מאנג'ו

מָאנְג'וּ (ביפנית:まんじゅう; בסינית מנדרינית: 饅頭; כתיב לטיני: Manjū) הוא ממתק יפני מסורתי. מבין הסוגים הרבים של המאנג'ו, לרובם יש ציפוי חיצוני העשוי מקמח, אבקת אורז, קודזו (קבוצה של גפנים רב-שנתיים נשירים מטפסים) וכוסמת, ומילוי של אנקו (משחת שעועית אדומה), עשויה בדרך כלל משעועית אזוקי מבושלת וסוכר. מאנג'ו עשוי לפעמים עם מילויים אחרים כגון ריבת ערמונים. בהוואי אפשר למצוא מאנג'ו אוקינאווי שעשויים במילוי של בטטה סגולה, חמאה, חלב, סוכר ומלח, אבל המילוי הנפוץ ביותר הוא משחת שעועית, שמספר הזנים שלה כוללים קושיאן, צובואן וצובושיאן.

 היסטוריה 
מאנג'ו הוא מאפה יפני מסורתי על בסיס קמח (במקום על בסיס אורז כמו מוצ'י). מקורו בסין תחת השם מאנטואו בשפות סיניות, אך נודע בשם מאנג'ו כשהגיע ליפן. בשנת 1341, שליח יפני שחזר מסין החזיר איתו את מאנטואו והחל למכור אותו בשם נארה-מאנג'ו. וכך מסופר שזה מקורו של המאנג'ו היפני. מאז, הוא נאכל כבר כמעט 700 שנה על ידי היפנים. כעת ניתן למצוא אותו בחנויות ממתקים יפניות רבות. המחיר הנמוך שלו הוא הסיבה, בין היתר, שהוא פופולרי.

 סוגים 
שמאל|ממוזער|Mizu manjū
ממוזער|Usukawa manjū
מבין אינספור הסוגים של המאנג'ו, חלקם נפוצים יותר מאחרים.
 מאצ'ה (תה ירוק) מאנג'ו הוא אחד הנפוצים ביותר. במקרה זה, לחלק החיצוני של המאנג'ו יש טעם של תה ירוק וצבעו ירוק.
 מיזו (מים) מאנג'ו נאכל באופן מסורתי בקיץ ומכיל מילוי שעועית בטעמים. החלק החיצוני של המיזו מאנג'ו עשוי עם עמילן קוזו, המעניק לבצק מראה שקוף, דמוי ג'לי.Schilling, Christine (2007). "Translator's Notes." in Kirishima, Takeru (2002). Kanna Volume 2. California: Go! Comi (Go! Media Entertainment, LLC). 
 כמו כן, למאנג'ו יכולים להיות מילויים שונים בטעמים, כמו שמנת בטעם תפוז.
 כפי שקורה במאכלים יפניים רבים, בחלקים מסוימים של יפן, אפשר למצוא מאנג'ו ייחודי לאזור זה או אחר, כמו מאנג'ו בצורת עלה אדר בהירושימה ובמיאג'ימה.
 הסוג האזורי של מחוז סאיטאמה נקרא Jumangoku manjū.

 ראו גם 
 מאנטואו
 מנטו
 באוזי

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:המטבח היפני
קטגוריה:קינוחים ממולאים
קטגוריה:מאכלי אורז
קטגוריה:המטבח היפני: קינוחים