אה"מ קווין אליזבת (1913)

אה"מ קווין אליזבת (אנגלית: HMS Queen Elizabeth) הייתה האונייה הראשונה בסדרת האוניות מדגם "קווין אליזבת", שכללה חמש אוניות מערכה דרדנוט שנבנו עבור הצי המלכותי בתחילת שנות ה-1910, ושימשה לעיתים קרובות כאוניית דגל. היא שירתה במלחמת העולם הראשונה כחלק מהצי הגדול, והשתתפה בפעולה הבלתי החלטית של 19 באוגוסט 1916. שירותה במהלך המלחמה כלל בדרך כלל סיורים שוטפים ואימונים בים הצפוני. היא ושאר אוניות המערכה הסופר-דרדנוט היו הראשונות מסוגן שהונעו על ידי נפט במקום פחם. קווין אליזבת שירתה מאוחר יותר בכמה זירות במהלך מלחמת העולם השנייה, והוצאה משירות ב-1948.

 תכנון ותיאור 
אוניות המערכה מסדרת קווין אליזבת תוכננו להוות שייטת מהירה עבור הצי שנועדה לפעול נגד הספינות המובילות של מערך הקרב היריב. זה דרש כוח התקפי מרבי ותוספת מהירות של כמה קשרים יותר מכל אוניית מערכה אחרת כדי לאפשר להם להביס כל סוג של ספינה.

לקווין אליזבת היה אורך כולל של 639 רגל 9 אינץ' (195 מטרים), רוחב של 90 רגל 7 אינץ' (27.6 מטרים) ושוקע של 33 רגל (10.1 מטרים). הדחק האונייה היה 32,590 טונות ארוכות (33,110 טונות) בריק ו-33,260 טונות ארוכות (33,794 טונות) בטעון. היא הונעה על ידי שני סטים של טורבינות קיטור של פארסונס, שכל אחת מהן הניעה שני גלי הנע באמצעות קיטור מ-24 דוודי Yarrow. הטורבינות דורגו ב-75,000 כוחות סוס (56,000 קילוואט) ויועדו להגיע למהירות מרבית של 25 קשרים (46.3 קמ"ש). לאונייה היה טווח של 5,000 מיילים ימיים (9,260 ק"מ) במהירות שיוט של 12 קשרים (22.2 קמ"ש). הצוות שלה מנה 1,262 קצינים ומלחים ב-1920 בזמן ששימשה כספינת דגל.

האונייה הייתה מצוידת בשמונה תותחים נטעני מכנס (BL) 15 אינץ' (381 מ"מ) Mk I בארבעה צריחים תאומים, בשני זוגות ירי-על מלפנים ומאחורי המבנה, המסומנים 'A', 'B', 'X' ו-'Y' מלפנים לאחור. 12 מתוך 14 תותחים נטעני מכנס 6 אינץ' (152 מ"מ) Mk XII היו מותקנים בבתי תותחים לאורך הצד הרחב של כלי השיט באמצע האונייה; הזוג הנותר הורכב על סיפון החזית ליד הארובה האחורית והיו מוגנים על ידי מגני תותחים. החימוש נגד מטוסים (AA) הורכב משני תותחים מהירי ירי (QF) 3 אינץ' (76 מ"מ) 20 cwt Mk I. האונייה הייתה מצוידת בארבעה צינורות טורפדו שקועים בקוטר 21 אינץ' (533 מ"מ), שניים בכל צד רוחב. קווין אליזבת הושלמה עם שני מנהלי בקרת אש מצוידים במדי טווח 15 רגל (4.6 מטרים). האחד היה רכוב מעל צריח הניתוב, מוגן על ידי גג משוריין, והשני היה בחלק העליון של תורן החצובה. בכל צריח הותקן גם מד טווח 15 רגל. החימוש העיקרי היה יכול להיות נשלט גם על ידי צריח 'B'. החימוש המשני נשלט בעיקר על ידי מנהלים שהותקנו בכל צד של פלטפורמת המצפן על התורן הקדמי לאחר שהותקנו במרץ 1917, אם כי מנהל זמני אחד הותקן בנובמבר–דצמבר 1916.

חגורת השריון בקו המים של האונייה הייתה מורכבת משריון מוצק של קרופ (KC) בעובי 13 אינץ' (330 מילימטרים) מעל האזור החיוני באונייה. צריחי התותחים היו מוגנים על ידי שריון בעובי 11–13 אינץ' (279–330 מילימטרים) של שריון KC ונתמכו על ידי ברבטות בעובי 7–10 אינץ' (178–254 מילימטרים). לאונייה היו מספר סיפונים משוריינים שנעו בעובי בין 1–3 אינץ' (25–76 מילימטרים). צריח הניתוב הראשי היה מוגן ב-13 אינץ' של שריון. לאחר קרב יוטלנד, נוספו 1 אינץ' של פלדה בעלת מתיחה גבוהה לסיפון הראשי מעל מחסני התחמושת וציוד נוסף נגד רשף נוסף במחסני התחמושת.

בין 1919 ל-1927, קווין אליזבת עברה שינויים רבים, כולל הגדלה של החלק העליון של התורן הקדמי. מדדי טווח הותקנו על צריחי התותחים "B" ו-"X" וכן מדדי טווח בזווית גבוהה בבית ההגה הקדמי. מגדיר טווח זווית גבוהה נוסף הותקן בצריח הניתוב הקדמי. תותחי ה-3 אינץ' הוחלפו בתותחי 4 אינץ'. ציוד לאיתור כיוון רדיו הותקן בקצה האחורי של רציף הפיקוד עם אנטנה מעל תחנת ההגה, מבנה הגשר שונה והארובות אוחדו ליחידה אחת. כמו כן, הורחבו מבני העל לקליטת אנשי איתות וציוד והוסרו הקרפיפים על התורן הקדמי. בבנייתה מחדש בשנים 1937–1941 הותקן לה גשר מגדל במקום הגשר הישן שלה; תותחי ה-6 אינץ' שלה (152 מ"מ) הוסרו והוחלפו ב-20 תותחי 4.5 אינץ' (114 מ"מ) תותחים בעשרה צריחים כפולים וכמה תותחי נ"מ קטנים יותר; שריון אופקי נוסף; הוחלפו מנועים ודודים; והגבהה של הסוללה הראשית שלה הוגדלה ל-30 מעלות. שריון הסיפון הוגדל ל-5 אינץ' מעל מחסני התחמושת, 2.5 אינצ'ים מעל המכונות, בעוד שלתותחי ה-4.5 אינץ' החדשים היו בין 1 ל-2 אינץ' של שריון. היא גם קיבלה מתקנים לכלי טיס עם מעוט לשיגור באמצע הספינה. הותקן ציוד בקרת אש חדש, כולל מערכת בקרת אש HACS Mk IV AA ושולחן בקרת אש של אדמירליות Mk VII לפיקוח אש עילי של החימוש הראשי. חידוש זה הושלם בינואר 1941, כאשר בריטניה הייתה במלחמה במשך יותר משנה. באונייה הותקנו סיפוני טיסה שהותקנו על גגות צריחי 'B' ו-'X' עד פברואר 1919, שמהם יכלו לשגר מטוסי קרב ומטוסי סיור. סיפון הטיסה הוסר מצריח 'X' במהלך השיפוץ שלה בשנים 1926–1927; סיפון הטיסה השני הוסר מתישהו מאוחר יותר.

 בנייה ושירות 
ממוזער| קווין אליזבת בתצורתה המקורית בלמנוס, 1915
ממוזער| מבט על התותחים הקדמיים והגשר בגליפולי, 1915
קווין אליזבת, הקרויה על שם אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, הונחה במספנת פורטסמות' ב-21 באוקטובר 1912 הושקה ב-16 באוקטובר 1913, והושלמה בינואר 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה. בעודה עוברת ניסויים בים התיכון, נשלחה האונייה לדרדנלים לצורך ניסיון מדינות ההסכמה להוציא את האימפריה העות'מאנית מהמלחמה. במהלך ניסיון הפלישה הצבאית לגליפולי ב-25 באפריל, קווין אליזבת הייתה אוניית הדגל של הגנרל סר איאן המילטון, מפקד חיל המשלוח לים התיכון.

 הדרדנלים 
לאחר שאוניות הצי הבריטי והצרפתי הפגיזו את המבצרים החיצוניים של חצי האי גליפולי ב-3 בנובמבר 1914, הוחלט לפתוח במבצע אמפיבי מלא בינואר 1915. לכן, האדמירליות הורתה על שיירה של שמונה אוניות - כולל קווין אליזבת - לדרדנלים. היא הייתה אמורה להגיע לדרדנלים ב-15 בפברואר. אבל עקב תאונה מול גיברלטר ב-12 בפברואר, שבה נתלשו להבי אחת הטורבינות שלה ולכן לא הייתה מסוגלת עוד לנסוע ביותר מחצי מהירות, הגעתה נדחתה ל-25 בפברואר. עם הגעתם ב-25 בפברואר, קווין אליזבת, יחד עם אגממנון, אירזיסטיבל וגולואה, פתחו במתקפה חדשה במטרה להרוס את המבצרים החיצוניים מטווח קצר ולחדור למצרים. מכיוון שההתקפה ב-19 בפברואר הראתה כמה מעט תקווה הייתה להשבית סוללה לצמיתות על ידי ירי של פגזים בלבד, ההוראה של הספינות התוקפות הייתה להשמיד כל תותח בודד בפגיעה ישירה. התוכנית הכללית הייתה שארבע אוניות יפליגו בקבוצות של שתיים עד לפתח המצר, יסתובבו ואז יתקפו את כף הלס וקום קייל עם החימוש המשני שלהן עד שיגיעו למרחק של כ-3,300 יארד. בהתאם לפקודות אלה, קווין אליזבת עגנה 7 מיילים דרומית-מערבית למגדלור כף הלס, שמה את כוונתה על סד אל בהר והפגיזה שם את שני התותחים המודרניים בקוטר 23 ס"מ. במהלך השבוע הראשון של מרץ, כמה הפגזות על המבצרים הפנימיים התבררו כחסרי פרי. ב-5 במרץ ירתה קווין אליזבת במשך ארבע שעות ממרחק של 13 קילומטרים לעבר המבצרים בצד האירופי של המצר, אך כמעט ללא השפעה. למחרת היא ירתה על Chemenlik, אבל העות'מאנים העבירו בחשאי את אוניית המערכה הפרה-דרדנוט חירדין ברברוסה הישנה לתוך המצר בצ'אנק, משם היא יכלה לירות על קווין אליזבת. מהפגזים הראשונים התעלמו מתוך מחשבה שהם מגיעים מהוביצר שדה נייד, אך ליתר ביטחון הם התרחקו קילומטר אחד מעמדה זו. כאשר התגלתה עמדת התצפית של האונייה העות'מאנית על החוף, קווין אליזבת, אגממנון ואושן ירו לעברה עם כמה מטחים, אך העות'מאנים עברו במהירות לעמדה חדשה, אז חירדין ברברוסה ירתה שוב לעבר קווין אליזבת, ולבסוף פגעה בה שלוש פעמים מתחת קו המים. עם זאת, הפגזים לא יכלו לחדור לחגורת השריון של אוניית המערכה. על מנת למנוע נזק נוסף, האונייה נסוגה מעמדה זו.

 המתקפה העיקרית ב-18 במרץ 
האירוע שהכריע את הקרב התרחש בליל 18 במרץ, כאשר המקשת העות'מאנית נוסרט הניחה שורה של מוקשים על ראש מפרץ ארן קוי, מפרץ רחב לאורך החוף האסייתי ממש בכניסה למצר, בחזית שדה המוקשים קפז. העות'מאנים שמו לב שהאוניות הבריטיות פנו לכיוון הימני כשהן נסוגות אל המפרץ. הקו החדש של 20 מוקשים עבר במקביל לחוף, עוגן בגובה של חמישה עשר מטרים ובמרחק של כ-91 מטרים זה מזה. בגלל המים הצלולים, ניתן היה לראות את המוקשים דרך המים במטוסי סיור. התוכנית הבריטית ל-18 במרץ הייתה להוציא את ההגנות של חמשת שדות המוקשים הראשונים, שהיו אמורים להתפנות בן לילה. למחרת היו אמורים להתגבר על ההגנות הנותרות מסביב לנארוס ולטהר את חמשת שדות המוקשים האחרונים. המבצע נמשך מבלי שהבריטים והצרפתים ידעו על התוספות האחרונות לשדות המוקשים העות'מאניים. אוניות המערכה נפרסו בשלושה קווים, שניים בריטים ואחד צרפתי, עם אוניות תמיכה באגפים ושתי אוניות בעתודה. לאחר שקווין אליזבת נכנסה אט אט למצר תחת אש מתמדת, היא הגיעה לעמדת ההתקפה שלה בסביבות השעה 11:00 ופתחה באש על הביצורים בצ'אנקלה בשעה 11:25. בתחילה נראה היה שהמתקפה התנהלה על פי התכנון, אך לאחר שמספר ספינות פגעו במוקשים שהונחו מוקדם יותר אחר הצהריים, הוחלט לסגת עם רדת החשיכה. קווין אליזבת השתתפה בפעולות ימיות נוספות עם אבדות כבדות עד תחילת מאי. אבל לאחר שכמה אוניות מערכה הוטבעו במאי, האדמירליות החליטה להפסיק את התמיכה המתמדת באוניות מערכה. כך, ב-12 במאי, עזבה קווין אליזבת את הדרדנלים וחזרה הביתה. לאחר מכן היא המשיכה לגיברלטר והמשיכה לסקפה פלו, שם הצטרפה לשייטת אוניות המערכה החמישית ב-26 במאי 1916. מ-22 במאי עד 4 ביוני 1916, היא עברה שיפוץ ברוזית', ולכן לא השתתפה בקרב יוטלנד. ביוני, היא הפכה זמנית לאוניית הדגל של שייטת אוניות המערכה החמישית. ביולי עברה האונייה שיפוץ נוסף. לאחר חזרתה לשירות בשנת 1917, היא שימשה לזמן קצר כספינת הדגל של האדמירל האמריקני מאיו.

 בין המלחמות 
ב-15 בנובמבר 1918 חתמו נציגי הקיסרות הגרמנית על תנאי שביתת הנשק עם מדינות ההסכמה על סיפון קווין אליזבת. ב-26 ביולי 1924 היא השתתפה בסקירת הצי השנתית ליד ספיטהד וב-1 בנובמבר 1924 נותקה לצי הים התיכון כדי להחליף את איירון דיוק כספינת הדגל. לאחר מכן היא הוחלפה כספינת הדגל על ידי וורספייט במאי 1926 והוצאה משירות בפורטסמות' לצורך שיפוץ. לאחר השיפוץ, שנמשך עד דצמבר 1927, היא נכנסה לשירות מחדש כספינת הדגל של צי הים התיכון ב-2 בינואר 1928 וביקרה באיסטנבול באוקטובר 1929. מנובמבר 1929 עד מאי 1930 היא עברה שיפוץ נוסף בפורטסמות'. ביולי אותה שנה, היא נותקה לאלכסנדריה עם ראמיליס כדי לתמוך בחיילים המקומיים במהלך המרד של מפלגת וואפט. מנובמבר 1932 עד מרץ 1933, האונייה עברה שיפוץ בפורטסמות' והשתתפה בסקירת הצי ליד ספיטהד ב-16 ביולי 1935 במהלך יום השנה ה-25 לעלייתו לשלטון של ג'ורג' החמישי. היא גם הייתה באלכסנדריה במהלך משבר חבש והשתתפה בסקירת הצי לציון הכתרתו של ג'ורג' השישי ליד ספיטהד ב-19 במאי 1937. במהלך שנות ה-30 היא השתתפה במצור ללא התערבות במהלך מלחמת האזרחים בספרד.

 מלחמת העולם השנייה 
ב-1 באוגוסט 1937, היא הושבתה לעבודות הסבה בפורטסמות', אך נאלצו להעבירה מפורטסמות' לרוזית' בדצמבר 1940, מחשש להתקפות אוויריות של הלופטוואפה. ב-31 בינואר 1941, קווין אליזבת נכנסה לשירות מחדש והוקצתה לשייטת אוניות המערכה השנייה של צי הבית.

 הים התיכון 
במאי 1941 היא שובצה לצי הים התיכון. ב-6 במאי היא עזבה את גיברלטר לאלכסנדריה ויחד עם כוח H ליוותה שיירות למלטה. לאחר מכן השתתפה בהגנה על כרתים ובפינוי חיל המשלוח הבריטי-אוסטרלי-ניו זילנדי במהלך מבצע מרקור הגרמני. ב-26 במאי, היא וברהאם תמכו במתקפה האווירית על הבסיס הגרמני בקרפאתוס על ידי מטוסים מפורמידבל. ב-27 במאי היא הפכה לספינת הדגל של שייטת אוניות המערכה הראשונה ולאוניית הדגל של הצי השני, והחליפה את ברהאם שניזוקה מפצצות במהלך הקרב.

ב-19 בדצמבר 1941, קווין אליזבת ואוניית האחות שלה וליאנט נפגעו קשות ממוקשים שהוצבו על ידי שחיינים קרביים איטלקיים של Decima Flottiglia MAS, שנכנסו לנמל הצבאי של בעלות הברית באלכסנדריה עם "טורפדו מאויש" מסוג SLC ("מאיאלי"). למרות שניזוקה קשות, כאשר השוקע שלה גדל ל-41.8 רגל (12.5 מטר), קווין אליזבת לא שקעה על קרקעית הנמל, הסיפונים שלה היו נקיים והצוותים האיטלקיים נלכדו. מסיבה זו, הצי המלכותי שמר על אשליה של מצב מבצעי מלא, כדי להסתיר את עמדתם המוחלשת בים התיכון במהלך התקופה ששתי האוניות תוקנו והוצפו מחדש. וליאנט חזרה לשירות לאחר חודשים רבים וקווין אליזבת לאחר יותר משנה וחצי. לאחר השלמת תיקונים זמניים במזח יבש של אלכסנדריה ביוני 1942, היא עברה דרך תעלת סואץ וסביב אפריקה למספנת הצי בנורפוק, וירג'יניה, בארצות הברית. מספטמבר 1942 עד יוני 1943 היא תוקנה באופן מקיף. קווין אליזבת נסעה לצי הבית ביולי 1943.

 האוקיינוס השקט 
ב-23 בדצמבר 1943, קווין אליזבת הפלגה לכיוון טרינקומלי. עם הגעתה ב-28 בינואר 1944, תפס האדמירל של הצי המזרחי סומרוויל את הפיקוד. במהלך מבצע קוקפיט, ביחד עם יחידות צרפתיות והולנדיות, היא תמכה באילוסטריוס ובסרטוגה בהתקפה שלהם על סבאנג ב-19 באפריל. בין 30 באפריל ל-1 במאי, היא השתתפה בהפצצת קאר ניקובר ופורט בלייר באיי אנדמן במהלך מבצע D, שלאחריו עברה הספינה שיפוץ בדרבן מאוקטובר עד נובמבר 1944. בינואר 1945, היא השתתפה בהפגזות נוספות על סבאנג במהלך מבצע Outflank והשתתפה בכיבוש מחדש של בורמה עד מאי, שם תמכה בהנחתת כוחות בעלות הברית באי רמרי ב-21 בינואר ובאי צ'דובה ב-26 בינואר כחלק ממבצע דרקולה.

 לאחר המלחמה 
ב-12 ביולי 1945 היא הוחלפה על ידי אה"מ נלסון כאוניית הדגל וחזרה הביתה. לאחר שהגיעה לפורטסמות' ב-7 באוגוסט 1945, היא פונתה לרוזית' לעתודה ב-10 באוגוסט. מאוקטובר 1945 עד מרץ 1946 שירתה בצי הבית כספינת אירוח. לאחר מכן היא הושמה מחדש בעתודה בפורטסמות', שם נשארה עד להוצאתה משירות ב-15 במאי 1948. ביולי 1948, היא נמכרה לארנוט יאנג ונגרטה בטרון.

 קישורים חיצוניים 

קטגוריה:אוניות מערכה בריטיות במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אוניות מערכה בריטיות במלחמת העולם השנייה