אחוות שחורי הראש

אחוות שחורי הראש (בגרמנית: Bruderschaft der Schwarzhäupter; באסטונית: Mustpeade vennaskond; בלטבית: Melngalvju brālības) הייתה ארגון של סוחרים ובעלי ספינות רווקים, ממוצא גרמני. הארגון היה פעיל בליבוניה, ובעיקר בטאלין ובריגה החל מהמאה ה-14 והיה לו קשר הדוק עם הגילדה הגדולה, שבה היו חברות גילדות הסוחרים של ברית הנזה. בחלק מהאזורים האחווה החלה את דרכה כארגון צבאי, אך עברה שינויים הדרגתיים, עד אשר עברה להתמקד בעיקר בענייני חברה ותרבות. פעילות האחווה במדינות הבלטיות הופסקה באופן רשמי בשנת 1940, כאשר אלו נכבשו על ידי ברית המועצות. בשנים 1939–1941 חברי האחווה עברו לגרמניה ובשנת 1961 האחווה נרשמה כארגון רשמי בהמבורג.

 מקור האחווה 
כבר לפני 1350 התקיימו קבוצות של סוחרים רווקים, שהשתייכו לאליטה החברתית הגרמנית, אשר עסקיהם היו פזורים על פני מרחקים גדולים באזור הים הבלטי. על אף שפעילותם הייתה חלק מפעילות ברית הנזה, בשל רווקותם לא יכלו להתקבל ל"גילדה הגדולה" של הסוחרים, לכן הקימו אחווה על שם ג'ורג' הקדוש, אשר היה הקדוש הפטרון של לוחמים ואבירים. הם ניהלו חיי חברה במועדונים מיוחדים, בערי הנזה שונות, וביניהן דנציג, אלבינג וטורון. המועדונים נקראו "חצרות ארתור", כרמז להתכנסויות של אבירי המלך ארתור. במשך הזמן חל שינוי והפטרון החדש שנבחר היה מאוריציוס הקדוש, והארגון קיבל את השם "אחוות שחורי הראש".

 מקור השם 
ממוזער|ציור ראשו של מאוריציוס הקדוש על השלט ההראלדי של אחוות שחורי הראש בריגה
מאוריציוס הקדוש, פטרון האחווה, היה קצין כהה עור מהלגיון הרומי של תבאי. הוא הוכרז כקדוש מאחר שהתנצר יחד עם כל הגדוד שלו וסירב להילחם בנוצרים של גאליה, למרות העינויים שעברו הוא עצמו וחייליו, מידי הרומאים. ראשו בעל הצבע הכהה מופיע על השלט ההראלדי של האחווה. קיימת גם גרסה נוספת, הטוענת ששם האחווה בא להדגיש שחבריה של אחווה זו היו צעירים, בעלי שיער שחור, לעומת חברי הגילדה הגדולה, המבוגרים, בעלי השיער הלבן.

 אחוות שחורי הראש בטאלין 

על פי המסורת, האחווה קמה מתוך התארגנות של קבוצת סוחרים ממוצא גרמני, נוצרים בדתם, אשר השתתפו בהגנה על רוואל, טאלין של היום, מפני האיכרים האסטוניים, ב בשנים 1343–1345. התקוממות זו באה על רקע הכבדת עול המסים והכנסה כפויה של הנצרות לאזורים שהיו עדיין פגאניים. המרידה לוותה גם ברציחתם של גרמנים ודנים שחיו בעיר, והיא דוכאה בעזרת הלוחמים הזרים. האחווה הוקמה בשנת 1399 ובשנת 1407 מועצת העיר טאלין אישרה את זכויותיה . המטרה העיקרית של האחווה הייתה לזמן מפגשים בין חבריה, אך בנוסף הם גם התחייבו להגן על העיר מפני אויבים. הם הבטיחו שבמקרה של התקפה יפעילו יחידה של 300 פרשים וגם יפעלו כיחידת כיבוי. בעתות שלום, 6 מחברי האחווה, רכובים וחמושים, סיירו בכל ערב בתחומי העיר, בתוך החומות. במלחמת ליבוניה (1558-1583) הצטיינו הלוחמים מקרב אחוות הראשים השחורים בהגנת העיר רוואל (טאלין) כנגד הכוחות הרוסיים. האחווה המשיכה בפעילותה, בהיבט חברתי וגם צבאי,כל עוד טאלין הייתה עיר מרכזית בברית הנזה. עם ירידת קרנה של ברית הנזה וירידת חשיבותה של טאלין כנמל של הברית, האחווה הפכה לארגון אזרחי בלבד. החל משנת 1441 אחוות שחורי הראש של טאלין החלה להעמיד, מדי שנה, עץ חג מולד בכיכר העירייה, ובכך הייתה טאלין העיר האירופית הראשונה עם מסורת של עץ חג מולד ציבורי.

בשנים 1788 עד 1936, יחידת כיבוי האש של אחוות שחורי הראש הייתה יחידת הכבאים המתנדבים הראשונה באימפריה הרוסית וברוסיה הסובייטית.

 בית האחווה 
ממוזער|הכניסה לבית אחוות שחורי הראש בטאלין
החל משנת 1406, האחווה נהגה לשכור נכס ברחוב פיק 24–26, לשם קיום אירועים. בשנת 1531 הם רכשו את המבנה, שמילא תפקיד של מחסן. בשנת 1517 רכשו גם את המבנה הסמוך, ברחוב פיק 22. חלק אחרון זה שופץ בשנת 1597, בסגנון הרנסאנסס של ארצות השפלה, בפיקוח האדריכל , . הדלת הצבועה קיימת משנת 1640. בדלת זו מגולפים פניו של אדם כהה עור והכוונה למאוריציוס הקדוש. דמותו מפוסלת גם באבן, מעל הדלת. המבנה קיים עד היום(2023).

במרץ 1940 התקיימה בבנין זה הארוחה השנתית האחרונה של האחווה ובנובמבר 1940 הבית הולאם על ידי הממשלה, בהיות אסטוניה חלק מברית המועצות. בשנת 1991, אחרי הכרזת עצמאותה של אסטוניה, האחווה הרשומה בהמבורג פנתה לממשלה האסטונית בבקשה לקבל חזרה לידיה את הבניין. על אף שהנושא עדיין לא הוסדר, במרץ 2004 התקיים שוב פסטיבל שנתי של אחוות שחורי הראש בבית שברחוב פיק 22, הראשון מאז 1940.

 הקשר של האחווה בטלין לממסד הדתי 

לפני אימוץ הרפורמציה הפרוטסטנטית באסטוניה, אחוות שחורי הראש קיימה קשרים הדוקים עם המנזר הדומיניקני בטאלין ועם כנסית ניקולאס הקדוש (Niguliste).הם תרמו יצירות אמנות רבות למנזר וניתן למצוא עדות לקשר זה בציור של ראש שחור המופיע על ציור המזבח. בנוסף, בכנסייה נשמר טריפטיך בן 500 שנה אשר על אחד מכנפיו מופיעים אבירי אחוות הראשים השחורים כורעים בתפילה.

 אחוות שחורי הראש בריגה 
ממוזער|בית שחורי הראש בריגה

אחוות שחורי הראש בריגה הוקמה במאה ה-14 כגילדה של סוחרים צעירים, רווקים, ממוצא גרמני. הם התאגדו כדי לשמר את זכויות המסחר שלהם מפני שודדים ופיראטים, בדומה לסוחרים אחרים בברית הנזה. תפקידים נוספים שלהם היו הגנה על עמדות מסחר קדמיות ופעילות מסיונרית באזור הים הבלטי. המטה שלהם היה ממוקם ב"בית שחורי הראש", במרכז ריגה העתיקה, בכיכר העירייה, מול בית מועצת העיר. הבית הוקם בשנת 1334, על ידי הגילדה הגדולה, כלומר סוחרי הנזה הבוגרים, בעלי המשפחות. החל מאמצע המאה ה-15 אחוות שחורי הראש שכרה את הקומה העליונה של המבנה. בשנת 1713 חברי אחוות שחורי הראש רכשו את כל המבנה. המקום נועד לקיום מפגשים בין הסוחרים לספנים בעלי רקע משותף ובכך לקדם יזמות. המבנה שימש גם לעריכת נשפים, ארגון קרנבלים ואירועי תרבות נוספים. במשתאות ההשתתפות הגיעה עד 300 איש. במסגרת האחווה, החברים נהגו לתרום לבית האחווה פריטים עשויים כסף, עליהם נחרטו שם התורם ושנת התרומה. בשנת 1510 האחווה של ריגה העמידה עץ חג מולד ציבורי, כנראה עץ חג המולד הציבורי הראשון. הבית נפגע קשה במלחמת העולם השנייה, ב-29 יוני 1941, בחילופי אש ארטילרית בין הצבא הגרמני לבין הצבא הסובייטי. הקירות השרופים פונו על ידי השלטונות הסובייטים ב-1948, אך לאחר הסתלקות הסובייטים מלטביה ב־1991 הבית שוחזר במדויק, כאשר חלק מומן בתרומות הציבור. פתיחתו המחודשת נחוגה ב-1999.

 ראו גם 
 מאוריציוס הקדוש
 ברית ערי הנזה
 עץ חג מולד

 קישורים חיצוניים 

 Antonio Harisson, מי היה מאוריציוס הקדוש, Culture Oeuvre
 House of the Blackheads-גלריית תמונות מתוך בית שחורי הראש בריגה

 הערות שוליים 

קטגוריה:איגודים
קטגוריה:כלכלה, חברה ותרבות בימי הביניים