ירושלים (ספר)

ירושלים: או על כוח דתי והיהדות (בגרמנית: Jerusalem, oder über religiöse Macht und Judentum) הוא ספר מאת משה מנדלסון, העוסק באמנה חברתית ובתיאוריה פוליטית ובעיקר בשאלת ההפרדה בין דת למדינה.

 רקע 
שמאל|ממוזער|200px|הספר בהוצאה מחודשת
ב-1781 פרסם כריסטיאן וילהלם פון דוהם את חיבורו "על תיקונם האזרחי של היהודים" (Über die bürgerliche Verbesserung der Juden) שכתב לבקשת משה מנדלסון. דוהם המליץ שגם כאשר יקבלו היהודים שוויון זכויות לא תישלל ממנהיגי הקהילות האפשרות להחרים ולנדות את בני קהילתם לפי הצורך. מנדלסון שלא הסכים עם גישה זו התייחס לדברים בהקדמה לספר "לתשועת ישראל" של מנשה בן ישראל שתרגם לגרמנית ב-1782. בהקדמה קרא מנדלסון לרבנים לוותר מרצונם על סמכותם לכפות ולהעניש פלילית. בתגובה להקדמה זו פרסם הסופר אוגוסט קראנץ באנונימיות חוברת שתקפה את דברי מנדלסון. מנדלסון, שחשב בטעות שהחוברת נכתבה על ידי ידידו האוסטרי יוסף פון זוננפלס, פנה לכתוב תגובה מפורטת לדברים, ובמשך כשמונה חודשים – משלהי קיץ 1782 ועד ראשית אביב 1783 כתב את ספרו "ירושלים".

 תוכן 
ב"ירושלים", שנחשב לחשוב ביותר מפרי עטו, קרא משה מנדלסון לסובלנות דתית ולהכרה בזכויות היהודים. לשיטתו, אין זה מתפקידה של ההנהגה הדתית לכפות דעות והשקפות, אלא רק בתחום המצוות והמעשים. כנגד הטענות על החרמות שהוציאו הרבנים, קבע מנדלסון כי היהדות היא דת סובלנית יותר מן הנצרות, משום שאין היא מצווה על השקפות אלא רק על מצוות מעשיות; ושהיא מענישה רק על חטאים הפוגעים בקהילה, רק על מעשים ולא על דעות. ב"ירושלים" גם יצא מנדלסון במפורש כנגד ההתבוללות בנוצרים, או במונחי תקופתו "אחדות האמונות". הרעיון ליצור "דת טבעית" שתתאים לכל, דאיזם, היווה בעיניו כפיית אמונה בדרך אחרת, ועל כן נגד את הנאורות והסובלנות.

 השפעה 
בתקופתן של מנדלסון, כתביו והשקפותיו לא השפיעו בצורה ניכרת על הזירה הפנים-יהודית ולא עמדו במוקד הפעילות של תנועת ההשכלה. רוב כתביו, למעט הביאור, נכתבו בגרמנית ולא היו מוכרים למשכילים במזרח אירופה שהופיעו דור או שניים לאחר מכן. "ירושלים" בניגוד למעמדו המאוחר אף לא הפך לספר היסוד של הנאורוּת היהודית וזכה לתרגום מלא ראשון לעברית רק במחצית השנייה של המאה ה-19 כשמונים שנה אחרי מותו של מנדלסון.

 הוצאות לאור 
שמאל|ממוזער|200px|"תולדות הרמבמ"ן" – הביוגרפיה של מנדלסון שחיבר יצחק אייכל ובתוכה קיצור של הספר "ירושלים", ברלין תקמ"ט-1788

 בגרמנית 
 בעברית 
 יצחק אייכל, תולדות רבנו החכם משה בן מנחם, ברלין תקמ"ט (1789). (קיצור של הספר ירושלים מופיע בעמודים מד-צח)
 ירושלים, שחבר בלשון אשכנזית... משה בן מנחם מדעסויא, ונעתק ללשון עברית על ידי אברהם דוב בער גאטטלאבער, תרגם: אברהם בר גוטלובר, זיטאמיר תרכ“ז (1867). 
 ירושלים מאת רבי משה בן מנחם, נעתק משפת אשכנז על ידי שוחר טוב לישראל, תרגם: צבי הירש גרינבוים, וינה תרל"ו (1876).
 ירושלים, כתבים על היהדות, תרגם: שלמה הרברג, מבוא: נתן רוטנשטרייך, הוצאת לגבולם, רמת גן תש"ז (1947) ו-1977.
 ירושלים: או על כוח דתי והיהדות, תרגם: יפתח הלרמן כרמל, מבוא: פיני איפרגן, הוצאת כרמל, ירושלים תשפ"ב (2022).

 באנגלית 
 לקריאה נוספת 
 אלי שיינפלד, האפולוגיה של מנדלסון: הולדת הפילוסופיה היהודית המודרנית, הוצאת כרמל, 2019
 אליעזר שביד, תולדות פילוסופיית הדת היהודית בזמן החדש, כרך ראשון, עמודים 64 - 82, הוצאת עם עובד, 2001

 קישורים חיצוניים 


  (טעות בשם הסרטון ביוטיוב)

 הערות שוליים 

קטגוריה:משה מנדלסון
קטגוריה:יחסי דת ומדינה
קטגוריה:פילוסופיה יהודית
קטגוריה:תנועת ההשכלה היהודית