U-30 (1936)

הצוללת הגרמנית U-30 הייתה צוללת מדגם VIIA של הקריגסמרינה של גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. היא הוזמנה באפריל 1935 תוך הפרה של חוזה ורסאי, שמנע את הבנייה של צוללות עבור הצי הגרמני, כחלק מתוכנית החימוש הימי הגרמני הידועה בשם תוכנית Z. היא הטביעה את אניית הסוחר SS אתניה ב-3 בספטמבר 1939, תחת פיקודו של פריץ-יוליוס למפ. היא פרשה משירות בקו החזית בספטמבר 1940 לאחר שביצעה שמונה סיורי מלחמה, לאחר שהטביעה 17 כלי שיט וגרמה נזק לשניים אחרים. לאחר מכן שימשה U-30 בתפקיד הכשרה עד סוף המלחמה, כאשר היא הוטבעה. מאוחר יותר היא נמשתה ונשלחה לגריטה ב-1948.

 בנייה 
U-30 הוזמנה על ידי הקריגסמרינה ב-1 באפריל 1935 (כחלק מתוכנית Z ובניגוד לחוזה ורסאי). השדרית שלה הונחה ב-24 בינואר 1936 על ידי AG Weser, ברמן. היא הושקה ב-4 באוגוסט ונכנסה לשירות ב-8 באוקטובר בפיקודו של קפיטן-לויטננט הנס קוהאוסץ.

 תכנון 
כאחת מעשר הצוללות הגרמניות הראשונות מדגם VII שהוגדרו מאוחר יותר כצוללות מדגם VIIA, ל-U-30 הייתה תפוסה של 626 טונות (616 טונות ארוכות) כאשר שטה על פני השטח ו-745 טונות (733 טונות ארוכות) בזמן הצלילה. היה לה אורך כולל של 64.51 מטרים (211 רגל 8 אינץ'), אורך גוף לחץ של 45.50 מטרים (149 רגל 3 אינץ'), רוחב של 5.85 מטרים (19 רגל 2 אינץ'), גובה של 9.50 מטרים (31 רגל 2 אינץ'), ושוקע של 4.37 מטרים (14 רגל 4 אינץ'). הצוללת הונעה על ידי שני מנועי MAN M 6 V 40/46 ארבע פעימות, שישה צילינדרים דיזל, שהפיקו סך של 2,100–2,310 כוחות סוס (1,700 קילוואט) לשימוש תוך כדי פני השטח, שני מנועים חשמליים שתי פעימות של BBC GG UB 720/8 המפיקים סך של 750 כוחות סוס (550 קילוואט) לשימוש בזמן הצלילה. היו לה שני צילינדרים ושני מדחפים בקוטר 1.23 מטרים (4 רגל). הצוללת הייתה מסוגלת לפעול בעומקים של עד 230 מטרים (750 רגל).

לצוללת הייתה מהירות מרבית מעל פני השטח של 17 קשרים (31 קמ"ש) ומהירות צלילה מקסימלית של 8 קשרים (15 קמ"ש). כשהצוללת מתחת לפני המים, היא יכלה לפעול לאורך 73–94 מיילים ימיים (135–174 ק"מ) במהירות של 4 קשרים (7.4 קמ"ש); כאשר עלתה, היא יכלה לשוט לטווח של 6,200 מיילים ימיים (11,500 ק"מ) במהירות של 10 קשרים (19 קמ"ש). ל-U-30 הותקנו חמישה צינורות טורפדו בקוטר 53.3 סנטימטרים (21 אינץ') (ארבעה מותאמים בחרטום ואחד בירכתיים), 11 טורפדות, תותח ימי 8.8 ס"מ (3.46 אינץ') SK C/35 אחד, 220 פגזים ותותח נ"מ 2 ס"מ (0.79 אינץ') C/30 אחד. לצוללת היו בין 44 ל-60 אנשי צוות. לאחר שנכנסה לשירות, U-30 הוצבה בעיר הנמל הגרמנית וילהלמסהאפן.

 היסטוריית שירות 
במהלך הקריירה שלה הייתה U-30 מעורבת בשמונה סיורי מלחמה והטביעה 16 ספינות סוחר, בסך הכל 86,165 טונות רישום ברוטו (GRT) וספינת מלחמה עזר אחת של 325 GRT. U-30 גם פגעה באוניית סוחר אחת בהדחק של 5,642 GRT ופגעה באוניית המערכה הבריטית אה"מ ברהאם. כל ההתקפות הללו התרחשו בפיקודו של קפיטן-לויטננט פריץ-יוליוס למפ.

 סיור ראשון והטבעת את'ניה 
U-30 יצאה לים ב-22 באוגוסט 1939, לפני תחילת מלחמת העולם השנייה. קריירת השירות הפעילה שלה החלה ב-3 בספטמבר 1939, 12 ימים בלבד לאחר שעזבה את וילהלמסהאפן ורק 10 שעות לאחר שבריטניה הכריזה מלחמה על גרמניה, היא הטביעה את אוניית הנוסעים SS את'ניה בנפח 13,581 BRT בערך  ממערב לאיים ההברידיים בזמן שהייתה בדרך מליברפול למונטריאול בקנדה. האת'ניה הייתה האונייה הראשונה שהוטבעה במלחמת העולם השנייה; מתוך 1,400 נוסעים, 112 מהם, כולל 28 אמריקאים, מתו. לאחר הטבעת את'ניה, U-30 המשיכה להטביע שני כלי שיט נוספים, בליירלוג'י ופאנאד הד.

בעקבות המתקפה, משרד התעמולה הגרמני בדק דיווחים נכנסים הן מלונדון והן מהפיקוד העליון של הצי הגרמני. לאחר שנאמר על ידי הקריגסמרינה כי לא הייתה ולו צוללת אחת בסביבת את'ניה ביום טביעתה, משרד התעמולה הכחיש מיידית את כל ההאשמות לפיהן צוללת גרמנית הטביעה את את'ניה. במקום זאת הם טענו שהבריטים טרפדו את כלי השיט שלהם בניסיון להכניס את ארצות הברית למלחמה לצד בעלות הברית.

על מנת להרגיע כל תגובה אמריקנית לטביעת את'ניה, יואכים פון ריבנטרופ, שר החוץ הגרמני, ארגן פגישה בין גרוס-אדמירל אריך רדר לבין נספח הצי האמריקני ב-16 בספטמבר 1939. במהלך הפגישה הבטיח רדר לנספח כי קיבל דיווחים מכל צוללת גרמנית בים ו"כתוצאה מכך התברר בהחלט כי את'ניה לא הוטבעה על ידי צוללת גרמנית". לאחר מכן ביקש רדר מהנספח להודיע לממשלה האמריקאית. עם זאת, לא כל צוללת חזרה לנמל, וכל הצוללות שמרו על שתיקת רדיו בזמן שהותם בים.

לאחר ש-U-30 עגנה ב-27 בספטמבר, אדמירל קרל דניץ פגש את למפ בזמן שירד מהצוללת. מאוחר יותר אמר דניץ שלמפ נראה "אומלל מאוד" ושהוא אמר לאדמירל שהוא למעשה אחראי לטביעת את'ניה. למפ חשב בטעות את אתניה לסיירת סוחרים חמושה, שלטענתו זיגזגה. לאחר מכן קיבל דניץ פקודות שפרשת אתניה צריכה להישמר ב"סוד מוחלט", הפיקוד העליון של הצי (OKM) לא תבע את למפ בבית משפט צבאי, שכן הם שקלו את מעשיו שנעשו בתום לב, וכל ההסברים על טביעת את'ניה היו אמורים להיות מטופלים על ידי ה-OKM, שיכחיש כל ההאשמות על כך שצוללת גרמנית הטביעה את האונייה. כדי לשמור על טביעת את'ניה בסוד, שינה דניץ את יומן הצוללת U-30 על מנת למחוק כל ראיה. רק במשפטי נירנברג ב-1946 הובאה האמת על גורלה של האונייה בפומבי על ידי הגרמנים.

 סיור שני 
כתוצאה מהחקירה שערך המטה הכללי הגרמני לאחר טביעת את'ניה, U-30 נשארה בנמל עד 9 בדצמבר 1939, אז הורשתה לבסוף לצאת שוב לים לסיור המלחמה השני שלה. הוא נמשך שישה ימים בלבד, ובמהלכם היא הפליגה עד לחוף הדרומי של נורווגיה (אז הנייטרלית) לפני שחזרה לווילהלמסהאפן ב-14 בדצמבר 1939. במהלך ההפלגה U-30 לא נתקלה בכלי שיט אויב, כתוצאה מכך היא חזרה לנמל ללא הטבעות.

 סיור שלישי 
הסיור השלישי של U-30 היה הרבה יותר מוצלח. לאחר שעזבה את וילהלמסהאפן ב-23 בדצמבר 1939, היא הפליגה לים הצפוני. לאחר מכן הקיפה את האי הבריטי ושטה לאורך החוף הדרומי של אירלנד. סמוך לחוף המערבי של סקוטלנד U-30 הטביעה את ספינת האויב הראשונה שלה במהלך הסיור השלישי שלה, המכמורת נגד צוללות 325 BRT אה"מ ברברה רוברטסון, ב-28 בדצמבר. באותו יום, היא פגעה במטרה הרבה יותר גדולה, אוניית המערכה הבריטית אה"מ ברהאם. בעקבות טביעתה של ברברה רוברטסון, U-30 ירתה טורפדו לעבר אוניית המערכה וגרמה לה נזק, והרגה ארבעה אנשי צוות. שלושת הקורבנות הבאים של U-30 הוטבעו על ידי מוקשים שהונחו על ידי הצוללת: El Oso, שהוטבעה ב-11 בינואר; גרציה, שניזוקה ב-16 בינואר וקיירנוס, טבעה ב-17 בינואר. בינתיים, U-30 חזרה לנמל הבית שלה, וילהלמסהאפן ב-17 בינואר 1940.

 סיור רביעי 
הסיור הרביעי של U-30 החל ב-11 במרץ 1940, כאשר היא עזבה את וילהלמסהאפן לחוף המערבי של נורווגיה כהכנה לפלישה לאותה מדינה. במשך תקופה של 20 יום, היא הפליגה לצפון-מזרח לאורך החוף הנורווגי בחיפוש אחר שיירות של בעלות הברית; היא לא מצאה וחזרה לוילהלמסהאפן ב-30 במרץ 1940.

 סיור חמישי 
כמו הסיור הרביעי שלה, הסיור החמישי של U-30 הסתיים ללא הטבעות. היא יצאה לים ב-3 באפריל 1940 כדי לתמוך בפלישה הגרמנית לנורווגיה ודנמרק (שם הקוד מבצע וזריבונג). במשך 32 ימים, U-30 שטה במעלה החוף המערבי של נורווגיה. לאחר מכן היא פנתה לכיוון דרום מערב לסקוטלנד במטרה ליירט ספינות מלחמה בריטיות שפנו צפונה כדי להגן על נורווגיה. עם זאת, היא לא הצליחה להיתקל בכלי שיט, וחזרה לוילהלמסהאפן, והגיעה לשם ב-4 במאי.

 סיור שישי 
הסיור השישי של U-30 היה הפעם הראשונה בה היא הטביעה ספינות אויב מאז הסיור השלישי שלה. לאחר שעזבה את וילהלמסהאפן ב-8 ביוני 1940, היא שוב נכנסה לים הצפוני בניסיון להטביע ספינות של בעלות הברית באזור. במשך 32 ימים הקיפה U-30 את האי הבריטי והטביעה חמש ספינות אויב במפרץ ביסקאיה. כלי השיט הראשון שהותקף היה אוניית הסוחר הבריטית אוטרפול בתפוסה של 4,876 BRT, שהוטבעה ב-20 ביוני 1940. יומיים לאחר מכן, הוטבעה הספינה הנורווגית רנדספיורד בתפוסה של 3,999 BRT. ב-28 ביוני טורפדה הספינה הבריטית Llanarth, ואחריה בייניון ב-1 ביולי ואנג'ל מאברו המצרית ב-6 ביולי. בעקבות התקפות אלו, U-30 פנתה חזרה לנמל. עם זאת, במקום לחזור לווילהלמסהאפן, U-30 פנתה ללוריאן, צרפת, שנלכדה לאחר נפילת המדינה. בכך היא הפכה לצוללת הגרמנית הראשונה שנכנסה לנמל.

 סיורים לאחר מכן ופרישה 
U-30 החלה את הסיור הראשון שלה בפעילות מלוריאן והשביעי שלה בסך הכל ב-13 ביולי 1940. במהלך תקופה של 12 ימים, היא שטה דרומה עד פורטוגל והטביעה את הספינה הבריטית 712 GRT Ellaroy ב-21 ביולי. שלושה ימים לאחר מכן, ב-24 ביולי, U-30 חזרה ללוריאן, לאחר שחוותה תקלה באחד המנועים שלה. לאחר מכן התברר כי הצוללת סובלת ממספר קשיים מכניים וכתוצאה מכך הוחלט כי יהיה צורך להשתמש בה במשורה. לסיור הבא שלה הוחלט שהיא תעזוב מלוריאן, אך תחזור לגרמניה.

סיור המלחמה השמיני והאחרון ש- U-30 הייתה אמורה לבצע החל ב-5 באוגוסט 1940, כאשר היא עזבה את לוריאן לצפון האוקיינוס האטלנטי. תוך 26 ימים היא שטה מצפון לאיים הבריטיים, לתוך הים הצפוני ונכנסה לעיר הנמל הגרמנית קיל ב-30 באוגוסט 1940. במהלך אותה תקופה, היא הטביעה את כלי השיט השוודי קנטון ב-9 באוגוסט ואת אוניית הסוחר הבריטית קלן מקפי ב-16 באוגוסט 1940. שתי ההתקפות הללו התרחשו מול החוף המערבי של אירלנד הנייטרלית. אולם לאחר ההצלחות הללו, U-30 שוב חוותה בעיות מנוע ונאלצה לסיים את הסיור שלה מוקדם ולחזור לגרמניה. לפני שהגיעה, למפ קיבל הודעה כי הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עבור סיורי המלחמה הקודמים של הצוללת.

בעקבות הסיור השמיני שלה, U-30 פרשה משירות הקו הקדמי ב-15 בספטמבר 1940 והוצבה לאימון שייטות באזור הבלטי למשך שארית המלחמה. לאחר פרישתה, רבים מאנשי הצוות המנוסים של U-30, כולל למפ, הועברו ל-U-110. בחודשי המלחמה האחרונים שימשה U-30 כצוללת מטווחים (פלטפורמת תותחנים) לפני שהוטבעה על ידי הצוות שלה ב-5 במאי 1945 בפלנסבורג במפרץ קופפרמולן, על מנת להימנע ממסירת הצוללת לבעלות הברית במסגרת מבצע רגנבוגן. שרידי הצוללת נמשו מאוחר יותר והיא נגרטה ב-1948.

 הערות שוליים 

קטגוריה:לוחמת הצוללות הגרמנית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:צוללות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:זירת האוקיינוס האטלנטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אוניות מלחמה גרמניות שטובעו
קטגוריה:צוללות גרמניות שטבעו
קטגוריה:צוללות גרמניות מדגם VIIA