במהלך סקירת צי עבור המלך בפורטלנד.

 מלחמת העולם השנייה 
שמאל|ממוזער|תצלום מימי המלחמה של קבוצת עבודה מקרצפת את הסיפון של רוונג'.

 באוקיינוס האטלנטי 
ב-3 בספטמבר 1939 עם תחילת פעולות האיבה, רוונג' הייתה חלק מצי התעלה שבסיסו בפורטלנד. זמן קצר לאחר פרוץ המלחמה, ספינת הסוחר SS פאקהה התחפשה לרוונג' כדי להונות מטוסים גרמניים. ב-1 באוקטובר נצטוותה רוונג' להתכונן לכניסה לתפקידי ליווי שיירות בדרום האוקיינוס האטלנטי, בגלל האיום שנשקף מ"אוניית המערכה של כיס" הגרמנית, אדמירל גרף שפה; עם זאת, ב-5 באוקטובר 1939, בשינוי פקודות, היא צורפה לכוח הליווי הצפון-אטלנטי שבסיסו בהליפקס, נובה סקוטיה. למלא צורך דחוף נוסף באותו הזמן, רוונג' ואחותה רזולושן היו אמורות לשאת מטילי זהב לקנדה, בשל הצורך של ועדת הרכש האנגלו-צרפתית בניו יורק לשלם עבור נשק שנקנה מארצות הברית. 148 קופסאות של מטילי זהב, בשווי כולל של 2 מיליון ליש"ט, הועלו על כל אוניית מערכה בפורטלנד; הם עזבו ב-7 באוקטובר והגיעו להליפקס תשעה ימים לאחר מכן. לאחר שליוותה מספר שיירות, רוונג' שוב שימשה להובלת זהב, הפעם בשווי של 10 מיליון ליש"ט, שיצאה מפלימות' ב-28 בינואר 1940. ב-7 בפברואר היא התנגשה במכלית הבריטית SS אפלצ'י בזמן ששיירת HX19 התגבשה מול הליפקס; למרות שניזוקה קלות, היא המשיכה כמלווה, וחזרה להליפקס ב-18 בפברואר לתיקון.

ב-12 במאי 1940, היא נגחה בטעות והטביעה את ספינת המכמורת הקנדית HMCS איפר אשר פעלה כספינה להגנה על רשתות בהליפקס, אם כי ללא אבדות בנפש. למשך שארית שירותה במלחמה, בכל פעם שהגיעה רוונג' להליפקס, הצוותים של ספינות שער אחרים היו עושים תמרוני "נטוש את הספינה" משוכללים ומוגזמים בלעג. ב-30 במאי, רוונג' השתתפה במבצע פיש, הוצאת כל עתודות הזהב של הממלכה המאוחדת לקנדה, במקרה של פלישה, ועזבה את נהר קלייד עם מטילי שווי של 40 מיליון ליש"ט על הסיפון, בדרך להליפקס. אוניית המערכה הגיעה למספנת דבונפורט, ב-22 ביוני לשיפוץ קצר לאחר שליוותה את שיירה TC 5. ב-3 ביולי 1940, בהיותה בפלימות', השתלטו פלוגות נחיתה מרוונג' על אוניית המערכה הצרפתית פריז והצוללת הגדולה סירקוף, למקרה שצוותיהם יחליטו להחזיר אותם לצרפת של וישי שם הם עלולים ליפול לידי הגרמנים. מלח אחד שעלה לסירקוף נהרג במהלך המבצע. למחרת, רוונג' חידשה את מבצע העברת הזהב, הפעם עם מטען בשווי 47 מיליון ליש"ט, וחזרה על כך ב-11 באוגוסט עם 14.5 מיליון ליש"ט מגרינוק.

ב-15 בספטמבר, רוונג' הגיעה לפלימות' שם היא עברה לשליטת מפקד המבואות המערביים, במקרה של פלישה. אם הנחיתה האמפיבית הגרמנית, עם שם הקוד מבצע ארי-הים, הייתה מתקדמת כמתוכנן, רוונג' הייתה אוניית הראשה הבריטית היחידה באזור תעלת למאנש. ללא ידיעת הפיקוד העליון הבריטי, אדולף היטלר הורה לדחות את הפלישה ללא הגבלת זמן ב-17 בספטמבר; אולם בשעות המוקדמות של 11 באוקטובר, רוונג' היוותה את המרכיב העיקרי של מבצע מדיום, שמטרתו להפציץ ספינות תובלה פלישה ודוברות שעדיין היו מרוכזות בנמל שרבורג הצרפתי. רוונג', שש משחתות ומסך של סירות תותחים ממונעות היוו את כוח הפגיעה, בעוד כוח כיסוי של שלוש סיירות ושש משחתות סייר כדי למנוע מכוחות הצי הגרמני להפריע. נערכה גם תקיפה אווירית בו-זמנית על ידי פיקוד המפציצים של חיל האוויר המלכותי, שהפילה גם פצצות תאורה כדי להאיר את המטרה. במהלך ההפגזה שנמשכה 18 דקות, רוונג' ירתה 120 פגזי מהתותחים הראשיים לעבר הנמל בעוד המלוות שלה ירו 801 פגזים מתותחי ה-4.7 אינץ' שלהם. הכוח הבריטי ספג אש מדויקת מתותחי חוף כבדים גרמניים אך הצליח לפרוש ללא פגע, רוונג' הצליחה להגיע למהירות של 21.5 קשרים בנסיעה חזרה. ב-13 בנובמבר 1940, היא חזרה לשיירות צפון האוקיינוס האטלנטי, שנמשכה ללא תקרית גדולה גם ב-1941.

 עם הצי המזרחי 
שמאל|ממוזער|אה"מ רוונג' בגרינוק לאחר שובה מהאוקיינוס ההודי בספטמבר 1943.
באוקטובר 1941 החליטה האדמירליות שהאונייה תועבר לשייטת אוניות המערכה השלישית, שהייתה אמורה להתבסס בקולומבו, ציילון; אליה הצטרפו שם שלוש אחיותיה ששרדו (רויאל אוק הוטבעה באוקטובר 1939). היחידה הוקמה בדצמבר, כשהשייטת צמודה לכוח F. עם תחילת המערכה באוקיינוס השקט ב-7 בדצמבר, היו נחוצים כוחות ימיים באוקיינוס ההודי כדי להגן על הודו הבריטית. עד סוף מרץ 1942, הצי המזרחי הוקם בפיקודו של אדמירל ג'יימס סומרוויל. למרות החוזק המספרי של הצי המזרחי, רבות מיחידותיה, כולל ארבע אוניות המערכה מסדרת רוונג', לא היו עוד ספינות מלחמה בקו החזית. הצי האווירי הראשון החזק של תת-אדמירל צ'ואיצ'י נגומו, המורכב משש נושאות מטוסים וארבע אוניות מערכה מהירות, היה חזק משמעותית מהצי המזרחי של סומרוויל. כתוצאה מכך, רק אוניית המערכה המודרנית וורספייט יכלה לפעול עם שתי נושאות המטוסים; רוונג', שלוש אחיותיה ונושאת המטוסים הרמס הורחקו מקרב כדי ללוות שיירות באוקיינוס ההודי.

בסוף מרץ הודיעו מפענחי הקוד בלשכה המשולבת למזרח הרחוק, סניף של בלצ'לי פארק, לסומרוויל שהיפנים מתכננים פשיטה לאוקיינוס ההודי כדי לתקוף את קולומבו וטרינקומלי ולהשמיד את הצי שלו. לכן הוא חילק את הצי שלו לשתי קבוצות: כוח A, שהורכב משתי נושאות המטוסים, וורספייט וארבע סיירות, וכוח B, שבמרכזו רוונג' ואחיותיה והרמס. הוא התכוון לארוב לצי של נאגומו בפעולה לילית, השיטה היחידה שבה חשב שהוא יכול להשיג ניצחון. לאחר שלושה ימים של חיפושים אחר הצי היפני ללא הצלחה, חזר סומרוויל לאדו אטול לתדלק. תוך כדי תדלוק ספינותיו, קיבל סומרוויל דיווח שהצי היפני מתקרב לקולומבו, אותה הם תקפו למחרת, ב-5 באפריל, ולאחר מכן התקפות על טרינקומלי ב-9 באפריל. בעקבות הפשיטה הראשונה ב-5 באפריל, סומרוויל הסיג את רוונג' ושלוש אחיותיה למומבסה, שם יכלו לאבטח את נתיבי השיט במזרח התיכון ובמפרץ הפרסי. ארבע אוניות הסדרה יצאו מאטול אדו מוקדם בבוקר 9 באפריל, לכיוון מומבסה; הם נשארו מבוססות שם עד 1943. לאחר מכן, אוניות הסדרה ליוו שיירות כשהן מבוססות בנמל קילינדיני. האונייה עברה שיפוץ נוסף בדרבן מאוקטובר עד נובמבר 1942. בפברואר 1943, רוונג' ורזולושן ליוו את שיירת מבצע קונטרס שהובילה את הדיוויזיה האוסטרלית ה-9 ממצרים חזרה לאוסטרליה.

 גורל 
באמצע 1943, מצבה הירוד של האונייה שהתברר כבר ב-1936 אך לא היה ניתן לתיקון עקב פרוץ המלחמה, גרם לאדמירליות להחזיר אותה לבריטניה כדי להוציאה משירות. היא הגיעה לקלייד ב-30 בספטמבר, שם הועברה לעתודה לשאר המלחמה. מערכת החשמל של האונייה הייתה במצב גרוע מאוד והייתה זקוקה לשיפוץ יסודי, והגוף שלה נלחץ מאוד משנים של שימוש רב. למרות שהייתה בעתודה, האונייה שימשה לשאת את ראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל חלק מהדרך לוועידת טהראן בנובמבר ודצמבר. בינואר 1944 היא הועברה לפיקוד פורטסמות', שבסיסו בסאות'המפטון; היא נשארה שם, ללא שימוש, עד 17 בדצמבר, אז הוסבה לספינת הדרכה לאנשי חדר הדוודים, חלק ממפעל ההדרכה אה"מ אימפריוז. בתקופת חוסר הפעילות, במאי 1944, הוסר החימוש העיקרי שלה כדי לספק תותחים לאוניות המערכה ראמיליס ו-וורספייט, כמו גם מוניטורים שהיו חיוניים במהלך הפגזת חופי נורמנדי במהלך מבצע אוברלורד.

במרץ 1948, היא הוכנסה לרשימת הפירוק, וביולי היא נמכרה לגרוטאות לחברת הברזל והפלדה הבריטית; לאחר מכן היא נשלחה לגריטת ספינות ת'וס. וו. וורד ב-Inverkeithing, לשם היא הגיעה ב-5 בספטמבר. חלק מתמסורות ומיסבי התותחים של רוונג' היו בשימוש חוזר ברדיו-טלסקופ בקוטר  Mark I שנבנה בג'ודרל בנק, צ'שייר, באמצע שנות ה-50, יחד עם ציוד של רויאל סובריין.

 קישורים חיצוניים 

 פרטי שירות המשחתת במלחמת העולם השנייה, באתר Naval History
 ספינת המלחמה Revenge, באתר הבריטי על מלחמת העולם
 ספינת המלחמה Revenge במלחמת העולם השנייה

קטגוריה:אוניות מערכה בריטיות במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אוניות מערכה בריטיות במלחמת העולם השנייה