יוחאי

יוֹחַיי (בארמית בבלית: "יוחאי") היה דמות יהודית במאה השנייה לספירה, בתקופת התנאים. בן הדור השלישי של התנאים, אף שלא נודע כחכם בעצמו. ככל הנראה, היה מקורב לשלטון הרומי בימי הקיסר אדריאנוס (117-138 לספירה), אם כי טיב יחסיו המדויקים עם הרומאים אינו ברור לחלוטין. יוחיי זכה להכרה היסטורית בעיקר בזכות בנו המפורסם, רבי שמעון בן יוחיי, שהיה מחשובי התנאים בדור הרביעי.

אזכורים בספרות
תלמוד
על יוחיי מסופר בתלמוד שהיה מקורב למלכות הרומאים בתקופת הקיסר אדריאנוס, ובהקשר זה הוזכר (לכאורה) לרעה:

בתלמוד מסופר כי רבי שמעון יצא עם בנו של רבי יוסי בן חלפתא לרומא, ובהשתדלותו שם בוטל האיסור על שמירת השבת והמילה, לאחר שהוציא שד מבת הקיסר. בהקשר זה התנהל דיון בין רבי יוסי לרבי שמעון בו מוזכר יוחיי כמי שאיננו בין החיים.

אודות כך, לפי כמה חוקרים יש לתארך את מות יוחיי סביב מרד בר כוכבא.

 מדרש 
במדרש אגור, המשויך למדרש "משנת רבי אליעזר", מופיע ציטוט של חכם בשם רבי יוחי, תוך חוסר בהירות באשר לזהותו המדויקת - האם מדובר באביו של רבי שמעון בן יוחי או בחכם אחר.

במחקר הפילולוגי עלתה שאלת הזיהוי: באותה אמרה המופיעה בתלמוד הבבלי, הציטוט מיוחס לרבי יוחנן. החוקר שפירו העלה השערה מתודולוגית לפיה מדובר בטעות טקסטואלית: השיבוש נוצר באמצעות כתיב חסר של "ר' יוח'" (המזוהה באופן חד-משמעי עם רבי יוחנן במספר רב של עדי נוסח), אשר השתבש ל-"ר' יוחי" באמצעות החלפת הגרש (') באות יוד (י).

במדרש "פסיקתא דרב כהנא" ישנו אזכור לחכם בשם רבי יוחי ברבי יודן, אך ככל הנראה מדובר באמורא, או לחלופין בטעות העתקה.

זוהר
בהקדמת ספר הזוהר (על פי מרבית החוקרים, חיבור ספר הזוהר נכתב ברובו בשלהי המאה ה-13, וחלקים ממנו מהמאה ה-11 עד המאה ה-14) מובא כי בזמן ששהו רבי שמעון ובנו רבי אלעזר במערה, רבי רחומאי אמר לרבי פינחס בן יאיר:  תואר "חבר" בדרך כלל נקשר לתלמיד חכם, אמנם מהמשך הסיפור מובן שרבי רחומאי לא חפץ בהזכרת שמו של רבי שמעון בכוונה תחילה, ודיבר דרך רמז כדי שרבי פינחס ילך וימצא את רבי שמעון ורבי אלעזר, שאמש יצאו מהמערה לחירות

 ספרות יהודית מימי הביניים 
בחיבורו "יחוסי תנאים ואמוראים", סבר רבי יהודה בן קלונימוס משפיירא (מבעלי התוספות באשכנז במחצית השנייה של המאה ה-12), ש"יוחאי היה אדם חשוב ונשוא פנים". הוא מסיק זאת מדברי התלמוד, שם רבי שמעון מתייחס לאביו כפי שרבי יוסי התייחס לאביו (היות שחלפתא, אביו של רבי יוסי, היה תנא נחשב).

 ספרות יהודית מאוחרת 
ישנם חכמים שתיארו את יוחיי כגדול בתורה ואף כתנא, אך אין סימוכין לכך בספרות חז"ל.
 רבי אברהם שמואל ריקי (המאה ה-18) סבר לכאורה כי יוחיי היה תנא.
 על פי האגדה, רבי ישראל הופשטיין מקוז'ניץ (המאה ה-18) סיפר כי אביו (שבתי הופשטיין) יושב בהיכל אחד בגן עדן עם "התנא רבי יוחאי".
 רבי נחמן מברסלב (המאה ה-18) בספרו "ליקוטי מוהר"ן" מכנה את "רבי יוחאי" כ"תנא" ו"גדול בישראל", את דבריו ביסס על דברי הקדמת הזוהר וכן נתן פירוש למעשה עם רבי עקיבא המוזכר בתלמוד אודות יוחיי.
 רבי יוסף חיים מבגדאד (המאה ה-19) מתאר את יוחיי כ"תנא גדול" ו"גדול בתורה".
 רבי יוסף משאש (המאה ה-20) בספרו "נחלת אבות" הביא אגדה עממית על סיפור לידתו של רבי שמעון ומתאר את יוחיי: "אביו הקדוש יוחאי, הוא היה משבט יהודה, והיה מגדולי הדור ועשיר ונכבד וקרוב למלכות".

רבי צדוק הכהן מלובלין (המאה ה-19) כתב כי קיבל שרבי שמעון (-בנו) היה משבט שמעון. בדומה, רבי פנחס מנחם אלעזר יוסטמן (המאה ה-19) מפילץ טוען לאפשרות שהיה משבט שמעון, כהשערה בלבד.

קברו
המקורות
אהרן צבי אשכנזי (1839) מציין לראשונה בספרו "יד אהרון", מסורת המזהה את קבורת יוחאי בגוש חלב:

מנחם מנדל ראבין (1880-1888) מתאר בספרו "מסע מירון וערי הגליל" את קברו ומוסיף לו את התואר "רבי":

שאול בן פנחס הארנשטיין (1893) מציין לראשונה בספרו "גבעת שאול", כי גם אשתו נקברה עמו:

 זיהוי 
בשנת 1958 נבנה ציון בתוך חצר קטנה בגוש חלב המציין את קברם של יוחאי ואשתו, באזור קבורה נוצרי.

על המצבה נכתב:

במחקר
ישראל מאיר גבאי, ישראל הרצברג וד"ר יוסי סטפנסקי סיכמו בספרם את נושא קבורת יוחיי בגוש חלב: .

יצוין, כי לפי המדרשים "פסיקתא דרב כהנא" ו"קהלת רבה", (וכן בספר הזוהר) רבי אלעזר בן רבי שמעון - נכדו של יוחיי, היה טמון תחילה בגוש חלב. בנוסף, ישנה מסורת מהמאה ה-16 על קבורת תלמידי רבי שמעון בן יוחיי בגוש חלב. אודות כך, ישנם חוקרים שסבורים כי המסורת על קברי רבי אלעזר ותלמידי רשב"י בגוש חלב, התחלפה ביוחיי.

משפחתו

אשתו

רבי אביגדור הכהן מבעלי התוספות (המאה ה-12), טען ששם אשתו הוא "חמי". אמנם יש שפיקפקו בקביעה זו, בטענה שאת דבריו כתב תוך הבנה משובשת מהתלמוד הירושלמי, אך ייתכן שכתב כך על סמך מסורת שהייתה לו.

הרב יוסף משאש (המאה ה-20), הביא בספרו "נחלת אבות" אגדה עממית אודות סיפור לידתו של בנה (רבי שמעון) בעודה עקרה, בהקשר לכך כתב ששם אשתו הייתה שרה, מזרע הלל הזקן, ככל הנראה כדי לייפות את הסיפור בהשוואתה לשרה המקראית שאף היא הייתה עקרה. על אף שהמחבר כותב כי הדבר 'נשאר בזכרונו ממה שראה בספרים', ובסוף המעשה כתב "כל זה ראיתי בספר מעשיות כתב יד".

שאול בן פנחס הארנשטיין (המאה ה-19) ציטט מסורת עממית לפיה נקברה לצד בעלה בגוש חלב.

בנו

בנו, רבי שמעון בר יוחאי (מכונה בקיצור "רשב"י"), היה תנא בן הדור הרביעי שפעל במאה ה-2, תלמידו של רבי עקיבא.

רבי יעקב בן יוחאי

ישנו אזכור ב"מדרש תנחומא" לחכם בשם רבי יעקב בן יוחאי, תלמידו של רבי יונתן, שחי לכאורה בדור החמישי לתנאים. לפיכך, אפשרי שהיה בנו הצעיר או קרוב משפחתו של יוחיי.

כלתו

על כלתו של יוחיי (אשת רבי שמעון) לא ידוע הרבה, היא מוזכרת פעמים אחדות בספרות חז"ל ללא ציון שמה.

בתלמוד הבבלי ישנו אזכור אודותיה:  (תרגום: הלכו הוא (שמעון בר יוחאי) ובנו (אלעזר בן רבי שמעון) והתחבאו בבית מדרש. כל יום הייתה מביאה להם אשתו כד קטן (קנקן מים) וככר (לחם) ואכלו. כשהתחזקה הגזרה אמר (שמעון) לו לבנו (אלעזר): נשים דעתן קלה עליהן, שמא יצערוה ותגלה להם. הלכו ונתחבאו במערה).

הייתה בת למשפחת כהנים, בתו של רבי יוסי (או איסי) בן לקוניא הכהן (לפי הזוהר: בן רבי שמעון בן לקוניא) ואחותם של רבי שמעון בן יוסי, רבי יונתן בן יוסי ורבי ישמעאל בן יוסי. בניגוד לתלמוד, לפי ספרות הזוהר הייתה בתו של רבי פנחס בן יאיר.

על הפרוכת שעל קבר בנה רבי אלעזר נכתב "בן רבי שמעון ושרה". ומשמעו ששמה היה שרה, אך לא ידוע מה מקורו של רוקם הפרוכת.

מנחם החברוני (1215 לספירה) מציין את קברה בכפר חנניה לצד בעלה ובניה.

נכדתו

בתלמוד הבבלי נזכר רבי פינחס בן יאיר כחתנו של רבי שמעון, משמעו שלרבי שמעון הייתה בת וככל הנראה הייתה גדולה מבנו רבי אלעזר.

נכדו

נכדו, רבי אלעזר בן רבי שמעון, היה תנא בדור החמישי, בן תקופתו וידידו של רבי יהודה הנשיא. בנו של רבי שמעון בן יוחיי.

נכד נוסף

אף שבספרות חז"ל לא ידוע על בנים נוספים שהיו לרבי שמעון, מנחם החברוני (1215 לספירה) מציין את קברו של רבי שמעון בכפר חנניה לצד אשתו "ובניו". משמע שסבר שלרבי שמעון היה לכל הפחות בן נוסף.

נינו

נינו, רבי יוסי ברבי אלעזר, היה תנא בסוף דור חמישי (או אמורא בתחילת דור ראשון), שהלך בדרך רעה ורבי יהודה הנשיא (חברו של אביו) הסמיכו לרבנות ושלח אותו ללמוד תורה מפי דודו (אח אמו, או סבו מצד אמו) רבי שמעון בן יוסי בן לקוניא.

רבי פינחס בן יאיר

רבי פינחס בן יאיר היה תנא בן הדור החמישי לתנאים. היה חתנו של רשב"י. לפי הזוהר היה חמיו.

רבי שמעון בן יוסי

רבי שמעון בן יוסי בן לקוניא (או רבי שמעון בן איסי) הכהן, היה תנא בדור החמישי. נראה שהיה גיסו של רבי אלעזר ברבי שמעון, אף על פי שישנם מקורות שעולה מהם שהיה חמיו של רבי אלעזר.

קישורים חיצוניים
 יוחאי אבי הרשב"י, באתר המרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים

 יוחאי אבי רשב"י, באתר טלחופש

 ביאורים 

הערות שוליים

קטגוריה:הדור השלישי לתנאים
קטגוריה:משפחת יוחאי
קטגוריה:אישים בתלמוד
קטגוריה:אישים המוזכרים בספר הזוהר
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-1
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-2