ציילון הבריטית

ציילון הבריטית (בסינהלית: බ්‍රිතාන්‍ය ලංකාව; בטמילית: பிரித்தானிய இலங்கை), באופן רשמי התנחלויות וטריטוריות בריטיות באי ציילון עם התלות שלו מ-1802 עד 1833, לאחר מכן האי ציילון ושטחיו ותלויותיו מ-1833 עד 1931 ולבסוף האי ציילון והתלות שלו מ-1931 עד 1948, הייתה מושבת הכתר הבריטי של סרי לנקה של ימינו בין השנים 1796 ו-4 בפברואר 1948. בתחילה, האזור שכיסה לא כלל את ממלכת קאנדי, שהייתה מדינת חסות, אך מ-1817 עד 1948 כללה הנחלה הבריטית את כל האי ציילון, כיום האומה של סרי לנקה.

 היסטוריה 
 רקע 

לפני תחילת השלטון ההולנדי, האי ציילון חולק בין האימפריה הפורטוגזית לממלכת קאנדי, שהיו בעיצומה של מלחמה על השליטה באי בכללותו. במסגרת מלחמתה של הולנד בפורטוגל הוזמנו  ההולנדים על ידי המלך הסינהלי להילחם בפורטוגלים. עד מהרה הוטל שלטון הולנדי על רוב האי.

ב-1795 צרפת המהפכנית, במהלך מלחמות צרפת המהפכנית, כבשה את הרפובליקה ההולנדית. ב-1798 תפס הצי הבריטי את האי. לכידת האי הניבה מיד 300,000 פאונד של כסף בסחורות, כמו גם רכישת מטעי הקינמון, מה שהפך את זה למיזם יקר ערך.

 מלחמות הקאנדים 
ברגע שבריטניה זכתה בחלקי ציילון שבשליטת אירופה מההולנדים, הם רצו להרחיב את תחום ההשפעה החדש שלהם על ידי הפיכת ממלכת קאנדי המקומית למדינת חסות, הצעה שסירב לה תחילה מלך קאנדי. למרות שהממשל ההולנדי הקודם לא היה חזק מספיק כדי לאיים על שלטונם של מלכי הקאנדים, הבריטים היו הרבה יותר חזקים. הסירוב של הקאנדים להיות מדינת חסות הוביל בסופו של דבר למלחמה, שהסתיימה בכניעת הקאנדיים.

 אמנת הקאנדים 
שלטונו של המלך סרי ויקראמה ראג'סינגה לא היה מועדף על ידי מנהיגי השבטים. המלך, שהיה ממוצא דרום הודי, התמודד מול מנהיגים רבי עוצמה וחיפש אמצעים אכזריים כדי לדכא את הפופולריות שלהם בקרב העם. הפיכה מוצלחת אורגנה על ידי ראשי הסינהאלים שבה קיבלו את הכתר הבריטי כריבון החדש שלהם. בכך הסתיימה השושלת של ממלכת קאנדי והמלך ראג'סינגה נלקח כשבוי, ובכך תמה תקוותו שהבריטים יאפשרו לו לשמור על השלטון. אמנת הקאנדים שנחתמה ב-1815 נקראה אמנת הקאנדים וקבעה את התנאים לפיהם יחיו הקאנדים כמדינת חסות בריטית. הדת הבודהיסטית הייתה אמורה לקבל הגנה על ידי הכתר, והנצרות לא תיכפה על האוכלוסייה, כפי שקרה בתקופת השלטון הפורטוגזי וההולנדי. אמנת הקאנדים היא מסמך משפטי חשוב מכיוון שהוא מפרט את התנאים שהבטיחו הבריטים לשטח הקאנדי.

 מרד האובה 
לקח למשפחות השליטות של הקאנדים פחות משנתיים להבין שסמכותה של ממשלת בריטניה שונה מהותית מזו של שושלת נייקר (המודחת). עד מהרה מרדו הקנדיאנים בבריטים וניהלו מלחמת גרילה. חוסר שביעות רצון מהפעילויות הבריטיות רתח עד מהרה למרד גלוי, שהחל בדוכסות אובה ב-1817, מה שנקרא מרד אובה, הידוע גם בשם מלחמת הקאנדים השלישית. הגורם העיקרי למרד היה כישלון של השלטונות הבריטיים להגן ולקיים את המסורות הבודהיסטיות הנהוגות, אשר נתפסו על ידי תושבי האי כחלק בלתי נפרד מחייהם.

המרד, שהתפתח עד מהרה למלחמת גרילה מהסוג שהקנדיאנים לחמו נגד מעצמות אירופה במשך מאות שנים, התרכז באצולת הקאנדים ובתסכולם מההתפתחויות תחת השלטון הבריטי מאז 1815. עם זאת, זו הייתה ההתקוממות האחרונה מסוג זה ובמחוז אובה ננקטה מדיניות של אדמה חרוכה, וכל הגברים בין 15 ל-60 שנים גורשו, הוגלו או נהרגו. הכתר הבריטי סיפח את ממלכת קאנדי לציילון הבריטית בשנת 1817.

 התפתחות 
Sivasundaram טוען, ומחזק את הניתוח שנעשה לראשונה על ידי ההיסטוריון המקומי המפורסם, GC Mendis בספרו, "Ceylon Under the British", כי הבריטים השתמשו בידע גאוגרפי כדי להביס את מורדי הקאנדים באזורי ההר והג'ונגל במרכז ציילון. הם השתמשו במודיעים מקומיים ובמודדים בריטיים כדי למפות את האי, ולאחר מכן בנו רשת של דרכים כדי לפתוח את אזור המרכז. זה אפשר ייצור יצוא של חקלאות מטעים, כמו גם שליטה צבאית הדוקה יותר.

עם נמלי המסחר שלה טרינקומאלי וקולומבו, המושבה הייתה אחד ממקורות הקינמון הבודדים בעולם. התבלין היה בעל ערך רב, וחברת הודו המזרחית הבריטית החלה לטפח אותו ב-1767, אך ציילון נותרה היצרנית העיקרית עד סוף המאה ה-18.

הנחת מסילת הברזל בוצעה במהלך כהונתו של סר הנרי וורד. עבודות עיקריות אחרות של הבריטים כוללות פרויקטים של בניית כבישים והקמת מטעי קפה ותה, בתי חולים ובתי יולדות.

 דמוגרפיה 
+ טקסט הכותרת שנה  אוכלוסייה  ±% 1871  2400380  – 1881  2759700  +15.0% 1891  3007800  +9.0% 1901  3566000  +18.6% 1911  4106400  +15.2% 1921  4498600  +9.6% 1931  5306000  +17.9% 1946  6657300  +25.5%
האוכלוסייה הרב-גזעית של ציילון הייתה מספיק מרובה כדי לתמוך במתיישבים האירופים; הצאצאים הפורטוגלים וההולנדים של 440 השנים האחרונות של ההיסטוריה הקולוניאלית היו גדולים מספיק כדי לנהל ממשלה יציבה. בניגוד לשליטים הקודמים, הבריטים פתחו בתוכנית מטעים אשר הביאה בתחילה מטעי קפה לאי. אלה נמחקו מאוחר יותר על ידי חלודה בקפה. מפעלי הקפה הוחלפו במטעי תה וגומי. זה הפך את ציילון לאחת המדינות העשירות באסיה.

הבריטים הביאו גם טמילים מהודו הבריטית והפכו אותם לעובדי חוזה בארץ היל. זה היה בנוסף לכמה מאות אלפי טמילים שכבר חיו במחוזות הימיים ועוד 30,000 מוסלמים טמילים האי הדו-קוטבי מבחינה לשונית נזקק לשפת קישור ואנגלית הפכה אוניברסלית בציילון.

מפקדי האוכלוסין בציילון החלו ב-1871 ונמשכו כל עשר שנים. מפקד האוכלוסין של 1881 מראה אוכלוסייה כוללת של 2.8 מיליון, המורכבת מ-1.8 מיליון סינהלים; 687,000 טמילים ציילונים והודיים; 185,000 מורים; וכן 4,800 אירופאים; 17,900 בורגרים ואירואסיים; 8,900 מלאים; 2,200 ודהאיים; ועוד 7,500 אחרים.

מפקדי האוכלוסין של 1871, 1881, 1891 ו-1901 הראו שהטמילים הציילונים והטמילים ההודיים מסרי לנקה מקובצים יחדיו. עד 1911 הטמילים ההודיים הוצגו כקטגוריה נפרדת. סטטיסטיקת האוכלוסייה חושפת שעד 1911, הטמילים ההודיים היוו 12.9%, בעוד שהטמילים הסרי לנקים היוו 12.8% מהאוכלוסייה שמנתה ה-4,106,400; ב-1921, 13.4% ו-11.5%; ב-1931, 15.2% ו-11.3%, וב-1946, 11.7% ו-11.0% בהתאמה. מפקדי האוכלוסין מראים שבמהלך תקופה ארוכה בהיסטוריה של ציילון, מספר הטמילים ההודיים עלה על מספר הטמילים הציילונים עד שבין 1971 ל-1981, כאשר יותר מ-50 אחוזים מהאוכלוסייה הטמילית ההודית הוחזרו כאזרחים הודים בחזרה להודו. עם זאת, טמילים הודים רבים קיבלו גם אזרחות סרי לנקה ולאחר מכן הכריזו על עצמם כטמילים סרי לנקים.

 ממשלה וצבא 
 המושלים הבריטיים של ציילון 
בין 1796 ל-1948 הייתה ציילון מושבת כתר בריטית. למרות שהמלך הבריטי היה ראש המדינה, בפועל תפקידיו מומשו במושבה על ידי המושל הקולוניאלי, שפעל לפי הנחיות ממשלת בריטניה בלונדון.

בנוגע לגישה לממשל עצמי ולעצמאות, המליצה ועדת דונומור על חוקת דונומור מ-1931–1947, ניסיון אחד מסדרה של ניסיונות ליצור פתרון בר-ביצוע שיאפשר הבדלים בין-קהילתיים. זה הוחלף בהצעות ועדת סולברי שהובילו לדומיניון של ציילון של 1948–1972, ולאחר מכן הוקמה הרפובליקה החופשית, הריבונית והעצמאית של סרי לנקה.

 כוחות חמושים 
כוח ההגנה של ציילון (CDF) היה הצבא של ציילון הבריטית. הוא הוקם בשנת 1881 כמתנדבי ציילון, כעתודה הצבאית במושבת הכתר הבריטי של ציילון, עד 1910 היא גדלה לכוח ההגנה של ציילון, כוח סדיר שאחראי על הגנת ציילון. ה-CDF היה בפיקודו של הקצין הכללי, ציילון, של הצבא הבריטי בציילון אם היה מגויס. עם זאת, ניתן היה לבצע גיוס רק על פי הוראות המושל. כוח ההגנה של ציילון השתתף במספר מלחמות כמו מלחמת הבורים השנייה ושתי מלחמות העולם. זהו קודמו של צבא ציילון.

נמל טרינקומאלי היה בסיס אסטרטגי חשוב עבור הצי המלכותי הבריטי עד 1948, בעיקר כדי לשלוט בנתיבי הים של האוקיינוס ההודי.

 הערות שוליים 

קטגוריה:מושבות האימפריה הבריטית באסיה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1948
קטגוריה:סרי לנקה: היסטוריה