מוזיקה לבנונית

למוזיקה של לבנון יש היסטוריה ארוכה. ביירות, עיר הבירה של לבנון, הייתה מפורסמת בזכות האמנות והאינטלקטואליזם שבה, במיוחד בתקופה מיד לאחר מלחמת העולם השנייה. אמנים רבים הגיעו בתקופה זו, ובין המפורסמים שבהם: פיירוז, סבאח, ודיע א-סאפי, נסרי שמס א-דין, מלחם ברכאת, מאג'דה א-רומי, אחמד כבור, מרסל ח'ליפה (זמר פולק ונגן עוד), זיאד רחבאני, אשר בנוסף להיותו זמר-יוצר ומלחין - היה גם מחזאי פופולרי, ולידיה כנען, שהוכתרה על ידי התקשורת ככוכבת הרוק הראשונה של המזרח התיכון.O'Connor, Tom. "Lydia Canaan One Step Closer to Rock n' Roll Hall of Fame", The Daily Star, Beirut, April 27, 2016.Salhani, Justin.
"Lydia Canaan: The Mideast’s First Rock Star", The Daily Star, Beirut, November 17, 2014.Livingstone, David. "A Beautiful Life; Or, How a Local Girl Ended Up With a Recording Contract in the UK and Who Has Ambitions in the U.S.", Campus, No. 8, p. 2, Beirut, February 1997.Ajouz, Wafik. "From Broumana to the Top Ten: Lydia Canaan, Lebanon's 'Angel' on the Road to Stardom", Cedar Wings, No. 28, p. 2, Beirut, July–August 1995.Aschkar, Youmna. "New Hit For Lydia Canaan", Eco News, No. 77, p. 2, Beirut, January 20, 1997.Rock and Roll Hall of Fame Library and Archives – Lydia Canaan Subject File

במהלך מלחמת האזרחים בלבנון, שנמשכה חמש עשרה שנים, רוב כוכבי המוזיקה הלבנוניים עברו לקהיר או לפריז, כאשר סצנת מוזיקה משמעותית חזרה לביירות רק לאחר 1992. כוכבות הפופ המודרניות כוללות את נג'ווא כרם, דיאנה חדד, נוואל אל זוגבי, אליסה, רג'ב עלמה, וואליד טופיק, ואל כפורי, פארס קאראם, אמל חיג'אזי, נאנסי עג'רם, מלחם זיין, פאדל שאקר, אסי אל הלני, מרים פארסויארה.

חג המוזיקה (Fête de la Musique) השנתי, שנערך בסוף יוני, מכנס את כל המדינה להופעות מאורגנות וספונטניות.

 השפעת המוזיקה הפופולרית הבינלאומית בלבנון 
רוק פופולרי מאוד בלבנון. במהלך מלחמת האזרחים בלבנון, רוק, הארד רוק והבי מטאל היו פופולריים מאוד. להקות כמו דיפ פרפל, בלאק סבאת', לד זפלין, רולינג סטונס, איירון מיידן וסקורפיונס היו פופולריות ביותר. בשנת 1978, רולינג סטונס קבעה הופעה בלבנון שנמכרה תוך חמש שעות.

במהלך מלחמת האזרחים בלבנון, ההופעות הראשוניות של לידיה כנען תחת שם הבמה אנג'לChandran, Sudha. "An Angel's Song", The Gulf Toda, Sharjah, November 24, 2000. היו חסרות תקדים היסטורי מכמה מובנים. הקריירה שלה התחילה בכך שהיא סיכנה את חייה כדי להופיע בתוך התקפות צבאיות של האויב. הופעותיה נערכו באזורים שהופצצו באותו זמן. לפי המגזין Arabian Woman: "כמו... ילדה שגדלה בעיצומה של מלחמת אזרחים עקובה מדם... כנען שברה מחסומים בלתי עבירים לכאורה... היא זעזעה את הממסד".High, Claire. "With Her Debut Album, The Sound of Love, Recorded in English, Lebanese Singer Lydia Canaan is Tipped to Be the First Middle-Eastern Female Singer to Break into the International Market", Arabian Woman, No. 21, Saudi Arabia, September 2000. כפי שצוין ב-The Gulf Today: "זה לא ייאמן שבמהלך מלחמת האזרחים שהתקיימה בלבנון באותה תקופה, כאשר לרוב האנשים לא היה מושג אם הם יראו עוד יום, היא הצליחה לשמור על שאיפותיה בחיים". מגזין החברה מעיד: "במדינה קטנה שנקרעה במלחמה, הייתה הבחורה הצעירה הזו שעשתה את ההבדל".Habib, Hala. "Lydia Canaan: A Star is Born to The Sound of Love", Society, No. 3, Beirut, February 1997. בנוגע לקונצרט הראשון של כנען בתור אנג'ל, The Gulf Today כותב: "המופע הראשון הניב תגובה פנומנלית". מגזין החברה קובע: "הכרטיסים אזלו, אבל עוד בני נוער נכנסו בסערה לראות את אנג'ל הצעירה בהופעה... כדי להכיל את הקהל, מארגני ההופעה נאלצו להחתים את ידו של כל מעריץ כשנגמרו להם הכרטיסים. זו הייתה... הצלחתה הראשונה".

סצנת המוזיקה המחתרתית הפכה לתוססת בלבנון לאחר תום מלחמת האזרחים ב-1990, בראשות צמד הרוק-פופ Soap Kills. גם להקות רוק ורוק אלטרנטיבי שונות כמו Adonis, Meen ו-Mashrou' Leila צברו פופולריות. אמני אינדי חדשים כמו IJK  הקליטו יותר ויותר במערב, ופרסמו חומרים באנגלית.

בשנת 2011, להקת הרוק הלבנונית The Kordz הוציאה את אלבום הבכורה שלה Beauty and the East, וזכתה לשבחים נרחבים. הלהקה אף הופיעה במופע הפתיחה לאמנים מפורסמים, ובהם פלסבו, רוברט פלאנט ודיפ פרפל. בנוסף, יצאה לסיבוב הופעות בינלאומי, במסגרתו הופיעה באנגליה (ב - Musexpo Europe 2009), דובאי, קנדה, צ'כיה וגרמניה.

 חברות תקליטים לבנוניות 
 ביידפון (Baidaphon) היא חברת תקליטים לבנונית שהוקמה על ידי משפחת Baida במאה ה-20. היא נוסדה בברלין, שם מישל ביידה יחד עם שני בני דודיו, בוטרוס וג'יבראן, ופראג'ללה, אמן הקלטות לבנוני, חתמו על עסקה עם חברה גרמנית. הקלטות ביידפון הוקמו בברלין ולאחר מכן שווקו ונמכרו בביירות. בעזרת מהנדסים אירופאים החל הלייבל להקליט בלבנון ב-1907. באמצע שנות ה-20 היו לביידפון משרדים ברחבי העולם הערבי, והיא הפכה לחברת תקליטים מזרח תיכונית. בתי עסק להזמנות דואר בברלין מכרו פריטים לשווקים באירופה והגיעו גם לשווקים של צפון ודרום אמריקה. בתחילת שנות ה-30, השותפים נפרדו לאחר מותו של בוטרוס ביידה. הזמר והמלחין המצרי מוחמד עבד אל והאב הפך לשותף החדש ועזר להקים את הסניף המצרי של החברה, "תקליטים Cairophone", בשנות ה-40. בינתיים, ביידפון הרחיבה את השפעתה באזורי הלבנט וצפון אפריקה.
 Forward Music היא חברת תקליטים עצמאית שהוקמה בשנת 2001, על ידי קרול מנצור ועזי עבד אל-באקי. היא התבססה בלבנון, והתמחתה במוזיקת עולם. המטרה שלהם הייתה לאסוף אמנים צעירים מהמזרח התיכון בתקווה למצוא דיאלקטים מוזיקליים חדשים ויצירתיים על ידי שילוב העבר המוזיקלי העשיר של העולם הערבי עם השפעות עכשוויות. "Al Muwashahat", אחד מהפרויקטים של Forward Music, קיבל את פרסי ה-BBC למוזיקת עולם עוד בשנת 2007.

 כלי נגינה בלבנון 
 לאוטה (עוד) 
לאוטה היא מילה שמקורה בלאוד הספרדי, שהגיעה מהמילה הערבית לכלי, אל-עוד (שפירושו ענף של עץ). הלאוטה מעוצבת כמו חצי אגס עם צוואר קצר.

 מזווג' 
חליל כפול: מְגָ'וָוז, שפירושו המילולי בערבית "כפול", משום שהוא כולל שני חלילי במבוק צמודיםבערבית: مزمار; תעתיק: מזְמָאר פירוש: חליל. مزوج, מזווג' פירוש: זוגי, הוא כלי פופולרי מאוד בשימוש במוזיקה הלבנונית. זהו סוג של קלרינט קנה. הוא מנוגן על ידי נשימה חלקה דרך חור עגול בקצה, ועל ידי הזזת האצבעות על החורים במורד החלק הקדמי של הצינור על מנת ליצור את התווים השונים. ה-minjjayrah דומה ל-mijwiz, שניהם חלילי קנים פתוחים, ומנגנים בהם בסגנון דומה. נגינה זו פופולרית מאוד בפריים ההרריים של לבנון.

 טבלה (דרבוקה) 
הטבלה היא תוף יד קטן, הידוע גם בשם דרבוקה, והוא מכלי ההקשה הנפוצים ביותר. רוב הטבלאות מעוטרות להפליא על ידי שיבוץ עץ, אריחים או עצם, מתכת חרוטה, או ציורים בעיצובים אופייניים למזרח הקרוב. הטבלה מיוצר ממברנופון של עור עיזים או דג המתוח על תוף בצורת אגרטל עם צוואר רחב. בדרך כלל התוף עשוי מחרס או מתכת. כדי לנגן בו, מניחים אותו מתחת לזרוע השמאלית או בין הרגליים, ומקישים בו במכות חזקות באמצע, או במכות בקצה, עבור הפעימות החדות שבין הביטים.

 דף 
הדף, הידוע גם בשם ריק, הוא כלי פופולרי המקביל לטמבורין. הוא מורכב ממסגרת עגולה שמכוסה בצד אחד בעור עיזים או דג. במסגרת, ישנם זוגות של דיסקים מתכתיים שאחראים להפיק את הצליל כאשר מכים בהם. הצלילים שמייצר הדף מכתיבים את הקצב של הרבה מהמוזיקה הערבית, במיוחד בביצועים קלאסיים.

 בוזוק 
מקור המילה buzuq שנוי במחלוקת אך מסתכם בטורקית ופרסית. הבוזוק הוא כלי חיוני ברפרטואר של האחים רחבאני. הוא כלי היברידי שאינו מסווג בין הכלים הקלאסיים של המוזיקה הערבית או בין אלה של המוזיקה הטורקית. עם זאת, ניתן לראות בו כקרוב משפחה גדול ועמוק יותר של הסאז הטורקי, שאליו ניתן להשוות אותו באותו אופן שבו משווים את הוויולה לכינור במוזיקה המערבית. לפני שהרחבנים החלו להשתמש בכלי זה, הבוזאק נקשר למוזיקה הצוענית של לבנון. הבזוק הוא כלי מיתר עם צוואר ארוך מרוהט, המרוהט בשני מיתרי מתכת המנוגנים עם פלקטרום. הנגנים הלבנונים המפורסמים של כלי זה הם זקי נאסיף, פילמון והבה, האחים רחבאני, רומיאו לחוד, וואליד גולמיה ובוגוס ג'ליאן.

 קאנון 
הקאנון הוא כלי מיתר המנגן בסולו או כחלק מהרכב. קאנון מנוגן על הברכיים בישיבה או בכריעה, או לפעמים על מונח על משטח תומך. מנגנים בו על ידי מריטת המיתרים עם שני מיתרי-צב (אחד לכל יד) או עם ציפורניים, ויש לו טווח סטנדרטי של שלוש וחצי אוקטבות מ-A2 ל-E6 שניתן להרחיב עד F2 ועד ל-G6 במקרה של עיצובים ערביים של הכלי.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

*