נרגס מוחמדי

נרגס מוחמדי (בפרסית: نرگس صفیه محمدی; נולדה ב-21 באפריל 1972) היא פעילת זכויות אדם איראנית וסגנית הנשיא של מרכז מגיני זכויות האדם , בראשות כלת פרס נובל לשלום שירין עבאדי. במאי 2016 נידונה בטהראן ל-16 שנות מאסר על הקמה וניהול של "תנועת זכויות אדם שפועלת לביטול עונש המוות". בשנת 2022 נבחרה ברשימת 100 הנשים של ה-BBC. בשנת 2023 זכתה בפרס נובל לשלום "על מאבקה נגד דיכוי נשים באיראן ומאבקה לקידום זכויות אדם וחירות לכולם".

 ביוגרפיה 
מוחמדי נולדה בזנג'אן שבאיראן למשפחה איראנית אזרית וגדלה בקורווה  שבכורדיסתאן, כרג' ואושנווייה . היא למדה באוניברסיטה הבין-לאומית האימאם חומייני , קיבלה תואר בפיזיקה, והפכה למהנדסת מקצועית. במהלך הקריירה שלה באוניברסיטה היא כתבה מאמרים התומכים בזכויות נשים בעיתון הסטודנטים. היא הייתה פעילה גם בקבוצת טיפוס הרים, אך בשל פעילותה הפוליטית נאסר עליה מאוחר יותר להצטרף לטיפוסים.

היא המשיכה לעבוד כעיתונאית בכמה עיתונים רפורמיסטיים. בשנת 2003 הצטרפה למרכז מגיני זכויות האדם, בראשות כלת פרס נובל לשלום שירין עבאדי. מאוחר יותר הפכה לסגנית נשיא הארגון.

ב-1999 נישאה לעיתונאי תגי רחמני , שזמן קצר לאחר מכן נעצר בפעם הראשונה. רחמני עבר לצרפת ב-2012 לאחר שריצה בסך הכול 14 שנות מאסר, אבל מוחמדי נשארה באיראן כדי להמשיך בפעילותה למען זכויות האדם. למוחמדי ורחמני יש ילדים תאומים, עלי וקיאנה.

 פעילות 
מוחמדי נעצרה לראשונה ב-1998 בשל ביקורתה על ממשלת איראן, וישבה שנה בכלא. באפריל 2010 זומנה לבית המשפט של המהפכה האסלאמית בשל חברותה ב-DHRC. היא שוחררה לזמן קצר בערבות של 50,000 דולר, אך נעצרה מחדש מספר ימים לאחר מכן ונכלאה בכלא אווין. בריאותה של מוחמדי נפגעה בזמן שהותה במעצר, והיא פיתחה מחלה דמוית אפילפסיה שגרמה לה לאבדן שליטה זמני על השרירים. לאחר שהוחזקה חודש בבידוד, היא שוחררה והועברה לבית החולים.

ביולי 2011 הועמדה מוחמדי שוב לדין, ונמצאה אשמה ב"פעולה נגד הביטחון הלאומי, חברות ב-DHRC ותעמולה נגד המשטר". בספטמבר נידונה ל-11 שנות מאסר. מוחמדי הצהירה כי נודע לה על פסק הדין רק באמצעות עורכי דינה. במרץ 2012 אושר גזר הדין על ידי בית משפט לערעורים, אך הופחת לשש שנים. ב-26 באפריל היא נעצרה כדי להתחיל לרצות את עונשה.

על גזר הדין מחה משרד החוץ הבריטי, שכינה אותו "עוד דוגמה עצובה לניסיונות של הרשויות האיראניות להשתיק מגיני זכויות אדם אמיצים". אמנסטי אינטרנשיונל הגדירה אותה אסירת מצפון וקראה לשחררה לאלתר. עיתונאים ללא גבולות קבעו כי מוחמדי היא אסירה שקיימת "סכנה מיוחדת לחייה". ביולי 2012 קראה קבוצה בינלאומית של מחוקקים לשחרורה, כולל הסנאטור האמריקני מארק קירק, התובע הכללי הקנדי לשעבר אירווין קוטלר, חבר הפרלמנט הבריטי דניס מקשין , חבר הפרלמנט האוסטרלי מייקל דנבי , חבר הפרלמנט האיטלקי פיאמה נירנשטיין, והפרלמנט הליטאי עמנואליס זינגריס .

ב-31 ביולי 2012 שוחררה מוחמדי מהכלא.

ב-31 באוקטובר 2014 נשאה מוחמדי נאום מרגש בקברו של סאטאר בהשתי , ואמרה, "איך זה שחברי הפרלמנט מציעים תוכניות, אבל אף אחד לא דיבר לפני שנתיים, כאשר בן אדם חף מפשע בשם סאטאר בהשתי מת בעינויים בידי חוקר?" למרות מעשה האלימות הקיצוני נגד בהשתי, שזכה לסערה בינלאומית עוד ב-2012, המקרה שלו עדיין מעורר שאלות ובכלא אווין עד היום מתקיימים עינויים ומעצרים לא הוגנים של מגיני זכויות אדם. הסרטון של נאומה של מוחמדי ב-31 באוקטובר הפך במהירות ויראלי ברשתות החברתיות, וכתוצאה מכך היא זומנה לבית המשפט בכלא אווין. "בהזמנה לדין שקיבלתי ביום 5.11.14 צוין כי עליי להסגיר את עצמי 'לאישום', אך אין הסבר נוסף מהם אישומים אלו", ציינה.

ב-5 במאי 2015 נעצרה מוחמדי שוב על בסיס אישומים חדשים. בית המשפט גזר עליה עשר שנות מאסר באשמת "ייסוד קבוצה בלתי חוקית", חמש שנים בגין "התכנסות וקנוניה נגד הביטחון הלאומי". שנה על "תעמולה נגד המערכת" על הראיונות שלה עם כלי תקשורת בינלאומיים ופגישתה במרץ 2014 עם הנציגה העליונה של האיחוד האירופי דאז לענייני חוץ ומדיניות ביטחון, קתרין אשטון. בינואר 2019 דווח כי מוחמדי החלה בשביתת רעב, יחד עם האזרחית הבריטית-איראנית שנעצרה נזנין זגארי-רדקליף, בכלא אווין בטהראן, במחאה על מניעת גישה לטיפול רפואי. ביולי 2020 חלתה ב-COVID-19, שממנו נראה שהיא החלימה עד אוגוסט.

ב-8 באוקטובר 2020 שוחררה מוחמדי מהכלא.

ב-27 בפברואר 2021 פרסמה סרטון דרך הרשתות החברתיות שבו הסבירה שהיא זומנה לבית המשפט פעמיים בדצמבר, בגין תיק שנפתח נגדה כשהיא עדיין בכלא. מוחמדי הצהירה כי היא מסרבת להופיע בבית המשפט והיא לא תציית לכל פסק דין שיינתן. בסרטון היא מתארת את ההתעללות המינית שהיא עצמה ונשים אחרות ספגו בבתי הכלא ואמרה שהרשויות עדיין לא הגיבו לתלונה שהגישה בעניין זה ב-24 בדצמבר. התיק החדש שנפתח נגדה עסק בישיבה שביצעו אסירות פוליטיות בכלא אווין, במחאה על הרג ומעצרים של מפגינים על ידי כוחות הביטחון בנובמבר 2019.

במרץ 2021 כתבה מוחמדי את ההקדמה לדו"ח השנתי של Iran Human Rights על עונש המוות באיראן. היא כתבה: "הוצאה להורג של אנשים כמו נאביד אפקרי ורוחאללה זם בשנה האחרונה, היו ההוצאות להורג המעורפלות ביותר באיראן. גזרי דין מוות צריכים להיבדק בקפידה. אנשים אלו נידונו למוות לאחר שהוחזקו בבידוד והיו נתונים לעינויים פסיכולוגיים ונפשיים מחרידים, זו הסיבה שאני לא רואה בהליך השיפוטי הליך הוגן או צודק. אני רואה החזקת נאשמים בבידוד, מה שמכריח אותם לתת הודאות לא נכונות ושקריות המשמשות כראיה מרכזית במתן גזרי דין אלה. לכן אני מודאגת במיוחד מהמעצרים האחרונים בסיסטאן ובכורדסתאן, ואני מקווה שארגונים נגד עונש מוות ישימו לב במיוחד לעצורים כי אני חוששת שנעמוד בפני גל נוסף של הוצאות להורג במהלך השנה הקרובה".

במאי, סניף 1188 של בית המשפט הפלילי השני בטהראן גזר על מוחמדי שנתיים וחצי מאסר, 80 מלקות ושני קנסות נפרדים בגין אישומים הכוללים "הפצת תעמולה נגד המערכת". ארבעה חודשים לאחר מכן, היא קיבלה זימון להתחיל לרצות את העונש, אך היא לא הגיבה מאחר שלדעתה ההרשעה אינה צודקת.

ב-16 בנובמבר 2021 נעצרה מוחמדי באופן שרירותי בכרג', כשהשתתפה באזכרה באנדרטה לזכר אברהים כטבדר, שנהרג על ידי כוחות הביטחון האיראניים במהלך הפגנות בנובמבר 2019.

בדצמבר 2022, במהלך ההפגנות שהתקיימו בעקבות מותה במעצר של מהסה אמיני, פירטה מוחמדי בדו"ח שפורסם על ידי BBC את ההתעללות המינית והפיזית בנשים עצורות. בינואר 2023 היא מסרה דו"ח מזעזע מהכלא המפרט את מצבן של הנשים בכלא אווין, כולל רשימה של 58 אסירות ותהליך החקירה והעינויים שעברו. 57 מהנשים הללו היו 8,350 ימים בבידוד בסך הכול. 56 מהנשים הללו נשפטו ל-3,300 חודשים בסך הכול. בנובמבר 2023 פתחה בשביתת רעב בכלא במחאה על ההגבלות על הטיפול הרפואי שלה ושל אסירות אחרות, ובמחאה על חובת לבישת חיג'אב באיראן.

בזמן שהותה בכלא עברה מוחמדי כמה התקפי לב. בשנת 2022 נשלחה לניתוח חירום. באוגוסט 2024 הוכתה קשות על ידי הסוהרים בבית הכלא ורשויות בית הכלא סירבו לפנותה לבית חולים. בספטמבר 2024 הודיעה מוחמדי כי 34 אסירות פתחו בשביתת רעב "לאות הזדהות עם האנשים שמוחים באיראן נגד מדיניות הדיכוי של הממשלה". בדצמבר 2024 שוחררה מוחמדי מסיבות רפואיות ועברה כמה ניתוחים. אחרי שחרורה המשיכה למחות נגד המשטר. בדצמבר 2025 נעצרה שוב. במהלך מעצרה הוכתה ממושכות בעוצמה. בפברואר 2026 קיימה שביתת רעב במשך שבוע במחאה על תנאי כליאתה, ולאחר מכן  נידונה ל־7.5 שנות מאסר נוספות. לאחר מעצרה הופעלה כלפיה אלימות קשה מאוד ונמנע ממנה טיפול רפואי. ועדת נובל קראה לשחרורה המיידי ולמתן טיפול רפואי הולם.

 פרסים 
 פרס נובל לשלום לשנת 2023
 פרס חופש העיתונות העולמי של אונסק"ו/גיירמו קאנו  לשנת 2023
 2023: פרס Olof Palme  מטעם קרן Olof Palme השוודית
 2022 הכרה כאחת מ-100 הנשים מעוררות ההשראה והמשפיעות של BBC
 פרס אנדריי סחרוב  לשנת 2018 מהאגודה האמריקנית לפיזיקה 
 פרס זכויות האדם לשנת 2016 של העיר הגרמנית ויימאר
 פרס פר אנייר לשנת 2011, הפרס הבינלאומי של ממשלת שוודיה לזכויות אדם
 2010 כאשר זוכת פרס נובל שירין עבאדי זכתה בפרס פליקס ארמקורה לזכויות האדם , היא הקדישה אותו למוחמדי. "האישה האמיצה הזו ראויה לפרס הזה יותר ממני", אמרה עבאדי.
 פרס אלכסנדר לנגר לשנת 2009, על שם פעיל השלום אלכסנדר לנגר . הפרס בסך 10,000 אירו.
 בשנת 2024 הופיעה ברשימת "טיים 100".

קישורים חיצוניים



 הערות שוליים 

קטגוריה:פעילות חברתיות איראניות
קטגוריה:איראנים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:ילידות 1972
קטגוריה:ילידי 1972