טבח שבעה באוקטובר

טבח שבעה באוקטובר היה מתקפת פתע רחבת היקף שבוצעה על ידי ארגוני הטרור הפלסטיני מרצועת עזה נגד יעדים אזרחיים וצבאיים בישראל. את המתקפה תכנן והוביל חמאס, ארגון טרור אסלאמיסטי, בשיתוף ארגוני טרור נוספים מחדר המבצעים המשותף, ובסיוע תושבים מהרצועה שאינם משויכים ארגונית. בטבח ביצעו המחבלים פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות, שכללו טבח המוני, אונס ותקיפות מיניות, התעללות פיזית, נפשית ומינית, חטיפת 251 אזרחים וחיילים, ביזוי גופות ובזיזת רכוש. טבח זה נחשב למתקפת הטרור הקשה ביותר נגד מדינת ישראל, וליום הקטלני ביותר לעם היהודי מאז השואה.

המתקפה החלה בבוקר יום השבת, 7 באוקטובר 2023, חג שמחת תורה ה'תשפ"ד, במטח ירי רקטי ופצצות מרגמה חריג בהיקפו לעבר ישראל. בחסות הירי, חדרו לשטח ישראל כ-6,000 מחבלים דרך האוויר, הים והיבשה, תוך שהם פורצים את גדר המערכת ב-114 נקודות לאורך חזית של כ-60 ק"מ. הכוחות הפולשים השתלטו על בסיסים ומוצבים של צה"ל, ניהלו קרבות ירי מול כוחות הביטחון, ובו-בזמן חדרו ליישובים אזרחיים, כבשו חלק מהם וביצעו מסע רצח וחטיפה בקרב התושבים. כחלק מלוחמה פסיכולוגית שנועדה לזרוע פחד בציבור, המחבלים תיעדו את מעשיהם והפיצו את התיעודים ברשתות החברתיות. המתקפה יצאה לפועל יממה לאחר ציון 50 שנה למלחמת יום הכיפורים, שבה הופתעה ישראל על ידי צבאות מצרים וסוריה.

תוצאות המתקפה היו קטלניות והרסניות: 1,163 ישראלים וזרים (רובם אזרחים) נרצחו, נהרגו או נפלו בקרב. למעלה מ-3,300 בני אדם נפצעו, בהם כ-360 במצב קשה או אנוש. אחד ממוקדי הטבח המרכזיים היה "פסטיבל נובה" ליד קיבוץ רעים, שבו התרחש פיגוע הטרור הבודד הגדול ביותר בתולדות המדינה. 251 אזרחים וחיילים נחטפו לרצועת עזה, ביניהם קשישים, נשים, ילדים ותינוקות, תוך שרבים מהם עוברים התעללות קשה. נזק כבד נגרם ליישובי עוטף עזה וליישובים נוספים באזור. בלימת המתקפה והשבת השליטה ביישובים לידי צה"ל ארכו כשלושה ימים. הלחימה המרכזית הסתיימה ב-8 באוקטובר, אך קרבות מול מחבלים שהתבצרו בבתים נמשכו עד ל-9 באוקטובר. היתקלויות נוספות נרשמו באזור זיקים גם ב-11 וב-12 באוקטובר, עד לחיסול המחבלים שנותרו בשטח. בעקבות הטבח הכריזה מדינת ישראל על יציאה למלחמת "חרבות ברזל".

מבחינה אסטרטגית, הטבח חולל תפנית בזירה הפלסטינית. הוא החזיר את הסוגיה הפלסטינית למרכז הבמה העולמית, לאחר תקופה שבה נדחקה לשוליים לטובת קידום הסכמי אברהם וצעדי נורמליזציה מתקדמים עם סעודיה, אשר סוכלו בעקבותיו. במקביל, המלחמה הובילה לגל של הכרה בין-לאומית במדינה פלסטינית מצד מדינות אירופיות, ולהגברת הלחץ לפתרון "שתי המדינות", לצד הישג פנים-פלסטיני משמעותי בדמות שחרור אלפי מחבלים. מנגד, הלחימה בעזה גבתה מחיר כבד בחיי אדם, עם עשרות אלפי הרוגים ופצועים פלסטינים, והובילה להרס נרחב של התשתיות והמבנים ברצועה. המערכה גרמה לעקירתם של כמעט כל תושבי עזה מבתיהם, להתמוטטות הכלכלה המקומית ולמשבר הומניטרי.

שם
טבח שבעה באוקטובר מכונה גם בשמות "אירועי שבעה באוקטובר", "מתקפת הפתע על ישראל", "מתקפת שבעה באוקטובר", "השבת השחורה", "טבח שמחת תורה" ו"טבח שמיני עצרת". בערבית הוא נקרא عملية طوفان الأقصى ("מבצע מבול אל־אקצא") ובתעתיק מדויק: עמליַת טופאן אלאקצא.

בחוק לאיסור הכחשת אירועי הטבח כונה הטבח "טבח 7 באוקטובר 2023", וכן "טבח שמיני עצרת".

משמעות השם "טופאן אל־אקצא"
בשעה 8:00 בדיוק בבוקר המתקפה, כשעה וחצי לאחר שהחלה, הכריז מוחמד דף בהודעה קולית חריגה ביותר על פתיחת מבצע צבאי נגד מדינת ישראל בשם “טוּפַאן אל־אַקְצַא“ (طوفان الاقصى) ועל שיגור אלפי רקטות לעברה. הוא טען כי המניע למתקפה הוא “הכנסת טומאה למסגד אל־אקצא על ידי הישראלים".

המילה “טוּפַאן“, שהוראתה היא “המבול“ במובנו המקראי, לקוחה מן הקוראן ורומזת על ירי מסיבי של רקטות וטילים, הניתך משמים כגשם זלעפות, באנלוגיה למבול המקראי. סיפור המבול בגרסתו הקוראנית מובא בסורת נוח ומוזכר במקומות נוספים. משמעותו של צירוף המילה מבול לשמו של מסגד אל־אקצא היא מבול למען מסגד אל־אקצא, כלומר ארגון חמאס הכריז כי מלחמתו ברקטות ובטילים היא למען מסגד אל־אקצא. ההתייחסות למבול בימי נוח בצירוף “טוּפַאן אל־אַקְצַא“ מתבהרת באמצעות שימוש במושג “טוּפַאן“ כשנה קודם לכן בטקסי יום השנה ה־35 לייסוד חמאס ב־14 בדצמבר 2022. יום השנה עמד בסימן הסיסמה "אַתוּן בִּטוּפַאן הַאדִר" (آتُون بِطُوفَان هَادِر) שמשמעותה “אנו באים עם מבול רועם" או "אנו מביאים מבול רועם". באתר המזוהה עם חמאס נכתב בדצמבר 2022 כי כשם שהמבול בימי נוח נועד לטהר את פני האדמה מהעריצים, כך גדודי עז אל־דין אל־קסאם “באים כמו המבול, אשר ישטוף את פני האדמה ויטהר אותה מטומאת הציונים“.

ביטויים מן הקוראן הם חלק בלתי נפרד מהרטוריקה של ארגון חמאס, הנסמך על הקוראן גם בבחירת שמות לאירועי לחימה. שימוש בביטויים קוראניים לציון מבצעים צבאיים מעניק תוקף אלוהי ללחימה ולתוצאותיה, תוך שימוש במושגים שנצרבו בתודעת המוסלמים כמיתוסים.

רקע
האידאולוגיה של חמאס
בשנת 1987 הוקם חמאס, ארגון טרור פלסטיני אנטישמי שמטרתו המוצהרת היא השמדת מדינת ישראל, והוא דוגל בהרג חפים מפשע להשגת מטרה זו. על פי אמנת חמאס, "אין בלאומיות זו דבר חמור יותר או עמוק יותר מזה שהאויב רומס את אדמת המוסלמים", ו"אין פתרון לבעיה הפלסטינית אלא באמצעות הג'יהאד". מאז הקמתו היה חמאס אחראי לפיגועים רבים נגד מדינת ישראל. חמאס הוא חלק מציר ההתנגדות, בראשות איראן ובשותפות חזבאללה וארגוני טרור נוספים. ב־2005 התנתקה ישראל מרצועת עזה והרשות הפלסטינית תפסה את השלטון שם. בחודש יוני 2007 השתלטו כוחות חמאס על הרצועה, ומאז רצועת עזה נמצאת בשליטת הארגון. בעקבות השתלטות חמאס על הרצועה הטילו ישראל ומצרים סגר על הרצועה. בשנים שלאחר מכן המשיך חמאס לבצע פעולות טרור נגד ישראל, בפרט ירי רקטות שהלך והתגבר. סוגי הרקטות השתפרו עם השנים ומספרן גדל. כשנה לאחר מבצע עופרת יצוקה ב־2010 הוקמה יחידת העילית של גדודי עז א־דין אל־קסאם, נוח'בה.

בפברואר 2017 התמנה יחיא סינוואר למנהיג חמאס ברצועה, במקום אסמאעיל הנייה. סינוואר, טרוריסט ידוע במיליטנטיות שלו, הורשע בישראל בשנת 1989 באשמת הרג משת"פים ערבים ונידון לחמישה מאסרי עולם. הוא ריצה עונש מאסר בכלא הישראלי, והיה לבכיר המשוחררים מהכלא בעסקת שליט בשנת 2011. מספר בכירי פת"ח, תיארו בריאיון לשלומי אלדר כיצד תפיסות דתיות משיחיות השפיעו על הנהגת חמאס בהובלת יחיא סינוואר. לפי סופיאן אבו זיידה, כשנתיים לפני טבח שבעה באוקטובר החלה הנהגת חמאס לדבר במונחים דתיים על "יום הדין" ועל מימוש "ההבטחה האחרונה" (אל־ועד אל־אח'יר), שלפיה כל האנושות תהיה מוסלמית באחרית הימים. על פי פירושם של אנשי חמאס, ניתן לזרז את יום הדין ואת ה"הבטחה" על ידי הריגת ה"כופרים" או המרתם בכוח לאסלאם. פירוש זה חלחל למסרים של חמאס, שהיו גלויים לאנשי מודיעין ולכל מי שעקב בתקשורת אחרי סינוואר ואנשיו. אך מלבד פעילי חמאס אדוקים, כל מי שנחשפו למסרים ראו בהם דברי טירוף או ניסיון להסיח את דעת הציבור העזתי ממצוקותיו. מעטים הבינו שמדובר בהכשרת הלבבות למתקפת ענק על ישראל. המודיעין הישראלי, הדרג הפוליטי בישראל וכן רבים בהנהגת פת"ח ובין תושבי עזה העריכו כי חמאס אינו מאמין באמת בחזון שאותו פרסם.

ב־30 בספטמבר 2021 ערך חמאס כנס של "ההבטחה האחרונה" במלון קומודור ברצועת עזה, ובו דנו המשתתפים בניהולה העתידי של ישראל לאחר כיבושה. מארגני הכנס ערכו רשימת נכסים בישראל ודנו באופן חלוקתם וניהולם, ועסקו בין השאר בצורך למנוע "בריחת מוחות" מקרב היהודים. בנאום ששלח סינוואר לוועידה נכתב כי כיבושה המלא של ישראל קרוב, וכי "שחרור מלא של פלסטין מהים עד הנהר" הוא לב החזון האסטרטגי של חמאס. הכנס היה ידוע לרבים ברשות הפלסטינית ותועד על ידי ארגון ממרי, אבל זכה להתעלמות מצד ישראל, בין היתר עקב היחלשות יחידת חצב שעסקה באיסוף מודיעין ממקורות גלויים (היחידה פורקה בדצמבר 2021).

מדיניות ממשלות ישראל
עוד בשנת 1998 הזהיר יובל שטייניץ, במאמר שפרסם, מהאפשרות של מתקפה פלסטינית נרחבת המופנית אל העורף הישראלי.

מאז תפיסת השלטון בעזה בידי חמאס בשנת 2007, נקטו ממשלות ישראל מדיניות הכלה ודבקו בסטטוס קוו, שלפיו חמאס שולט ברצועת עזה והרשות הפלסטינית שולטת בשטחי A ו־B שביהודה ושומרון. צה"ל ערך מפעם לפעם סבבי לחימה ברצועה לשמירת ההרתעה ולכרסום ביכולותיו הצבאיות של חמאס (מבצע חורף חם, מבצע עופרת יצוקה, מבצע הד חוזר, מבצע עמוד ענן, מבצע צוק איתן, מבצע חגורה שחורה, מבצע שומר החומות, מבצע עלות השחר, מבצע מגן וחץ וסבבים נוספים), אך הסתמך בעיקר על הגנה פסיבית. להגנה מפני חדירה לישראל נבנו גדר סביב רצועת עזה, מכשול תת־קרקעי נגד מנהרות ומכשול ימי. זמן קצר לפני השתלטות חמאס על עזה, הביע ראש אמ"ן האלוף עמוס ידלין, עמדה חיובית כלפי השתלטות אפשרית כזו. לטענתו הדבר יאפשר לישראל להתייחס לרצועה כאל מדינה עוינת, בלי מעורבות איראנית משמעותית כל זמן שאין נמל אווירי או ימי בעזה. ב־2013 אמר אלוף פיקוד הדרום סמי תורג'מן, שלישראל יש אינטרס בשמירת יציבותו של שלטון חמאס ברצועת עזה, שיש חשיבות לחוזק המשטר שמנהיג חמאס, ושאין אלטרנטיבה לחמאס.

בדצמבר 2016 שלח שר הביטחון אביגדור ליברמן מסמך לראש הממשלה בנימין נתניהו, שבו הזהיר מפני פלישה של אלפי מחבלי נוח'בה לישראל וכיבוש יישובים. עם זאת, בראיון שקיים כשר הביטחון אמר ליברמן "אני בכלל לא בטוח שאנחנו מגיעים לעימות הבא". ובראיון נוסף קרא שלא ליזום מהלך צבאי בעזה: “יש כאלה שמציעים להיכנס ולכבוש את עזה ולעשות תמרון קרקעי. המדיניות שלי להביא את תושבי עזה להפיל את שלטון חמאס כמו במלחמה הקרה – לא על ידי חיילים שלנו".

באוקטובר 2018, בראיון לעיתונאית האיטלקייה פרנצ'סקה בורי שהתפרסם ככתבת שער ב"ידיעות אחרונות", אמר סינוואר: "אני לא רוצה עוד מלחמות". מאיר בן שבת (אז ראש המל"ל) סיפר כי באותו חודש שלח סינוואר לראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו פתק שבו כתב בעברית "סיכון מחושב". בעקבות זאת החלו ישראל וחמאס במסלול של הסדרה, וחמאס קיבל מעין לגיטימציה. לימים הצהירו גורמים בחמאס, כי ההסדרה עם ישראל הייתה חלק מתוכנית הונאה שנועדה "להרדים" את ישראל. סבבי הלחימה לא שינו את עצם תפיסת ההסדרה האסטרטגית. כבר בשנת 2017 האשים חבר הכנסת יואל חסון את ממשלות הימין, כי יש להן אינטרס משותף עם הקיצונים הפלסטינים במניעת פתרון שתי המדינות, ובשל כך ממשלות נתניהו אינן פועלות נגד חמאס.

בקרב קובעי המדיניות הישראלית (ראש הממשלה בנימין נתניהו, יועציו, אנשי צבא, מדינאים ומומחים) התפשטה התפיסה שחמאס נעשה פרגמטי יותר. בשל כך העניקה ישראל הטבות לחמאס ולתושבי עזה וכן הכנסת אספקה וכסף לרצועה מטעם ממשלת קטר, למרות התנגדות שב"כ לאורך השנים להעברת הכספים. מקטר לרצועת עזה ב־2020 אישרה הממשלה גם הכנסת מלט בכמויות מסחריות לשוק הפרטי ברצועה, מה שמנע מישראל את היכולת לפקח על אופן השימוש בו ועל כמויות המלט שיועברו לצרכיה של הזרוע הצבאית של חמאס, ובכלל זה הקמת מנהרות. במערכת הביטחון סברו ש"שקט ייענה בשקט" ושההקלות לעזה ימנעו הסלמה. את המדיניות הזאת המשיך גם ראש הממשלה (למשך שנה אחת) נפתלי בנט ואף העצים אותה. כאשר החליט לתת לראשונה מאז מבצע צוק איתן אישורי עבודה בישראל ל־14 אלף עזתים. ראש הממשלה (למשך כמחצית השנה) יאיר לפיד חרג ממדיניות זו בתוכניתו "כלכלה תמורת ביטחון", שנועדה בין השאר לחזק את הרשות הפלסטינית ולהחליש את חמאס. כאש נתניהו הקים שוב ממשלה בסוף 2022 הוא הוסיף להגדיל את כמות אישורי העבודה בישראל עבור עובדים מעזה, ובספטמבר 2023 הם הגיעו למספר שיא, מאז מבצע צוק איתן, של 18500. לימים הודו גורמים ביטחוניים כי אנשי חמאס גרמו לישראל לחשוב שהם מעוניינים בכסף בלבד, בעוד שלכל אורך הדרך שימש הכסף להכנת הקרקע למתקפה.

גורמים בכירים בישראל תפסו את שלטון חמאס ברצועה כאינטרס ישראלי, משום שהדומיננטיות שלו החלישה את הרשות הפלסטינית. שלטון חמאס נתפס בעיני נתניהו כרע במיעוטו, והשתלב בתפיסתו האסטרטגית כגורם המסכל הסדר מדיני. בתחילת 2019 הצהיר נתניהו בישיבת הליכוד כי "מי שרוצה לסכל הקמה של מדינה פלסטינית צריך לתמוך בחיזוק חמאס ובהעברת כסף לחמאס. זה חלק מהאסטרטגיה שלנו – לבדל בין הפלסטינים בעזה לבין הפלסטינים ביהודה ושומרון." נתניהו הסביר כי שלטון חמאס – ארגון טרור שאיש בעולם אינו מכיר בו כגוף לגיטימי – מבטיח שלא יהיה הסכם על הקמת מדינה פלסטינית. בריאיון לעמית סגל וירון דקל בגלי צה"ל, חודש לאחר מכן, טען נתניהו שהוא נמנע מלהפיל את שלטון חמאס בעזה משום שאינו מוצא ישות מדינית אחרת שתסכים לשלוט על הרצועה. בשנת 2015 טען בצלאל סמוטריץ', שר האוצר ושר במשרד הביטחון בעת הטבח, כי חמאס אינו מסוכן יותר מידי ברמה הביטחונית, מוכר בעולם כארגון טרור ובכך הוא מתחרה ברשות הפלסטינית שהתחזקותה עלולה, לתפיסתו, לקדם מדינה פלסטינית, ולכן "הרשות הפלסטינית היא נטל וחמאס הוא נכס", ו"אם אנחנו משחקים במגרש הבין-לאומי אני לא חושב שצריך לחשוש מחמאס.

לדברי בכירי מערכת הביטחון, במהלך השנים סירב בנימין נתניהו לפחות שש פעמים לתוכניות השב"כ להריגתו של סינוואר. הייתה תוכנית מפורטת שכללה דרגות עצימות שונות לבחירת הדרג המדיני, שנועדה להרוג את בכירי חמאס בעזה. ראש השב"כ לשעבר יורם כהן אישר כי תוכנית כזו הוצעה לדרג המדיני על ידו ועל ידי ממשיכיו. אביגדור ליברמן טען שנתניהו נתן חסינות לסינוואר ולשאר מנהיגי חמאס. נתניהו טען שפרסומים אלה הם משוללי יסוד. לפי יוסי יהושוע, במבצע שומר החומות דרש נתניהו להרוג את סינוואר, אך צה"ל והשב"כ לא הצליחו לבצע זאת. לאחר המבצע טען ראש השב"כ, נדב ארגמן, שסינוואר הופך לאתגר אסטרטגי עבור ישראל ודרש להורגו. דרישתו זאת לא נענתה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו. לפי יוני בן מנחם, ההימנעות מהריגת סינוואר נבעה מכך שישראל הייתה כבולה מבחינה מדינית ולא רצתה להיות מואשמת בפתיחת סבב לחימה נוסף ברצועת עזה. באוגוסט 2021, לאחר ששוב נורתה רקטה מעזה לעבר ישראל, דרש ראש הממשלה נפתלי בנט להרוג את סינוואר, אך זה לא קרה בגלל התנגדות הרמטכ"ל, אביב כוכבי, ושר הביטחון, בני גנץ. אביב כוכבי אמר מנגד בכנס: "כשהגיע אוגוסט 2021, אנחנו ראינו שינוי בחמאס. אנחנו הצבענו על כך שמשהו חדש מתרחש. אני יכול לומר לכם שבגלל זה ניסינו להוציא לפועל מבצע לחיסולם של סינוואר ומוחמד דף. ניסינו וזה קשה. באזורים מאוכלסים בצפיפות ורוויי בנייה, זה מאוד קשה. אז עבדנו במשך חודשים כדי להביא להבשלה של המבצע, אבל לא יכולנו". ב־1 באוקטובר 2023, לאחר שחמאס קיבל על עצמו אחריות לפיגוע ביהודה ושומרון בפעם הראשונה זה תקופה ארוכה מאוד, התכנסה ישיבה אצל נתניהו עם ראשי מערכת הביטחון. בר המליץ שם להרוג את סינוואר; ראש הממשלה התעלם.

לפי תחקיר של ה"ניו יורק טיימס", המוסד איתר פרטים על קרן השקעות גדולה של נכסי חמאס והמידע הועבר לנתניהו. ישראל וארצות הברית לא מימשו זאת לטובת סנקציות עד 2022, כשחמאס כבר פיזר את נכסיו והגדיל אותם. בתגובה אמר ראש המוסד יוסי כהן (שהוזכר בתחקיר) שהמוסד פעל כדי להביא מידע על מקורות המימון של חמאס, והגדיר את התחקיר כלא מדויק. הקרן שימשה בין היתר להתעצמות הצבאית של חמאס. הסנקציות הוטלו לבסוף במאי 2022. חלק מהמידע שנכתב בתחקיר פורסם בשנת 2021.

כשישה חודשים לפני המלחמה הגיב נתניהו להערכת אמ"ן שלפיה הסכנה למלחמה גוברת, ואמר: "אני חושב שיש הפרזה בזה". הוא הוסיף ואמר שחמאס לא יפתח חזית נוספת בלבנון. שלושה חודשים לפני 7 באוקטובר הורה ראש הממשלה בנימין נתניהו לצה"ל להתמקד בזירות איראן, חזבאללה ויהודה ושומרון – ולהרגיע את גזרת עזה. בחודשים שלפני התקפת הפתע על ישראל חלה הסלמה במצב הביטחוני, שכללה הפגנות ליד הגדר והפרחת בלוני תבערה. אך מחשש שהסלמה נוספת תפגע במגעים להסכם שלום עם ערב הסעודית, ומאחר שחמאס התנהג כאילו אינו מעוניין בהסלמה, ממשלת ישראל העניקה הקלות לרצועת עזה. בתחילת ספטמבר 2023 התקיימה פגישה בין מוחמד אל-עמאדי, בכיר קטארי לבין נציגים רשמיים של ישראל. בפגישה ביקשו נציגי ישראל מהבכיר הקטארי להגדיל את העברת הכספים לחמאס בעזה. בנוסף, במהלך ספטמבר נפגש ראש המוסד דדי ברנע עם בכירים בקטאר כדי לנסות להסדיר את המשך העברת הכספים לחמאס. הקטארים שאלו אותו אם עליהם להמשיך בהעברת הכספים והוא השיב בחיוב, בהנחיית ראש הממשלה נתניהו. ב־2 באוקטובר המליצו בשב"כ ובצה"ל להמשיך בפעולות כלכליות למען עזה, ביניהן העלאת מספר הפועלים שייכנסו מהרצועה לישראל, וציינו שהמהלך ייבחן בחיוב כאשר תהיה רגיעה יציבה בגבול. בימים שלפני מתקפת הפתע העריכו בכירים בצה"ל באוזני הדרג המדיני שחמאס מורתע, ואינו מעוניין בהסלמה. לפי פרסומים שונים, כשבוע לפני מתקפת חמאס, הציע ראש השב"כ רונן בר לנתניהו להרוג את סינוואר, אך ראש הממשלה סירב לכך והנחה על קידום ההסדרה האזרחית מול חמאס ברצועת עזה.

כוננות כוחות הביטחון של ישראל
הגורמים המקצועיים והפוליטיים בישראל זלזלו לאורך שנים ביכולת הצבאית של חמאס, ולא נערכו למתקפה נרחבת.
מפקדת האוגדה מוקמה קרוב לגדר המערכת, מפקדות החטיבות רוכזו בבסיס האוגדה, המחנות והמוצבים לא היו ערוכים למתקפה צבאית רחבת היקף, סדר כוחות מול רצועת עזה היה קטן, והצבא נשען יותר מדי על אמצעים טכנולוגיים ועל יכולת ההתרעה של המודיעין. באגף המודיעין, יחידת חצב שעסקה באיסוף מודיעין ממקורות גלויים נסגרה בסוף 2021.

אף שרבים הצביעו על ליקויים בניתוח המודיעין ובהבנת הכוונות והיכולות של חמאס, במודיעין העריכו שחמאס לא מתכוון לפתוח במלחמה רחבה. ההערכה הייתה שאין לחמאס יכולת לפרוץ את גדר המערכת במקומות רבים בו זמנית, לארגן מתקפה רחבת היקף, לעכב את הגעת כוחות התגבור של צה"ל, להשתלט על שטח רחב בתוך ישראל ולהחזיק בו במשך יותר מיום. הערכת חסר הייתה גם ביחס ליכולתו של חמאס ליצור מבצעי הונאה ולהסתיר מצה"ל את הכוונות והיכולות שלו. בשל כך סבלה מערכת הביטחון מהיעדר דפ"א (דרכי פעולה אפשריות) של חדירת מאות מחבלים ולא תורגלה חדירה כזו. בכל הרמות לא הייתה היערכות למתקפה, והייתה התעלמות מסימני אזהרה מוקדמים. היה קושי לשלוט על הכוחות מעמדת הפיקוד בקריה, ידיעות אזרחיות מהשטח לא הגיעו אל ראשי הצבא, והיה היסוס בהפעלת הכוח בשעות הראשונות למתקפה.

בסקירה שהעביר בנימין נתניהו לוועדה לביקורת המדינה באפריל 2017, התייחס למודיעין שהושג בנוגע לתוכניות חמאס למבצע צוק איתן. לדבריו, ישראל הייתה מודעת לתוכנית של חמאס, שכללה . בהמשך הוא התייחס לתוצאות המבצע: 

בתחילת 2021 העריך אמ"ן שחמאס דבק באסטרטגיית ההסדרה עם ישראל, שהמצב ההומניטרי ברצועה שברירי אך יציב, וש"המענק הקטרי בולם הידרדרות". האתגרים המרכזיים בהגנה על הגבולות, לפי הערכה זו, היו ניסיונות לאתגר את המכשול התת־קרקעי בעזה, ירי רקטות ופצמ"רים מרצועת עזה בידי ארגונים סוררים, לוחמה אלקטרונית, ופעולות טרור כלפי ישראל מצד ארגוני פרוקסי וארגונים סוררים. צה"ל הוציא כוחות מאזור עוטף עזה, אסף את רוב כלי הנשק מכיתות הכוננות ביישובי העוטף והפחית את אימוני הרבש"צים. באותה עת היו קריאות לטפל בעזה ולהכריע את חמאס כצעד ראשון בהתמודדות מול האיום האיראני, או לפעול להחלשת חמאס ולשילוב הרשות הפלסטינית בעזה. ראש השב"כ באותה עת, נדב ארגמן, טען שחמאס אינו מורתע על ידי ישראל ושהשקט מתעתע, ודרש שישראל תפעל באופן התקפי נגד חמאס. באפריל 2021, אחרי שחמאס ירה 36 רקטות ופצמ"רים, גישת צה"ל השתנתה, ואמ"ן הצטרף לשב"כ בהמלצה על תקיפה, אך הקבינט של ממשלת ישראל השלושים וחמש סירב. שבועיים אחר כך החל מבצע שומר החומות.

לאחר מבצע שומר החומות ב־2021 הורה מפקד פיקוד הדרום, אליעזר טולדנו, לתא"ל (מיל') משה תמיר, לשעבר מפקד אוגדת עזה, להכין תוכנית מגירה לסבב הלחימה הבא, "כך שתהיה מפתיעה, מהירה ובמחיר מקסימלי לאויב ומינימלי לכוחותינו". ואולם צה"ל לא הכין מבעוד מועד תוכניות מגירה לכיבוש רצועת עזה ולהכרעת חמאס, והסתפק בתוכנית מצומצמת לביצוע פשיטות. (במלחמת חרבות ברזל גויס תא"ל תמיר לשירות מילואים בפיקוד הדרום, ושירת בצוות שתכנן את התמרון היבשתי שביצעו כוחות הפיקוד ברצועת עזה.)

ההגנה על יישובי עוטף עזה התבססה במידה רבה על המכשול נגד המנהרות בגבול הרצועה. רבש"צים העידו שצה"ל השתמש בנימוק של השלמת הגדר כדי לקחת חלק מהנשק הארוך מכיתות הכוננות ביישובים בעוטף עזה, וכדי לצמצם את אימוני כיתות הכוננות. נוסף על כך, באוגוסט 2023 פורסם שממשלת ישראל מתכוונת לשנות את הגדרת היישובים "צמודי הגדר" (בעזה ובגבול לבנון) משני קילומטר מהגדר לקילומטר אחד מהגדר. המשמעות הייתה צמצום ההטבות לעידוד ההתיישבות באזורים אלו והקטנת התקציב לשיפור המיגון בהם. אילו בוצעה תוכנית זו, היא הייתה מוציאה מקבוצת היישובים הזכאים להטבות את שדרות, מפלסים, ניר עם, כפר עזה, כיסופים וניר עוז.

בדצמבר 2022 אמר הרמטכ"ל אביב כוכבי כי , וכי חמאס אף אינו שוקל להגיב. לדבריו, האסטרטגיה מול הרצועה הייתה הפעלת כוח צבאי בשלושת המבצעים הללו, והמעשה המדיני היה מצומצם. ראש אמ"ן אהרון חליוה אמר: "ההרתעה של מדינת ישראל ושל מערכת הביטחון מול אויבינו היא גבוהה, ומדינת ישראל נתפסת כמעצמה אזורית", אך הדבר לא ימנע לחימה בעתיד. במאי 2023 אמר ראש הממשלה בנימין נתניהו כי חמאס לא שיגר רקטות לשטחי ישראל וכי הארגון "מורתע ומפחד מישראל".

שבעה וחצי חודשים לפני המתקפה פרסם תת־אלוף ערן אורטל, שפרש זמן קצר לפני כן מפיקוד על מרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית, מסמך שכותרתו "אור יקרות: נורות האזהרה של 1973 לצה"ל 2023". במסמך התריע אורטל כי צה"ל נשען יותר מדי על אגף המודיעין ועל חיל האוויר, כי תחושת הביטחון בקיומו של מודיעין מספק לפני מכה מקדימה אינה מבוססת, וכי מערכת הביטחון שרויה בתפיסה העלולה להביא את ישראל לאסון. אולם אורטל התמקד במאמרו בגבול הצפון בלבד.

מערכת הביטחון הייתה מודעת לאפשרות של פריצת עימות אזורי, אך לא היה כל מיקוד ברצועת עזה ובאיום מהסוג שהתממש. בקיץ שקדם למלחמה קבעו בפיקוד הדרום כי התרחיש החמור ביותר הוא חדירה של כ־70 מחבלים מעזה בהפתעה, משני מוקדים. כאמור, שלושה חודשים לפני 7 באוקטובר הורה נתניהו לצה"ל להרגיע את גזרת עזה ולהתמקד בזירות איראן, חזבאללה ויהודה ושומרון. קצין תותחנים ראשי, תא"ל יאיר נתנס, אמר בריאיון שכבר שנים אין סוללות תותחים בגבול עזה, וכוחות חיל התותחנים הוצאו מגזרה זו לפעילות בגבול הצפון ולפעילות אבטחה באיו"ש. מקורות חשובים לאיסוף מודיעין על רצועת עזה היו שלושה בלוני תצפית שהותקנו ליד גבול הרצועה, אולם שלושתם לא היו תקינים בימים ובשבועות שלפני המתקפה, וצה"ל לא דאג לאמצעי מודיעין חליפיים., מאיה איידן, ערוץ 13

בעת המתקפה היו פרוסים על גבול עזה מזיקים ועד כרם שלום ארבעה גדודים קרביים: גדוד 77 מחטיבה 7, גדוד 13 וגדוד 51 מחטיבת גולני וסיירת נח"ל מתוגבר במחלקת מרגמות מגדוד 50. רוב הטנקים של גדוד 77 היו במוצבים שתחת פיקוד הגדודים הפרוסים.
שתי פלגות (כ־100 חיילים) מיחידת אגוז מחטיבת הקומנדו, שתגברו בתקופת החגים את אוגדת עזה במסגרת עתודה מטכ"לית, עברו מהעוטף לגזרת חווארה יומיים לפני התקפת הפתע.

בעת המתקפה צה"ל היה מצוי בחופשה מרוכזת הקרויה "הדממה", בשל כך יחידות רבות – בהן טייסות – היו בחופשה וביצעו רק פעילות מבצעית וכוננות. חלק ניכר מהחיילים שאיישו את גבול עזה יצאו לחופשה זו, בהם מפקדים בדרגים שונים.

הכנות חמאס למתקפה
תוכנית דומה למתקפה שהתרחשה בפועל תוכננה עוד ב־2014, אך התכנון נקטע בעקבות מבצע צוק איתן. גם באוקטובר 2016 תוכננה במטה המבצעים של הזרוע הצבאית של חמאס תוכנית כלל ארגונית (בסדר גודל של 3,000 לוחמי נו'חבה) לפשיטה על קיבוצים, מושבים ומוצבים תוך חטיפה והרג של ישראלים - תוכנית שהגיעה לאמ"ן במרץ 2018. לפיכך, תחקירים העלו כי חמאס תכנן את המתקפה שהתבצעה בפועל מאז 2022, כאשר הרעיון המבצעי גובש כבר שבע שנים קודם לכן. בשנת 2021 אף איתר צה"ל תרשים הממחיש את מתווה הפלישה. על פי הערכות שונות, התוכנית המקורית הייתה שאפתנית אף יותר וכללה כוונה להסתער על אזורים נרחבים יותר בדרום, ולשלוח חוליות טרור לערי המרכז.

יחיא סינוואר החל בתכנון המתקפה שהתבצעה בפועל בעקבות מבצע שומר החומות במאי 2021, שבו פרצו שוטרים למסגד אל־אקצא. מכאן גם השם שנתן חמאס למתקפה בזמנו: "מבצע מבול אל־אקצא". המידע עולה בין היתר מדבריו של מוחמד דף בבוקר המתקפה, חקירות של מחבלים שנתפסו במהלך המתקפה ולאחריה, מדיווח של העיתון א-שרק אל-אווסט וממכתב שחיבר יחיא סינוואר בעצמו שיועד אל חסן נסראללה, שבו סינוואר מצדיק את המתקפה בפשעים שביצעה ישראל במסגד אל-אקצא.

במה שנראה כתכנון מוקדם של המתקפה, באוגוסט 2021, נכתב בחמאס מסמך בסביבתו של ראאד סעד (אז ראש מטה המבצעים של הזרוע הצבאית של חמאס). במסמך מתוארת תוכנית שמטרתה "שבירת ההגנה של אוגדת עזה כדי להגיע אל ערי הקו הראשון – אשקלון, שדרות ונתיבות" תוך שימוש בכוח מסיבי. בתחילת התוכנית מופיע פסוק מהקוראן שהוא המקבילה לסיפור המרגלים שמגיעים ליריחו וצריכים לעבור את החומה אל תוך העיר: "שני אנשים אשר היו חרדים, ואשר נטה להם אלוהים חסד, אמרו, היכנסו עליהם בשער, וכאשר תיכנסו בו, תהיו הגוברים, והיסמכו על אלוהים, אם מאמינים אתם". משום כך, כאשר התוכנית הגיע לאמ"ן באפריל 2022, היא קיבלה את השם "חומת יריחו".

התוכנית תוכננה להתבצע במקור שנה לפני הביצוע שלה בפועל, בסוף שנת 2022 (כפי שניתן לראות בפרוטוקולים להלן, והתוכניות השונות מ-2022 שנתפסו על גופות המחבלים), אך ביצועה נדחה ל-2023 מסיבה לא ברורה.

מסמכי מנהיגי חמאס
במסמכי שלל שמצא צה"ל במנהרה שבה שהו בכירי חמאס בח'אן יונס בינואר 2024, מתועדת סדרת פגישות של המועצה הצבאית המצומצמת של הזרוע הצבאית של חמאס, בראשות יחיא סינוואר, שבהן נידונו ההכנות של חמאס למתקפה. מהמסמכים עולה כי בינואר 2022 הנהגת הזרוע הצבאית של חמאס החליטה להימנע מהיגררות להסלמות כדי להתמקד ב"פרויקט הגדול" או "התוכנית הגדולה". כמו כן בחודשים שלאחר מכן הבכירים מביעים במסמכים שביעות רצון מכך שאירועים כגון חודש הרמדאן עברו ללא חיכוך משמעותי ועזרו "להסתיר את כוונותינו", "להסוות את התוכנית הגדולה", ו"ליצור את הרושם שעזה רוצה חיים ופיתוח כלכלי".

למשל, בפגישת המועצה הצבאית המצומצמת של הזרוע הצבאית של חמאס ב־12 ביוני 2022, עולה כי התוכנית כללה התקפה של כ־46 מוצבים צבאיים ישראליים בגבול של רצועת עזה, ולאחר מכן התקפה על בסיס חיל אוויר גדול ובסיס מודיעין ליד עזה. אחרי התקפות אלו יחלו התקפות על יישובים וקיבוצים, מתוך מחשבה שכך יהיה קשה יותר לצבא לבלום את המתקפה. לפי המסמך, קבע דף כי "קבלת ההחלטה (לצאת למתקפה) צריכה להיות חמישה ימים לפני", וכן כי מפקדי החטיבות והמערכים יקבלו את ההודעה על היציאה למתקפה 48 שעות לפני, והמג"דים ומפקדי ההתמחויות יקבלו את ההודעה 24 שעות לפני, ורק "בשעתיים האחרונות תימסר הידיעה על כך למפקדי הצוותים והפושטים, בערך 1,500 לוחמים".

ככל הנראה ב-22 באוגוסט 2022 כתב יחיא סינוואר בכתב יד לאורך ארבעה עמודים את הערותיו למתקפה, ובין היתר כתב:

על התמונות שיפורסמו כתב:

מפרוטוקול מספטמבר 2022 עולה כי מנהיגי חמאס תכננו להוציא לפועל את התוכנית בעוד כחודש, בזמן החגים הישראליים, אך הביצוע נדחה, ככל הנראה בשל הבנת חמאס שחזבאללה ואיראן לא יצטרפו למתקפה. ב־5 באוקטובר 2022 עלתה בישראל התראה על טעינת כרטיסי SIM רבים ברצועה, אך ההערכה הייתה שמדובר בהליך שגרתי.

באחת התוכניות שנתפסה על גופות המחבלים מאוקטובר 2022, מתוארת תוכנית הפלישה של החטיבה הצפונית על קיבוץ מפלסים. בתוכנית כלולים צילומי לוויין של הקיבוץ, סימון מקומות חשובים, חלוקה למשימות ולציוד עבור כל חוליה, והוראה ל"לכידת חיילים ואזרחים, החזקת בני ערובה וניהול משא ומתן עבורם". נתפסו גם תוכניות פלישה על הקיבוצים כפר עזה, נחל עוז, עלומים, ועוד.

במה שנראה כתיאור של תרחיש גדול יותר, נמצאה גם מצגת באורך 36 עמודים מסוף 2022 בשם "אסטרטגיה לבניית תוכנית מתאימה לשחרור פלסטין" שכוללת מפות וצילומים של יישובים ישראלים, ותרחישים לתקיפה של מטרות אזרחיות וצבאיות בישראל ממספר חזיתות.

ב־8 בינואר 2023 נערכה פגישה נוספת בראשות יחיא סינוואר, לאחר השבעת הממשלה החדשה בישראל, ועליית איתמר בן גביר להר הבית. בין היתר נכתב כי העלייה והמצב הפנימי בישראל "יסייעו לנו להתקדם לעבר הפרויקט הגדול".

לפי תחקיר צה"ל, בחמאס תכננו להפעיל את אותה תוכנית פלישה גם בליל הסדר של 2023, אך המועד נדחה כדי להשלים את כשירות כוח הנוח'בה.

במאי 2023 דנו יחיא סינוואר ומנהיגי הזרוע בשאלה אם לבצע את התוכנית ב־25 בספטמבר 2023, ביום כיפור, או ב־7 באוקטובר, ביום שמחת תורה:

באותו פרוטוקול, על רקע מבצע מגן וחץ, כתבו המנהיגים כי "אנחנו צריכים לשלוט בהתנהגות של הג'יהאד האסלאמי ופלגים אחרים, כדי לא ליצור פרובוקציות שיהרסו את הפרויקט שלנו", וגם בכך שצריך להוציא לפועל את התוכנית בסוף 2023 בגלל תוכנית היירוט בלייזר החדשה שישראל מפתחת.

ב־7 באוגוסט 2023, עולה בקשה של ח'ליל אל-חיה מסעיד איזאדי, ראש הדיוויזיה הפלסטינית של משמרות המהפכה, לסיוע בהתקפה על יעדים רגישים בתוך ישראל "בשעה הראשונה של המתקפה". איזדי משיב שהם מברכים על ההתקפה אך "צריכים עוד זמן כדי להתכונן". עלה גם רצון להציג את התוכנית לפני חסן נסראללה, אך הצעה זו נדחתה.

התכנון של המתקפה היה ידוע רק לאנשים מצומצמים בהנהגת חמאס בעזה ולא לבכירי החוץ. כפי שכתבו יחיא סינוואר, מוחמד דף ומרואן עיסא במכתב שיועד להישלח לחסן נסראללה בבוקר המתקפה:

הוצאת המתקפה לפועל
ב־23 בספטמבר 2023, כשבועיים לפני המתקפה, הוציא מוחמד דף את פקודת ההתקפה המפורטת, כולל חלוקה לכוחות, יעדים, וגלים. המסמך הופץ לכ־25 בכירים בזרוע הצבאית של חמאס. המסמך נתפס במנהרות במהלך המלחמה.

לדברי מפקד חמאס עז א־דין אל־חדאד, מ־1 באוקטובר 2023, המפקדים הבכירים של הזרוע הצבאית היו במצב של כינוס מתמיד לאורך כל שעות היממה כדי לאשר את התוכנית ולהשלים את פרטיה האחרונים, ולקבוע את העיתוי להוצאתה לפועל.

ב־5 באוקטובר 2023, יומיים לפי תחילת המתקפה, הוציא מוחמד דף, מפקד הזרוע הצבאית של חמאס, את מסמך פקודת המבצע הסופית של מבצע "טופאן אל-אקצא" אל מפקדי החטיבות, כאשר שעת ההתחלה של המבצע נקבעה בכתב יד על גבי המסמך ל־6:30 ב־7 באוקטובר 2023, ובו גם הוראה להתחיל לכנס את הכוחות על פי הלו"ז שנקבע מראש.

ב־6 באוקטובר 2023, יום לפני תחילת המתקפה, נקבעה סופית שעת האפס, בעקבות יחידות ניטור שדיווחו כי קיים שקט מוחלט בגבול. באותו יום, מפקדי החטיבות של הזרוע הצבאית של חמאס, בהם עז א־דין אל־חדאד, הוציאו וחילקו פקודות מודפסות על המתקפה לגדודים שבאחריותם. בלילה שבין 6 ל־7 באוקטובר מילט מנהיג חמאס יחיא סינוואר את עצמו ואת משפחתו לתוך מתחם תת־קרקעי בטוח.

מספר שעות לפני תחילת המתקפה כונסו בחשאי הפעילים עצמם, כולל כוח פריצה ראשוני של כ־70 מחבלי נוח'בה, והם קיבלו תדרוך על המשימה. בכירי ההנהגה המדינית כגון אסמאעיל הנייה וסאלח אל־עארורי קיבלנו עדכון על המתקפה ככל הנראה גם כן מספר שעות לפני פריצתה או אף לאחריה.

דווח כי מוחמד דף שקל לבטל את המתקפה בחצי השעה האחרונה לפני פריצתה, עקב חוסר מוכנות מהצד הישראלי של הגבול והחשש מהונאה ישראלית. זמן קצר לאחר תחילת המתקפה שיגרו סינוואר ודף איגרת לנסראללה ובה התנצלו על שלא עדכנו אותו מראש על מועד המתקפה (מחשש שהמידע יגיע למודיעין הישראלי), וביקשו שחזבאללה יצטרף ללחימה.

היערכויות נוספות
ההיערכות המבצעית למתקפה החלה לפחות שנה לפני הוצאתה לפועל. אימונים לצד הגדר נערכו במשך חודשים ומטעני חבלה הונחו בצמוד לגדר במסווה של התפרעויות. תאריך המבצע נשמר בסודיות רבה, והכוחות שאומנו לא ידעו שמטרת האימון היא פלישה ומתקפת פתע. לאחר המתקפה אמרו גורמים בחמאס, שחמאס נקט בהונאה מתוחכמת ופיתה את ישראל לחשוב שהוא עוסק בעניינים אזרחיים בלבד, בעודו מתכנן מתקפת פתע. ואכן גורמים ישראליים מאשרים, שחמאס פעל לחזק את הרושם שמוקד עשייתו הוסט מאלימות נגד ישראל לפיתוח כלכלי בעזה. הוא אף אותת על נכונות לביצוע עסקת שבויים.

חמאס אסף במשך זמן ממושך מידע רב דרך רשתות חברתיות של חיילים. הכתב הצבאי דורון קדוש דיווח כי חמאס עקב אחרי קרוב ל-100,000 חיילי צה"ל, ומיליוני פוסטים, ברשתות החברתיות במשך שנים. באמצעות הצלבות מידע מהפוסטים, התמונות והסרטונים הרבים, המחבלים למדו במדויק על המבנה הפיזי של מוצבים, מיקומי ש"ג אחורי, מצלמות אבטחה, כיתות כוננות, נשקיות, פרטים טכניים קריטיים בטנקים ונקודות תורפה במכשול. חמאס רכש תוכנות הדמיה מתקדמות ובנה מודלים מדויקים של מוצבים בעוטף עזה ושל טנקים, הן באמצעות הדמיות תלת-ממדיות והן באמצעות בנייה פיזית שלהם. המחבלים תרגלו חדירה למוצבים כאשר כל פרט בהתנהלות חיילי צה"ל שימש כחומר גלם למודלים. בתחילת שנת 2024, במהלך פעילות כוחות צה"ל, התגלו מסמכים וממצאים שהסבירו כיצד הצליח חמאס להשיג ידע מפורט על מערכות הטנק. חמאס אף יצר חשבונות "אווטאר" באמצעות הנדסה חברתית מתוחכמת, ודרכם חדר לחשבונות פרטיים ואף לקבוצות וואטסאפ סגורות בהן קבוצות של מתגייסים ליחידות קרביות, שאחריהם עקב במשך שנים עד שהגיעו להיות קצינים ומפקדים.

הוול סטריט ג'ורנל פרסם, כי גורמים ביטחוניים באיראן עזרו לחמאס לתכנן את מתקפת הפתע, ואף אישרו אותה בפגישות שנערכו בביירות סמוך למתקפה. לפי בכירים בחמאס וחזבאללה, קצינים במשמרות המהפכה של איראן שיתפו פעולה עם חמאס מחודש אוגוסט, וסייעו בתכנון המתקפה נגד ישראל. איראן הכחישה את הדברים. ערב המתקפה פעל חמאס ב־24 גדודים. על פי מסמך סודי שאותר ברצועה במהלך מלחמת חרבות ברזל, בחמאס חשבו כי הייתה התחייבות מאיראן שהציר כולו יצטרף למערכה נגד ישראל. בדוח הערכת המודיעין השנתית של קהילת המודיעין האמריקאית נכתב, שההנהגה האיראנית לא הייתה מעורבת בתכנון מתקפת הפתע ולא היה לה מידע מוקדם על המתקפה.

ממוזער|פגישה בין המנהיג העליון של איראן עלי ח'אמנאי ובין ראש הלשכה המדינית של חמאס אסמאעיל הנייה
איראן היא התומכת הכלכלית העיקרית של חמאס והג'יהאד האסלאמי. נשיא איראן אבראהים ראיסי נשא ב"יום ירושלים", באפריל 2023, נאום שהופנה לתושבי עזה, ובעיקר לחמאס ולג'יהאד האסלאמי. בנאום קרא לפלסטינים להאיץ את מאבקם נגד ישראל, ואמר: "יוזמת ההגדרה העצמית נמצאת כיום בידי הפלסטינים". בכירים של חמאס וחזבאללה אמרו בראיונות איתם, שמחודש אוגוסט סייעו קצינים במשמרות המהפכה לחמאס בתכנון מתקפה משולבת נגד ישראל.

דיווח נוסף של וול סטריט ג'ורנל טען כי בספטמבר 2023 כ־500 מחבלים פלסטינים מחמאס וגא"פ (ג'יהאד אסלאמי פלסטיני) עברו הדרכות ואימונים במתקנים צבאיים באיראן כהכנה למתקפה. האימונים נערכו בהובלת קציני כוח קודס, הכוחות המיוחדים של משמרות המהפכה האחראים בין השאר על כל המבצעים החשאיים מחוץ לגבולות איראן. מפקד כוח קודס, אסמאעיל קאאני, נכח באימונים. בכירים בארצות הברית אמרו כי איראן מאמנת לעיתים קרובות חמושים אסלאמיים, אבל אין להם מידע על אימון המוני כזה לפני המתקפה. איראן נתנה את האישור הסופי למתקפה. ב־3 באוקטובר 2023, ארבעה ימים לפני המתקפה, הזהיר עלי ח'אמנאי את סעודיה מנורמליזציה עם ישראל ושיבח את הצעירים הפלסטינים. על פי הערכות מומחים ועיתונאים (בהם גם עיתונאים סעודים וקטרים), עיתוי המתקפה היה קשור לרצונה של איראן לחבל בניסיונות ההתקרבות בין סעודיה לבין ישראל. דברים ברוח דומה אמר הנשיא האמריקני ג'ו ביידן.

ב־25 באוגוסט 2023 התראיין סאלח אל־עארורי לערוץ אל־מיאדין, ובראיון תיאר מלחמה שעתידה להתרחש בקרוב. הוא קרא לה "חרב שאמילה" (מלחמה כוללת). בין הסיבות לביצוע קרוב של מתקפה הוא מנה את העובדה שישראל לא מציבה כוחות רבים בגבול עזה, התקדמות הצעדים לנורמליזציה עם סעודיה, והפיצול הפוליטי החריף בישראל.

ב־24 בספטמבר 2023 נפגשו בביירות מנהיגי חמאס, הג'יהאד האסלאמי והחזית העממית לשחרור פלסטין ופרסמו הודעה משותפת על "הסלמת פעולות ההתנגדות, במיוחד ההתנגדות החמושה". בפגישה השתתפו סגן ראש הלשכה המדינית של חמאס סאלח אל־עארורי, מנהיג הג'יהאד האסלאמי זיאד נח'אלה וסגן מזכ"ל החזית העממית ג'מיל מזהר. בהודעה הדגישו את "חיזוק כל צורות התיאום בין הארגונים, בכל הנושאים". באותו יום פרצו שרֵפות ליד בארי וכיסופים, ככל הנראה מבלוני תבערה.

כשלושה שבועות לפני המלחמה נערך תרגיל של חדר המבצעים הפלסטיני המשותף שכלל תרגול של חמ"ל ממודר, הסחה באמצעות מטחי רקטות, פריצת הגדר, תנועה מהירה באמצעות טנדרים, הגעה ליישובי עוטף עזה, כניסה לבתים ורצח תושביהם. בשנת 2023 התרגיל התקיים באופן חריג ב־12 בספטמבר, מועד יום השנה ליציאת צה"ל מרצועת עזה בתוכנית ההתנתקות. באותם ימים נערכו דיונים על אופי העברת המענק הקטרי וחמאס יזם התפרעויות. ב־29 בספטמבר הופסקו ההתפרעויות והושגו הבנות. תרגיל שנתי דומה התקיים בשנים הקודמות בחודש דצמבר.

בבוקר 7 באוקטובר 2023 שלחו ראשי חמאס בעזה – יחיא סינוואר, מוחמד דף ומרוואן עיסא – איגרת אישית למזכ"ל חזבאללה חסן נסראללה ולמפקד הדיוויזיה הפלסטינית של משמרות המהפכה בכוח קודס של איראן, סעיד איזאדי. המסמך, שנמצא מאוחר יותר בבונקר של סינוואר, תיאר את המתקפה המתבצעת באותו רגע, והפציר בנסראללה להצטרף למערכה. ראשי חמאס הסבירו כי שמרו על סודיות מוחלטת בשל יכולות המודיעין הישראלי, והתנצלו על כך שלא עדכנו מראש את בני בריתם. האיגרת חשפה את תפיסתם האידאולוגית והמשיחית של מנהיגי חמאס, שלפיה המתקפה על ישראל היא תחילתו של מהלך היסטורי כולל שנועד להביא לחיסולה של מדינת ישראל, לשנות את מאזן הכוחות האזורי ולממש את חזון המהפכה האסלאמית. באיגרת פורטו גם הצעדים הצפויים מצד ציר ההתנגדות: מתקפות רקטיות כבדות, שיתוק מערכות ההגנה האווירית הישראליות ופתיחה במתקפה קרקעית רחבה. בפועל חמאס פעל לבדו, ללא תיאום עם שאר מרכיבי הציר.

התרעות ביטחוניות לקראת המתקפה
בתקופה שקדמה למתקפת הפתע היו בישראל דיווחים והערכות, שלפיהם אימוני חמאס מעידים על עלייה ביכולתו לבצע מתקפה רחבת היקף, אולם הערכות אלה נדחו על ידי הגורמים הרלוונטיים. יחידה 8200 איתרה תוכנית מבצעית סדורה של חמאס שנכתבה באוגוסט 2021, שקיבלה את השם "חומת יריחו". השם הערבי שניתן לתוכנית היה "וַעְד אל-אַ֫אחִ'ירַה", כלומר "הבטחת יום הדין". התוכנית הגיעה למודיעין אוגדת עזה אך הדרגים הבכירים המליצו לא להתמקד בה מפני שאין לחמאס יכולת לבצעה. במאי 2022 הוצגה בפני ראש אמ"ן ואלוף פיקוד הדרום מצגת על "חומת יריחו", שפירטה את תוכניות חמאס למתקפה, ובאוגוסט הוצגה גרסה מעודכנת שלה. אך הערכת המודיעין של פיקוד הדרום הייתה, שחמאס אינו יכול להוציא לפועל את ההתקפה, ובאוגדת עזה טענו שכוונות חמאס אינן ברורות, וכי "עדיין לא ניתן לקבוע אם התוכנית התקבלה במלואה וכיצד היא תבוא לידי ביטוי". בדיעבד ידוע שתוכנית זו תורגלה ברציפות עד לביצועה בטבח שבעה באוקטובר.

על רקע מהומות הר הבית בפסח 2023, צה"ל קיבל ידיעות על כוונת חמאס לבצע מתקפה בליל הסדר 2023 והעלה את רמת הכוננות, אך חמאס הבחין בכך ודחה את ביצוע התוכנית. צה"ל פירש את האירוע כהתרעת שווא. דברים אלה הוכחשו על ידי דובר צה"ל.
ב־19 במרץ 2023 פנה תת־אלוף עמית סער, ראש חטיבת המחקר באגף המודיעין של צה"ל, במכתב לראש הממשלה, בנימין נתניהו, והזהיר כי איראן, חזבאללה וחמאס רואים במשבר הפנימי בישראל "[...] הזדמנות להאיץ ולהעמיק את מצוקותיה (של מדינת ישראל)" וכי "זוהתה הזדמנות לייצר סערה מושלמת, משבר פנימי, הסלמה רחבה בזירה הפלסטינית ואתגור מזירות נוספות, שיצרו לחץ רב ממדי ומתמשך". ב־16 ביולי פנה ראש חטיבת המחקר פעם נוספת והתריע בכתב בפני ראש הממשלה על ירידה בכושר ההתרעה של מדינת ישראל לנוכח המשבר הפנימי.

בחצי השנה שקדמה למתקפה התריעה נגדת שעסקה בתורת הלחימה של האויב ביחידה 8200, בשלושה מסמכים, כי חמאס השלים סדרה של תרגילים שדימו פשיטה על קיבוצים, מוצבים ובסיס הדרכה בעוטף עזה, וכי בכוונת הארגון להוציא תוכניות אלה לפועל. אל הערכותיה של הנגדת הצטרפו מפקדהּ ונגד נוסף ביחידה, ואזהרה זו הועברה לקצינים בכירים ביחידה ובמודיעין שטח. אולם הדברים לא עברו מאמ"ן לדרגים הבכירים בצבא ולגורמים המדיניים שמעליהם. קצין מודיעין בכיר, שאליו הגיעה ההערכה, השיב לנגדת ב־12 ביולי 2023 בדוא"ל ושיבח אותה על עבודתה, אבל הוסיף: "נראה לי דמיוני".

אל"ם (מיל') יגאל כרמון, נשיא מכון ממרי, כתב בסוף אוגוסט 2023 על "סימנים מעידים לאפשרות מלחמה בספטמבר–אוקטובר", אך התמקד בעיקר בגבול הצפון וביהודה ושומרון. כשלושה שבועות לפני המלחמה בוצע תרגיל של חמאס, שכלל תרגול של חמ"ל ממודר, הסחה באמצעות מטחי רקטות, פריצת גדר המערכת סביב רצועת עזה, תנועה מהירה באמצעות טנדרים, הגעה ליישובי עוטף עזה, כניסה לבתים והריגת תושביהם. תצפיתניות שהשקיפו על הגבול העידו שהבחינו בפעולות לא שגרתיות והתריעו באוזני מפקדיהן, אך נענו בביטול.

ב־20 בספטמבר 2023, בעקבות תדריך ביטחוני בוועדת החוץ והביטחון וסקירה מודיעינית שקיבל מאחד מראשי הצוות המנהל של הוועדה, הזהיר יו"ר האופוזיציה יאיר לפיד את אזרחי ישראל מקרבה מסוכנת לעימות אלים, רב־זירתי. הוא ציין שכל ראשי מערכת הביטחון מזהירים את הממשלה ואת הקבינט מהתלקחות רב־זירתית בגדה המערבית, בעזה ואולי בלבנון, אך הממשלה מתעלמת מהאזהרות.

שלושה חודשים לפני מתקפת שבעה באוקטובר הורה ראש הממשלה בנימין נתניהו לצה"ל להתמקד בגזרות אחרות – איראן, חזבאללה וגזרת יהודה ושומרון, מתוך הנחה שחמאס מעוניין בשימור השקט בגזרת עזה.

כשבועיים לפני המתקפה הועבר לאוגדת עזה מסמך שחובר ביחידה 8200, הנושא את הכותרת "אימון פשיטה מפורט מקצה לקצה". במסמך פורטו האימונים שעוברים מחבלי הנוח'בה: פשיטה על מוצבים צבאיים וקיבוצים, חטיפת חיילים ואזרחים והוראות להחזקת החטופים. על בסיס מסמך זה נערכה האוגדה לתרחיש של חדירת מחבלים בשלושה מוקדים. הערכה זו הסתמכה על יעילות גדר המערכת סביב רצועת עזה, הכוללת מכשולים מעל ומתחת לאדמה ומערכות אבטחה טכנולוגיות. תפיסה זו כונתה אחרי המתקפה "הקונספציה", בדומה ל"קונספציה" מלפני מלחמת יום הכיפורים, תפיסה מוטעית בדבר תנאי סף מצריים וסוריים ליציאה למלחמה.

גורמים ממשלתיים טענו, שבימים שלפני מתקפת הפתע העריכו בכירים בצה"ל בפני הדרג המדיני, שחמאס מורתע ואינו מעוניין בהסלמה. כשבועיים לפני המתקפה הזהיר האלוף (מיל') יצחק בריק כי מדינת ישראל קרובה למלחמה אזורית כפי שלא הייתה מאז מלחמת יום הכיפורים. הוא פנה לנתניהו בקריאה להכריז על מצב חירום לאומי. "המלחמה האזורית הבאה תתרחש בחמש זירות בו־בזמן (חזבאללה בלבנון; מיליציות פרו־איראניות בסוריה והצבא הסורי; חמאס והג'יהאד האיסלאמי בעזה; התפרצות אינתיפאדה שלישית ביהודה ושומרון; ופרעות של עשרות אלפי ערבים ובדואים קיצוניים בתוך ישראל). לכל זה יתלוו שיגורים של 3,500 טילים, רקטות וכטב"מים מדי יום לעבר העורף הישראלי, שיגרמו הרס נורא ואבידות קשות", כתב בריק.

גורמים במודיעין המצרי אמרו ל-סוכנות הידיעות AP כי מצרים העבירה התרעות לישראל לפני המתקפה. גורם מצרי אמר ששר המודיעין המצרי עבאס כאמל התקשר לנתניהו ימים אחדים לפני המתקפה והזהירו מ"משהו חריג, מבצע אימתני", שעומד להתרחש מכיוון עזה. לפי הידיעה, כאמל נדהם מהאדישות שהפגין נתניהו. בלשכת ראש ממשלת ישראל הכחישו את הדברים וטענו שלא הייתה כל שיחה בין ראש הממשלה לשר המודיעין המצרי מאז כינון הממשלה. מאוחר יותר נטען שהשיחה לא הייתה עם נתניהו אלא עם גורם מודיעין ישראלי או גורם בלשכת נתניהו.
ב־11 באוקטובר הודיע מקור מצרי רשמי כי "מה שדווח בכמה כלי תקשורת בנוגע למצרים שהזהירה את ישראל מפני מבצע גדול עשרה ימים לפני תחילת המלחמה הוא שקרי לחלוטין". יו"ר ועדת החוץ של בית הנבחרים האמריקני, מייקל מקאול, טען שמצרים הזהירה את ישראל שלושה ימים לפני המתקפה. הוא תהה כיצד הוטעו המודיעין של ארצות הברית והמודיעין של ישראל, שהרי המתקפה תוכננה במשך שנה לפחות.

 ליל 6 באוקטובר 
בלילה שלפני המתקפה עודכנו הרמטכ"ל, הרצי הלוי, וראש השב"כ, רונן בר, במידע שהעיד על כוונת פעולה של חמאס. נראה שהיו סימנים קונקרטיים ליום קרב ולחטיפת אזרחים או חיילים ביישוב אחד. 45 מחבלי חמאס החליפו באותה עת את כרטיסי הסים בטלפונים הניידים שלהם לחברות ישראליות. בר והלוי קיימו התייעצויות. לפי אחד הפרסומים ההערכה הייתה שצפוי אירוע מוגבל, ולא ניתנה התרעה לאוגדת עזה מחשש לחשיפת מקורות. הסבר אחר היה, שלא ננקטו צעדים משום שמקרים דומים בעבר הסתיימו בלא כלום. בהערכת המצב של ראש אגף המבצעים, עודד בסיוק, נאמר שמדובר בתווך שבין תרגיל ל"פעולה אסטרטגית נגד ישראל בשעות הקרובות". בסיכום נאמר ש"אין הסבר מניח את הדעת" (למה שנצפה בשטח), ועל יחידה 8200 לנסות להביא עוד מידע. ראש אמ"ן, אהרון חליוה, שלא היה שותף בהתייעצויות, אמר למקורביו שאם היה שותף לדיונים היה אומר שמדובר בתרגיל. במקביל, פורסם כי עודכנו בלשכת ראש הממשלה על הסימנים מאותו הלילה.

ראש השב"כ בר הוזעק בלילה למטה השב"כ ושהה בו עד פתיחת המתקפה. בעקבות הערכת המצב, לפנות בוקר הקפיץ השב"כ את צוות טקילה לדרום, כדי להתמודד עם אפשרות של חדירת מחבלים. פיקוד דרום ביקש להחזיר לבסיס חצרים את מסוקי הקרב שהועברו למרכז, אך נענה בשלילה על ידי גורמים בכירים בצה"ל. מפקד פיקוד הדרום, ירון פינקלמן, הפסיק את חופשתו וחזר למפקדה, שאליה הגיע עם פרוץ הקרבות. לאחר המתקפה אמר דובר צה"ל כי "לא הייתה אצלנו הבנה לאירוע כזה. עלו סימנים מסוימים בלילה שלפני, אבל לא למהלך כזה ולא לכדי התרעה, ואנו נתחקר הכול באופן נוקב".

לאורך הלילה שקדם למתקפה, לשכתו של ראש הממשלה קיבלה מצה"ל ומקהילת המודיעין שורת עדכונים, שכללו מידע רב על אודות סימנים מדאיגים, לצד סימנים מרגיעים, שנאספו מרצועת עזה מכמה מקורות. אל"ם ש', קצין המודיעין בלשכת ראש הממשלה, קיבל את העדכונים החל מהשעה 02:00, בהם גם אינדיקציות מדאיגות, והעביר חלק מהחומרים למוקד המטה לביטחון לאומי. לדבריו הוא ניסה גם להתקשר לכמה גורמים בכירים בלשכת ראש הממשלה, אך לא הצליח להשיג אותם. לפי לשכת ראש הממשלה, המזכיר הצבאי של ראש הממשלה, אלוף אבי גיל, עודכן בפרטים סביב השעה 6 בבוקר, ממש לפני תחילת המתקפה ונתניהו עודכן ב־6:29 עם פרוץ המתקפה, והגיע לקריה ב־7:30. החשד היה שמדובר בניסיון חטיפה מקומי. בשיחת הטלפון הראשונה שקיבל ממזכירו הצבאי בשעה 06:29 בבוקר, שאל נתניהו "למה הם יורים?". אשתו של שר הביטחון, יואב גלנט, סיפרה ששר הביטחון שמע לראשונה על המתקפה מבתו בסביבות 6:30.

כוחות וציוד ארגוני הטרור
כוח אדם
ממוזער|שרידי טנדר טויוטה ששימש את המחבלים בפשיטה לבארי
היערכות ארגוני הטרור למתקפה החלה כשנה לפני הביצוע. נערכו אימונים לצד הגדר במשך חודשים, ומטעני חבלה הונחו צמוד לגדר במסווה של התפרעויות. זמן קצר לפני המתקפה סיירו מחבלי חמאס, במסווה של חקלאים, סמוך לקו הגבול כדי לעקוב ולדווח על מיקום כוחות הסיור במקום.

תאריך המבצע נשמר בסוד, ולכוחות המבצעיים של ארגוני הטרור נודע הדבר רק בשעת המתקפה ממש. לפי מסמכים שהשיג צה"ל, תכנן חמאס שחמישה ימים לפני המתקפה יעודכנו בפרטיה מפקדי החטיבות של חמאס. 48 שעות לפניה יעודכנו המג"דים. 12 שעות לפני הוצאת התוכנית לפועל יעודכנו מפקדי הפלוגות, ורק באותו הלילה יעודכנו מחבלי הנוח'בה בעצמם.

המתקפה יצאה לפועל בארבעה גלים:
 בגל הראשון תקפו מחבלי הנוח'בה
 בגל השני תקפו גדודי עז א־דין אל־קסאם
 בגל השלישי תקפו מחבלי שאר הארגונים
 בגל הרביעי תקפו אזרחים ללא שיוך ארגוני

על פי עדויות רבות, בזמן המתקפה על היישובים נכחו במקום גם נשים מבוגרות, נכים ונערים לא חמושים, שהגיעו לבזוז ולסייע. חטופים שחזרו העידו כי הוחזקו בידי משפחות ששיתפו פעולה עם חמאס.

בשעות הצהריים ביום המתקפה הושמע במסגדים בעזה נאום של מוחמד דף, שהודיע לתושבי הרצועה שהצבא הישראלי לא נמצא ביישובי העוטף, וקרא להם לצאת לכבוש אותם. בעקבות הנאום, אזרחים עזתים רבים עברו את הגדר והגיעו ברגל לקיבוצים. חוקר משטרה העיד שנחקרים עזתים רבים אמרו לו לאחר מעשה: "הבאתי תיק עם בגדים, כי הייתי בטוח שאני הולך ליישב את המשפחה שלי בבארי".

אצל המחבלים ההרוגים והשבויים נמצא סם ממריץ מסוג קפטגון, שסופק לחמאס על ידי תעשיית הקפטגון הסורית דרך חזבאללה. חמאס ביצע כמה ניסיונות הברחה של סם זה אל עזה בשנה שקדמה למתקפה. השפעת הסם מתבטאת בתחושת ערנות ואופוריה, רמות אנרגיה גבוהות ויכולת ריכוז גבוהה.

הנחיות שניתנו למבצעי המתקפה
במסמכים שנתפסו על גופות מחבלים שהשתתפו במתקפה נמצאו הנחיות להרוג כמה שיותר אזרחים, לתפוס בני ערובה ולחכות להוראות נוספות. על פתק שנמצא על גופתו של אחד ממחבלי חמאס נכתב: "דעו כי האויב הוא מחלה שאין לה תרופה, מלבד עריפת הראשים ועקירת הלבבות והכבדים. הסתערו עליהם!". על פי צה"ל, ולפי מסמכים, מפות וכמות המזון שנשאו אתם חלק ממחבלי חמאס שהשתתפו במתקפה, התוכנית הייתה לכבוש אזורים נרחבים בדרום ישראל, לפשוט על ערים כמו קריית גת, ולשלוט על נקודות שכבשו בישראל למשך תקופה ארוכה. המחבלים היו מצוידים במפות מפורטות של יישובים ובסיסי צה"ל, שכללו בין היתר נתונים על נקודות חיתוך של גדר וסימון בתיהם של רבש"צים.

אמצעי הלחימה של מבצעי המתקפה
ממוזער|נשק שנתפס בקיבוץ בארי לאחר הטבח: תת־מקלע מדגם לנצ'סטר, מחסניות לרובה קלשניקוב ורימוני יד

אמצעי הלחימה שנתפסו אצל מחבלי חמאס שהשתתפו במתקפה ונהרגו או נתפסו, היו בסדר כוח של חטיבה צבאית, וכללו 1,500 רובי סער מדגמי קלשניקוב (AK-47, AKM, AK-103, רובה סער סוג 56), מאות רובי צלפים דרגונוב, מקלעים PK, עשרות טילי כתף סטרלה נגד מטוסים, עשרות אמצעים לראיית לילה, מאות מכשירי קשר, טלפונים לוויניים, מטעני חבלה בגדלים שונים, בהם מטעני עלוקה המיועדים לפגיעה בטנקים ולהשמדת כלי רכב ממוגנים, מטעני חבלה לפריצה מהירה של גדרות ודלתות, מטעני כלימגור, מטעני השלכה תרמובאריים לשימוש בחללים סגורים כדי לשרוף בחיים את יושביהם, רחפנים להטלת מטעני נפץ, אלפי רימוני יד, רקטות RPG מסוגים שונים בהן רקטות תרמובאריות, 2,000 נפצים תקניים, אמצעי מלכוד, מאות סכיני קומנדו, ואף מוקשי נ"ט מוסבים לאמצעי נפץ ידניים. נתפסו גם תת־מקלעים מימי מלחמת העולם השנייה דוגמת סטן ולנצ'סטר. נמצאו אצל התוקפים מספר רב של תיקי חובש בכיר, המכילים מנות דם וציוד רפואי שהנפיק UNICEF.

לטענת חמאס, בפתיחת המתקפה שוגרו 35 כטב"מים מתאבדים מדגם "א־זווארי" לעבר מטרות ישראליות. בסרטונים שפרסם הארגון נראים כטב"מים מתאבדים תוקפים מגדלי שמירה, עמדות ירי ומגדלי תקשורת של צה"ל. הכטב"מים קרויים על שם מוחמד א־זווארי, ודומים לכטב"מ נפץ "" מתוצרת רוסיה (ZALA Aero Group), שנעשה בו שימוש במלחמת אוקראינה–רוסיה.

מוקדי המתקפה

ממוזער|פגיעת רקטה בגדרה בבוקר המתקפה

מתקפת הפתע החלה בשעה 06:29 בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום השבת וחג שמחת תורה, שמיני עצרת, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד.

המתקפה נפתחה בשיגור אלפי רקטות לעבר ישראל, שנורו לעבר אזורים נרחבים, לרבות דימונה, ירוחם, מדרשת בן-גוריון ואזור הר הנגב בדרום, דרך תל אביב, ירושלים והשומרון במרכז, עד ואדי עארה ובאקה אל־גרבייה בצפון וערד במזרח. חלקן גרמו לאבדות בנפש, בעיקר בפזורה הבדואית הלא ממוגנת. בתוך ארבע שעות נורו כ־3,000 רקטות לעבר ישראל, המתקפה האווירית הגדולה ביותר לעורף מדינת ישראל אי פעם.

בחסות ירי הרקטות חצו אנשי חמאס את הגדר בחזית שרוחבה כ־60 ק"מ. על פי סרטונים שפרסם חמאס, נוטרלו מערכות תצפית ואש, ובכללן מערכת רואה־יורה, בעזרת רחפנים חמושים ברקטות RPG שהוסבו לפצצות הטלה, וכן על ידי שיגור טילי נ"ט. באמצעות טרקטורים וציוד מכני הנדסי הרסו התוקפים את גדר המכשול ב־30–40 מקומות שונים, ואנשי נוח'בה חדרו דרך גדר נוספת בדרכם אל שטח ישראל.

לאחר מעבר המכשולים, פשטו אנשי חמאס שהיו מצוידים בנשק רב על שמונה מוצבי צה"ל ובכלל זה מפקדת אוגדת עזה במחנה רעים. שם השמידו אמצעי תקשורת ותצפית כדי לשבש את יכולת הפיקוד והשליטה של צה"ל בגזרה.

שיבושים ומתקפות אלה אפשרו חדירה של בין 5,000 ל־5,600 מחבלים מחבלים פלסטינים ליישובי עוטף עזה דרך 114 פרצות בגדר. מתוכם כ־3,800 מחבלי נוח'בה שאומנו לכך ועוד כ־2,200 מחבלים ובוזזים פלסטינים נוספים שהצטרפו לאחר מכן. נוסף לכך, כ־1,000 מחבלים השתתפו במתקפה מתוך הרצועה בירי רקטי ובסיוע למחבלים שחדרו. רובם היו רכובים על טנדרים ואופנועים ומקצתם חצו את הגדר ברגל. כמה עשרות מחבלים חצו את הגדר באמצעות מצנחי רחיפה ממונעים. נעשו גם ניסיונות חדירה רחב של הקומנדו הימי של חמאס, כאשר מחבלים שטו בסירות גומי לעבר חופי העוטף ולעבר אשקלון. ניסיונות אלה סוכלו בחלקם בידי חיל הים, אך חלק מהמחבלים הצליחו לנחות בחוף זיקים ולחולל הרג המוני.

המחבלים תקפו חלק מהטנקים שהיו בגזרה באמצעות רחפני נפץ וטילי נ"ט ונטרלו אותם. הם תקפו כ־30 יישובים – קיבוצים ומושבים בעוטף עזה ואת הערים שדרות ואופקים – וביצעו בהם טבח, הרס וביזה. מסע רצח התבצע גם בכבישי העוטף, שבהם תקפו המחבלים מכוניות ישראליות רבות ואת החוסים במיגוניות בצידי הכבישים.

המחבלים השתלטו על חלק ממוצבי הצבא ותקפו את מפקדת אוגדת עזה ובסיסי צה"ל נוספים כמו מוצב נחל עוז, בסיס זיקים ובסיס אורים. לפי השר במשרד הביטחון בצלאל סמוטריץ', עד הצהריים לא נשלחו כל הכוחות דרומה כי היה חשש שהתקיפה היא תרגיל הטעיה וחזבאללה יתקוף גם מצפון. חוליות מחבלים הציבו מארבים בצמתים ובכבישים וירו בנוסעים על הכבישים, כדי לשבש הגעת כוחות תגבור וחילוץ. חוליות רתק אלה עיכבו את חיילי צה"ל ומנעו את הגעתם ליישובים ולבסיסים. כך התאפשר זמן פעולה של שעות נוספות למחבלים התוקפים. החוליות היו חמושות ברובי קלשניקוב, מקלעים קלים ורקטות RPG מסוגים שונים שיועדו לפגיעה בכלי רכב ממוגנים ואף משוריינים. בכבישים ובחלק מהיישובים התחזו המחבלים לחיילי צה"ל: הם לבשו מדים וציוד ישראלי, דפקו על הדלתות של בתי התושבים ודיברו איתם בעברית כדי להטעותם.

יעדים צבאיים

ממוזער|תצלום לאחר פגיעת רקטה ברכב בראשון לציון ביום הראשון למלחמת חרבות ברזל, במהלך מתקפת הפתע
מפקדת אוגדת עזה

אחד הכוחות של חמאס תקף את מפקדת אוגדת עזה במחנה רעים, שבקרבת קיבוץ רעים. רבים מחיילי האוגדה היו בחופשה לרגל חג הסוכות. רבים מהחיילים הופתעו בשנתם, וחלקם נפלו בשבי. מבנים וכלי רכב משוריינים עלו באש. בערבו של אותו היום, לאחר קרבות קשים, הצליח צה"ל להשיג שליטה מלאה על המפקדה.

 מחנה יפתח 

בתחילת הקרב הגנו על מרחב המוצב לוחמים מגדוד 77, פחת"ק 13, שאיישו אותו, ובהמשך הגיעו לעזרתם לוחמים מחטיבת הצנחנים יחידת מגלן ועוקץ. לאחר קרב קשה הצליחו החיילים לבלום את המחבלים ולטהר את המחנה. בקרב נהרגו תשעה לוחמי צה"ל.
ממוזער|הריגת מחבלים ב־7 באוקטובר – תיעוד מתוך כוונת טנק 1ב, פלוגה ח, גדוד 77, שלחם בגזרת זיקים
מוצב ארז

מחבלים פרצו את הגדר, חדרו למתחם מעבר ארז וכבשו אותו. הם רצחו את החיילים ששהו בו והמשיכו לתוך ישראל.

בסיס מת"ק עזה

מחבלים פרצו לבסיס מנהלת תיאום וקישור, הצמוד לגדר המערכת סמוך למחסום ארז. 12 מהם פרצו דרך הגדר ועוד שישה או שבעה דרך שער הש"ג, שפוצץ. הם הרגו שלושה מחיילי המת"ק ותיעדו בשידור חי איך הם שובים שלושה חיילים.

מוצב פגה

מוצב פגה, המכונה גם "מגן בארי", הוא מוצב פלוגתי הממוקם בין גבול רצועת עזה לקיבוצים בארי ועלומים. בקרב שהחל השכם בבוקר לחמו 25 לוחמי פלוגה מבצעית ג' של גדוד 13 ומחלקת מרגמות של גדוד המסייעת בחטיבת גולני נגד כ־150 מחבלים שחדרו למוצב בכמה גלים. בקרב, שנמשך כ־11 שעות, נהרגו 13 לוחמים מגדוד 13. עשרות מחבלים נהרגו במוצב וסביבותיו.

מוצב סופה

לוחמי מוצב סופה נפרסו מחוץ למוצב עוד לפני פרוץ האירועים, כחלק מנוהל רגיל. המחבלים שפרצו לבסיס נתקלו בבסיס שהיה כמעט ריק. מולם פעלה קבוצה של חמישה חיילים מסיירת נח"ל, טנק מגדוד 77 וקבוצת לוחמי מחלקת המרגמות של גדוד 50. לאחר חילופי אש בתחילת הקרב התכנסו החיילים – ביניהם פצועים – לשני מקומות (חדר האוכל ועמדת הש"ג הקדמי), והתבצרו עד להגעת התגבורת. לאחר כמה שעות של קרב הזעיק מפקד הכוח בבסיס מסוק קרב כדי לסייע בעצירת המחבלים.

כוח סיירת נח"ל שנפרס מחוץ למוצב, כדי להגן על המרחב האזרחי, ספג אבדות ולבסוף התבצר באנדרטת דנגור. שישה מהלוחמים בכוח זה נהרגו וחמישה נפצעו. הכוח חולץ בצהרי אותו יום.

לקראת השעה 14:00 הגיעו לוחמים משייטת 13 ובהובלת טנק צוות 4 בפיקוד סג"ם ע' וטיהרו את מוצב סופה ממחבלים שחדרו אליו. לאחר הקרב נמנו במקום 15 גופות מחבלים שנהרגו בידי לוחמי הנח"ל, כעשר גופות של מחבלים שנהרגו בידי צוות הטנק וכ־40 מחבלים שנהרגו בידי לוחמי השייטת.

מוצב כיסופים

במוצב כיסופים שהו לוחמי גדוד 51 של חטיבת גולני. במשך שעות ארוכות הם ניהלו קרב נגד עשרות רבות של מחבלים, שהיו מצוידים ברובי סער, רקטות נגד טנקים ורימונים. בקרב נהרגו שמונה לוחמים מהגדוד. בתום כ־50 שעות הצליחו לוחמי הגדוד, בסיועו של כוח מיחידת אגוז שהצטרף אליהם, לבלום את המחבלים ולטהר את השטח.

מוצב נחל עוז

ממוזער|חמ"ל התצפיתניות במחנה נחל עוז
מחבלים שהשתייכו לזרוע הצבאית של חמאס פשטו על מוצב נחל עוז, וניהלו קרב עם לוחמי גדוד 13 של חטיבת גולני ושני טנקים מגדוד 77. בקרב נהרגו רבים מלוחמי הגדוד (נוסף על האזרחים שנרצחו בטבח בנחל עוז). בתום שעות רבות של לחימה הצליחו חיילי צה"ל לבלום את המחבלים, בעזרת תגבורת של חיילי סיירת צנחנים.

מוצב מארס

מוצב מארס, שבו החזיקו כ־20 חיילים מהפלוגה המסייעת של גדוד 51 של חטיבת גולני, היה המוצב היחיד שמחבלי חמאס לא הצליחו לחדור אליו. עם תחילת המתקפה עלו הלוחמים לעמדות המוצב עם מקלעי מאג, ובקרב שנמשך שעות הם הרגו כ־90 מחבלים.

בסיס זיקים

מחבלי חמאס חדרו לשטח ישראל מהים ודרך גדר המערכת, 1.5 ק"מ דרומית למחנה זיקים, שהוא בסיס הטירונים של חטיבת החילוץ וההדרכה של פיקוד העורף. רוב החיילים בבסיס זה, 90 טירונים, התגייסו לצה"ל רק חודשיים קודם לכן. בבסיס שהתה משפחת רב בת עשר נפשות, שבאה ביום שישי לעשות את השבת ואת החג עם החיילים בבסיס (אם המשפחה, מיכל אלון, הייתה אחות במקצועה). לבסיס הגיעו בזמן האירוע עוד כ־20 עד 30 אזרחים שברחו ממחבלים בחוף זיקים.

מייד כשהחל ירי הרקטות מרצועת עזה החליפו חיילי סגל הבסיס את הטירונים שהיו בעמדות השמירה סביבו, והטירונים נשלחו לתפוס מחסה במיגוניות. שעה לאחר מכן, ב־07:31, החל ירי של כ־50 מחבלים על הבסיס. מול המחבלים ניצבו בעיקר חיילי סגל הבסיס. בטיפול בנפגעים השתתפה מיכל אלון, היא נורתה על ידי מחבל. בקרב, שהסתיים לפני השעה 10:00, נהרגו שבעה חיילים (ארבעה לוחמים ושלוש לוחמות) ונפצעו שבעה נוספים. בסוף הקרב המחבלים הוכנעו והבסיס לא נכבש.

מערכת רואה־יורה
צה"ל התקין בקו הגבול מערכות רואה־יורה הכוללות מקלע כבד המופעל מרחוק. עם תחילת המתקפה שלח חמאס רחפנים מצוידים במטעני נפץ שהשמידו את המתקנים.

צה"ל הציב לאורך הגבול מצלמות מעקב שחוברו למרכז בקרה ושליטה, שבו פעלו התצפיתניות. עם תחילת המתקפה ירו מחבלי חמאס במצלמות בטילים נגד טנקים, כבשו את בסיס התצפיתניות בנחל עוז והחזיקו בו במשך שבע שעות, עד לשחרורו בידי סיירת צנחנים.

בסיס אורים – מודיעין

כוח חמאס שמנה כעשרה מחבלים התכוון לפרוץ לבסיס "ירקון" הסמוך לקיבוץ אורים (שלפי פרסומים הוא בסיס של יחידה 8200). בשל טעות בזיהוי פרצו המחבלים לבסיס סמוך השייך לפיקוד העורף. המחבלים הרגו ופצעו חיילים בתוך הבונקר וחיפשו מידע מסווג במערכות המחשב של הבסיס. בבסיס שהו 14 חיילים וחיילות. בהתקפה נהרגו שבעה מחיילי הבסיס. לעזרתם הגיעו לוחמים מיחידת שלדג, חיילים מחטיבת המרום, חיילים מיחידה 414 של חיל האיסוף הקרבי מהבסיס הסמוך ואנשי יחידת המשא ומתן המטכ"לית. הכוחות שהגיעו לעזרה הרגו את המחבלים שפרצו לבסיס. אחת החיילות מיחידה 414 נהרגה בחילופי האש על הגדר בין שני הבסיסים.

יישובי עוטף עזה

תפיסת ההגנה של צה"ל על יישובי עוטף עזה הייתה להקים מוצבי צבא קרוב ככל האפשר ליישובים, כך שאם אחד היישובים יותקף, המוצב הסמוך לו יוכל להגן עליו. אולם ההיקף הרחב של המתקפה גרם לכך שרוב היחידות בקרבת הגדר היו עסוקות בהגנה על עצמן ולא יכלו להעניק סיוע ליישובי העוטף.

כיתות הכוננות בקיבוצים ובמושבים, שהגנו על ביתן, היו הקו הראשון מול המחבלים. הן בלמו גלים של מחבלים, ורבים מחבריהן נהרגו. אזרחים חמושים באקדחים לחמו במחבלים בתוך הבתים.

לצד המתקפה על היישובים והבסיסים הצבאיים, חמאס הציב חוליות חסימה בצמתים ובדרכים כדי למנוע הגעת לוחמים ישראלים ליישובים. חוליות אלו היו חמושות בכלי נשק רבים כולל טילי נ"ט. החסימות גרמו לעיכוב בהגעת כוחות צבא ומשטרה אל יישובי העוטף, ויישובים רבים נותרו לבדם בהתמודדות מול המחבלים.

+שםמספר תושביםמחבלים תוקפיםכוח מגןתושבים שנרצחותושבים שנחטפוסטטוסתיאורקיבוץ בארי1,071כ־300, בשלושה מוקדים שונים11 חברי כיתת כוננות, חמישה מהם נהרגו.
כוח של לוחמי גדוד 13 ושוטרים שנהרגו.
החל מ–08:37 כוח שלדג. בהמשך סיירת מטכ"ל ולאחר מכן כוחות צה"ל רבים נוספיםמעל 100 תושבים,
19 חיילים, שבעה שוטרים31נכבש למשך יומיים וחציבתחילת מתקפת הפתע חדרו לקיבוץ בארי יותר ממאה מחבלים חמושים היטב. הם התגברו על כיתת הכוננות ועל הכוחות הראשונים שהוזעקו למקום, וערכו טבח בתושבי הקיבוץ. נרצחו כ־92 מיושבי הקיבוץ. 31 תושבים נחטפו לרצועת עזה בידי חמאס. המחבלים גרמו הרס רב למבנים ורכוש בקיבוץ. במעשי הטבח, ההרס והביזה השתתפו אזרחים עזתים שהגיעו לקיבוץ במהלך הטבח. כוחות גדולים מיחידות צה"ל ומשטרת ישראל, בפיקודו של תא"ל ברק חירם, הגיעו לקיבוץ, ובלחימה קשה, שנמשכה עד יום שני בצהריים, הסתיים טיהור הקיבוץ ממחבלים, בהם כאלה שהתבצרו במתחמים שונים בקיבוץ, חלקם עם אזרחים לכודים.מושב נתיב העשרה94835, שישה עם מצנחי רחיפהכיתת כוננות (שש שעות),
צבא החל משעה 12:0021קרב של כיתת הכוננות בתוך המושבמחבלים חדרו למושב נתיב העשרה שנמצא 100 מטרים מקו הגבול, ורצחו 21 מתושביו. חלק מהנרצחים היו בני אותה משפחה, כמו משפחת וקס, משפחת מולכו, משפחת אקוני ומשפחת תעסה. הצבא הגיע לנתיב העשרה רק בשעות הצהריים, לאחר שש שעות שבהן לחמו התושבים לבדם.קיבוץ כפר עזה787140כיתת הכוננות, שבעה מתוכה נהרגו. מ־8 בבוקר הגיעו כוחות מחטיבות עוז, הצנחנים, גבעתי והנח"ל6419נכבש למשך יומייםבקיבוץ כפר עזה נרצחו כ־72 איש. לאחר שכוחות צה"ל הגיעו למקום התנהל קרב ממושך מול כעשרה מחבלים. הקרב נמשך עד היום השני להתקפה. חלק מתושבי הקיבוץ היו נצורים בבתיהם עד ליום השלישי.קיבוץ חולית2106015 אזרחים, שני חייליםשישהנכבשבטבח ב לקיבוץ חולית נרצחו 13 מתושבי הקיבוץ, שני עובדים זרים ושני לוחמי מילואים.
ארבעה בדואים שעבדו בקיבוץ ושני תושבים נוספים נחטפו לרצועת עזה.קיבוץ ניר עוז380מאות3872נכבשבקיבוץ ניר עוז הציתו המחבלים בתים וזרעו הרס, בעוד אנשי הקיבוץ מסתגרים בממ"דים ונועלים אותם מבפנים. נרצחו 38 בני אדם, ובכלל זה משפחה שלמה בת חמש נפשות. נחטפו יותר מ–70 תושבים, בהם סבתא ומשפחה בת חמש נפשות, נילי מרגלית – אחות מבית חולים סורוקה בת הקיבוץ, וכן אישה עם שני ילדיה ושני הוריה. כן נחטפו בני משפחת ביבס, בהם החטוף הצעיר ביותר, כפיר – בן 9 חודשים. לקראת הערב הגיעו כוחות כדי לחלץ את הנצורים. 160 חברי הקיבוץ נותרו עוד לילה בגני הילדים ואחר כך פונו לאילת.קיבוץ נחל עוז749מעל 180הרבש"צ וסגנו, מפקד כיתת הכוננות וחיילי ימ"ס עד 13:30, ואז כוחות מגלן וגבעתי16שמונהנכבשבקיבוץ נחל עוז נרצחו 15 מחברי הקיבוץ וכן חייל מיחידת הימ״ס. רבש"צ הקיבוץ, אילן פיורנטינו, נפל עם תחילת החדירה של המחבלים לקיבוץ, לאחר שהצליח להציל את הילד אריאל זוהר. שלושה חיילים נוספים נפלו בקרב על פריצת הדרך לקיבוץ נחל עוז בכביש המוביל לקיבוץ. שמונה תושבים נחטפו, אחד מהם נרצח בשבי. אחרי יותר מ־12 שעות של לחימה צה"ל השיג שליטה על הקיבוץ ופינה את תושביו.קיבוץ סופה23335–45שלושהמחבלים חדרו לקיבוץעשרות מחבלים הסתערו על קיבוץ סופה. אליה לילינטל, רבש"ץ הקיבוץ, זיהה את המחבלים בשלב מוקדם, הרג כמה מהם ואסף את כיתת הכוננות, שמנתה שישה אנשים. כיתת הכוננות בלמה את רוב המחבלים בגדר הקיבוץ והגנה על חייהם של כ־200 מתושבי המקום. שלושה מחברי הקיבוץ נרצחו במתקפה. לאחר כשש שעות לחימה הגיעו כוחות הביטחון לקיבוץ. 20 מחבלים נהרגו בקרב ועשרה נלכדו.קיבוץ עין השלושה353עשרותארבעה חברי כיתת כוננות
וטנק מגדוד 77. בהמשך אזרחים וחיילים חמושים ו־20 לוחמי יחידת ברק של משטרת ישראלארבעהמחבלים חדרו לקיבוץבעין השלושה נרצחו ארבעה תושבים בידי מחבלי חמאס. המתקפה נבלמה על ידי ארבעת חברי כיתת הכוננות של הקיבוץ וטנק מגדוד 77.מושב יכיני730עשרות18 אנשים בכיתת כוננות עם רובה אחד ואקדחים, וכן שוטרים שהגיעו למקוםחמישה תושבים, שני לוחמיםסמוך ל־7:40 פשטו עשרות מחבלים על המושב יכיני. במתקפה נהרגו שבעה בני אדם. רבש"ץ המושב שהה בתאילנד ניהל את בלימת המתקפה משם.קיבוץ זיקים918שמונה12 אנשי כיתת הכוננותכיתת כוננות של קיבוץ זיקים שמנתה 12 חברים נלחמה בשמונה מחבלים שהגיעו ברכב סוואנה ותקפו את הקיבוץ. לאחר קרב שנמשך כשעה, ולאחר שאחד מחברי כיתת הכוננות הצליח לאגף את התוקפים, נהרגו כל המחבלים, בקרב נפצעו שני חברי קיבוץ. בהמשך פונו חברי הקיבוץ לקיבוץ מעלה החמישה.כרם שלום220עשרות משער אחד ועוד 50 משער אחרתשעה חברי כיתת כוננות,
שישה חיילי סיירת נח"ל (שש שעות), מסוק קרב וטנק מגדוד 77שני אזרחים, שלושה חייליםלא נכבשכיתת כוננות בקיבוץ כרם שלום, שמנתה תשעה תושבי הקיבוץ ושישה חיילים סדירים, נלחמה במשך שש שעות במחבלים שתקפו את הקיבוץ ומנעה את נפילתו, עד שהגיעו הכוחות הסדירים. בלחימה נהרגו שניים מחברי כיתת הכוננות.קיבוץ ניר עם72635 לפחותפלוגה א' מגדוד 13, טנק מגדוד 77
וכיתת הכוננות מתוגברת באזרחים חמושים.
בהמשך הצטרפו לוחמי משמר הגבולשני חייליםאחדלא נכבשבקיבוץ ניר עם הציבה הרבש"צית, ענבל ליברמן, את מחלקת הכוננות במארבים לאורך הגדר ברגע שהגיעה הידיעה הראשונה שמשהו מתרחש. את הקיבוץ תקפו 35 מחבלים, וחברי כיתת הכוננות ניהלו איתם קרב במשך כשלוש שעות. בקרב נהרגו שני מחבלים.
בהמשך הגיעו לקיבוץ לוחמי היחידה הטקטית ויחידת המסתערבים של משמר הגבול, ומאוחר יותר הצטרף אליהם גם גדוד 13 של חטיבת גולני. הלוחמים ניהלו קרב מול המחבלים והרגו אותם. שני לוחמים נהרגו בקרב. כל תושבי הקיבוץ ניצלו מטבח.קיבוץ עלומים531מעל 3012 חברי כיתת כוננות (6 שעות). יחידת מצדה ויהל"ם משעה 12:00, וכן מסוק קרב17שמונהלא נכבשעל קיבוץ עלומים פשטו כ־30 מחבלים, שנהדפו על ידי אנשי כיתת הכוננות (בת 12 תושבים), שהרגו עשרה מהמחבלים. אנשי הקיבוץ ניהלו את הקרב לבדם, עד שהגיעו כוחות מיחידת מצדה ויהל"ם בשעה 12:00. בקרב היו הרוג אחד ופצוע אחד בצד הישראלי. בהמשך פנו המחבלים לרפת, רצחו 16 עובדים זרים מנפאל ומתאילנד וחטפו שמונה מהם. הם שרפו את הסילו ואת מכון החליבה, חוררו ביריות את מכלי החלב וזרעו הרס רב. ב־12:30 הגיעו עשרות מחבלים לאזור בית האריזה של הקיבוץ, שם נתקלו בכוח צנחנים ומסוק קרב הרג את מרביתם. ביום שני פונו חברי הקיבוץ לנתניה.;קיבוץ סעד83832כיתת כוננות, טנק מגדוד 77לא נכבשכ־30 מחבלים ניסו להיכנס לקיבוץ סעד באזור 11:00 בבוקר. הם הגיעו לשער הקיבוץ, שהיה סגור בגלל החג, ירו RPG וזרקו רימונים עליו, אך הניסיון לפרוץ אותו לא צלח והשער נשאר נעול. באותו זמן ירתה לכיוונם כיתת הכוננות של היישוב, והגיע טנק מגדוד 77 שפגע במחבלים רבים. המחבלים נסוגו.
בין המסמכים שנתפסו על גופות המחבלים נמצאה תוכנית לכיבוש סעד בעזרת כוחות ממזרח ומערב. בין המטרות היו גם כיבוש בית הספר דעת וכיבוש מדרשת בני עקיבא.קיבוץ כיסופים294עשרות18אחדבמתקפה על כיסופים נרצחו שמונה חברי קיבוץ ושישה עובדים זרים. חבר קיבוץ נוסף נהרג בקרב בכפר עזה. חבר קיבוץ אחד נחטף. למבני הקיבוץ נגרם נזק כבד. הקיבוץ פונה מתושביו במוצאי שבת. ביום שלישי הגיע לקיבוץ מנהל הרפת, תושב אשקלון, ונרצח בידי מחבלים שארבו לו. שני טנקים שהרגו מחבלים הרסו בתוך כך את מכון החליבה.קיבוץ רעים422עשרותחמישהחמישהעשרות מחבלים תקפו את קיבוץ רעים, ובשעות הראשונות הגנה על הקיבוץ כיתת הכוננות שכללה שישה חברים. חמישה מתושבי הקיבוץ נהרגו וחמישה נחטפו.קיבוץ ארז616אחדעם תחילת המתקפה התקשר רבש"ץ קיבוץ ארז, שלא נכח באזור, לקודמו בתפקיד. זה הקפיץ את כיתת הכוננות לעמדות דקות לפני ניסיון החדירה של המחבלים לקיבוץ. שניים מחברי כיתת הכוננות, שהתמקמו בעמדת תצפית גבוהה, פתחו באש לעבר שני טנדרים בכביש הגישה לקיבוץ (לאחר שזוהו כרכבי מחבלים) ובמקום התפתח קרב יריות. לעזרתה של כיתת הכוננות הגיעה תגבורת מקיבוץ אור הנר, והקרב נמשך כשלוש שעות. רוב המחבלים נפגעו בלי שהצליחו לחדור לקיבוץ. בקרב נהרג סרן במילואים אמיר נעים, תושב הקיבוץ וחבר בכיתת הכוננות.ניר יצחק633עשרותכיתת כוננות, טנק מגדוד 77שישה חברי כיתת הכוננות, חבר קיבוץ אחדחמישה בחיים ושלוש גופותבקיבוץ ניר יצחק פעלה כיתת הכוננות מול עשרות מחבלים והצליחה חלקית לעצור את המתקפה, אך ארבעה מחברי כיתת הכוננות נחטפו. המחבלים רצחו שלושה מחברי הקיבוץ (ובהם הרבש"ץ) וחטפו לרצועת עזה מספר לא ידוע של חברים.קיבוץ מגן54030שנייםכיתת הכוננות של קיבוץ מגן הדפה את המתקפה. כוחות צה"ל הגיעו לאזור רק לאחר כשבע שעות. חבר הקיבוץ אבי פליישר נרצח במתקפה, ושני אחרים נפצעו. למחרת שוב היה ניסיון חדירה לקיבוץ; הניסיון נהדף על ידי כוחות צה"ל. ב־9 באוקטובר הקיבוץ פונה.מושב פרי גן249ארבעהבמושב פרי גן ניצלו המחבלים את חסרונם של רוב החברים בחוליית הכוננות, שהיו מחוץ ליישוב, והצליחו לחדור ליישוב ולירות על תושבים. שלושה מחברי כיתת הכוננות של היישוב שלומית בהם הרבש"ץ הגיעו מיוזמתם לסייע בהגנת פרי גן, ולאחר שחלקם נפצעו הוזעקו עוד מחברי כיתת הכוננות של שלומית. בסך הכול השתתפו בקרב 11 מחברי כיתת הכוננות של המושב שלומית; ארבעה מתוכם נהרגו וארבעה נפצעו.קיבוץ יד מרדכי830לפחות 35כיתת כוננות,
שלושה לוחמי מג"ב בבוקר, ובהמשך לוחמי ימ"משני חיילים,
שני אזרחיםלא נכבשעם תחילת המתקפה נפרסה כיתת הכוננות של יד מרדכי לאורך הגדר הדרומית והשער. ההיתקלות הראשונה עם המחבלים הייתה בקרבת השער. למקום הגיעו גם שלושה לוחמי מג"ב, שקיבלו פקודה לחסום את צומת יד מרדכי. החל קרב יריות מול כ־20 מחבלים שהגיעו לשער הקיבוץ על שמונה אופנועים. המחבלים ירו רקטת RPG לכיוון רכבם של אנשי מג"ב. הם החטיאו את המטרה, אך הצליחו לפרוץ את גדר הקיבוץ. ללחימה הצטרפו כמה לוחמי ימ"מ, שהצליחו להרוג את המחבלים. זמן קצר לאחר מכן הגיע לגדר הקיבוץ טנדר נוסף ועליו כשמונה מחבלים. כוח המגן התפצל, איגף את המחבלים והרג אותם. המחבלים לא הצליחו לחדור לקיבוץ.קיבוץ מפלסים1,057מעל 30כיתת כוננות, בשעה 15:00 לוחמי חטיבת כפירארבעה אזרחים, ארבעה לוחמי שב"ככ־30 מחבלים תקפו את קיבוץ מפלסים, ובשעות הראשונות הגנה על הקיבוץ כיתת הכוננות שלו. בצומת הכניסה לקיבוץ רצחו מחבלי חמאס אזרחים, ולאחר מכן פוצצו את שער הולכי הרגל הראשי וחדרו לקיבוץ. ליד רפת הקיבוץ חטפו המחבלים קבוצת עובדים תאילנדים, אך לאחר שספגו ירי מכיתת הכוננות שחררו אותם. המחבלים תקפו את הקיבוץ בשלושה מוקדים, ונהדפו.
בשעה 15:00 לערך חברו אל כיתת הכוננות לוחמי גדוד ההכשרות של חטיבת כפיר. הם סייעו לחברי כיתת הכוננות להדוף את המחבלים, החלו לפנות אזרחים והגנו על גבולות הקיבוץ. בקרב נפצעו מספר לוחמים.

באזור אנדרטת חץ שחור שליד מפלסים נערך קרב קשה בין מאות מחבלים לאנשי שב"כ, ימ"מ וחיל האוויר. בקרבות באזור הקיבוץ נהרגו כ־200 מחבלים. השאר נמלטו, רובם לרצועת עזה.עיקול מפלסיםכ־50בעיקול כביש המכונה 'עיקול מפלסים' ליד קיבוץ מפלסים העמידו המחבלים מארב. כלי רכב חסמו את הציר, והמחבלים ירו בתת־מקלע על כלי רכב שעברו בכביש – בעיקר מבלים שברחו מהמסיבה בנובה.

המחבלים ביצעו וידואי הריגה, אנסו נשים ולאחר מכן שרפו אותן בחיים. בעיקול מפלסים נרצחו כ־50 אזרחים ישראלים, ורבים נחטפו לרצועת עזה.מושב מבטחים455כיתת כוננות עם שלושה כלי נשק, כוחות מיוחדים משעה 14:00חמישהלא נכבשמחבלים הגיעו למושב מבטחים והצליחו להיכנס אליו. מולם עמדה כיתת כוננות ממושב ישע הסמוך, שרק לשלושה מחבריה היו כלי נשק. בקרב נהרגו חמישה מהמגינים, בהם הרבש"ץ דן אסולין. בשעה 14:00 הגיעו כוחות חילוץ מיוחדים.קיבוץ נירים41650תשעה לפחותחמישהאת קיבוץ נירים תקפו כ־20 מחבלים. כיתת הכוננות וקצין משטרה ששהה בקיבוץ ניהלו במשך שעתיים קרב מול המחבלים, כשהם מתבצרים על הסילו. בהמשך הגיע מסוק וירה על מחבלים ששהו מחוץ לגדר. רק לאחר שבע שעות הגיעה למקום תגבורת צה"לית. באירוע נהרגו חמישה מחברי הקיבוץ וחמישה אחרים נחטפו.מושב עין הבשור1,10930–50כיתת כוננות 78 איש, שישה רובים, רכב צה"לי בשעה 08:36לא נכבשבמושב עין הבשור נתקלו המחבלים בכיתת כוננות גדולה, שכללה כ־78 מחברי המושב. כיתת הכוננות הוקמה זמן קצר קודם לכן כדי להתמודד עם גניבת כלי רכב. לכיתת הכוננות היו חמישה כלי נשק ארוכים מסוג M-16 ואקדחים, והיא הצליחה לבלום את המחבלים בשער המערבי. בקרב נפצעו שניים מחברי המושב.קיבוץ גבים619לא נכבשבקיבוץ גבים הגיעו המחבלים עד לגדר וניהלו קרב עם הרבש"צ ואחד מחברי כיתת הכוננות. בסיום הקרב נסוגו המחבלים. שני חברי הקיבוץ שלחמו בהם נפצעו ופונו אחרי שעות ארוכות.מושב יתד57015כיתת כוננות, לוחמי גדוד קרקלמחבלים חדרו
אך נבלמו15 מחבלים על טנדרים ואופנועים תקפו את מושב יתד. חברי כיתת הכוננות של המושב וכן לוחמים מגדוד קרקל, בפיקודה של אור ליבני־בן יהודה, ניהלו קרב עם המחבלים והצליחו לבלום ולהרוג אותם.מנחת שדה תימןשנייםשני מחבלים מהג'יהאד האסלאמי הפלסטיני נלכדו בלילה של 11–12 באוקטובר ליד שדה תימן, כ־35 ק"מ מרצועת עזה.

ערי הנגב המערבי
קרב שדרות
ממוזער|שרידי בניין משטרת שדרות

הקרב בשדרות נמשך מ־7 עד 9 באוקטובר 2023. במהלכו נרצחו ונהרגו 52 ישראלים. המחבלים חדרו לעיר שדרות, ניהלו חילופי אש עם יחידות משטרת ישראל ואזרחים, ורצחו ופצעו רבים. המחבלים כבשו את תחנת המשטרה המקומית. עם הגעת תגבורת של צה"ל נערך קרב קשה על תחנת המשטרה, שנמשך כ־20 שעות. בסופו העדיפו כוחות הביטחון להרוס את הבניין על המחבלים שהתבצרו בו. לפחות 20 שוטרים נהרגו באירוע.

הטבח באופקים

הטבח התרחש בין 7 ל־9 באוקטובר. נרצחו בו 47 מתושבי אופקים. שוטרים, לוחמי ימ"מ, אזרחים חמושים בכלי נשק אישיים, וחיילים בחופשה נלחמו במחבלים במשך שעות. בקרבות נהרגו שמונה שוטרים וחמישה חיילים.

שטחים פתוחים
ממוזער|מחבל עזתי חמוש יורה באישה בקיבוץ עלומים בבוקר 7 באוקטובר
מחבלי חמאס פשטו על יותר מ־30 יעדים אזרחיים בתחומי העוטף, בהם שלוש ערים, מעל 20 קיבוצים, כחמישה מושבים, מסיבת טבע וחוף ים. במקצתם נערכו קרבות הגנה של התושבים ובמקצתם התבצע טבח. המחבלים הרגו למעלה מ־800 אזרחים וחטפו יותר ממאתיים אזרחים וחיילים לרצועת עזה.

הטבח בפסטיבל נובה

ממוזער|קיר המכוניות ליד מושב תקומה, לשם הועברו מאות רבות מהמכוניות מהטבח בפסטיבל נובה
מאה ועשרים מחבלים הגיעו למתחם מסיבת טבע ביער רעים, ירו לעבר המשתתפים והשליכו רימונים. מספר הנרצחים בפיגוע הטרור הגדול בתולדות מדינת ישראל מוערך ב־364 לכל הפחות, 17 מתוכם שוטרים. מאות נפצעו, ומחבלי חמאס חטפו חלק מהמשתתפים לעזה.

מסיבת פסיידאק

מסיבת פסיידאק הייתה מסיבת טבע קטנה שהתקיימה בשטחים החקלאיים שבין ניר עוז לנירים. לפי עדויות של משתתפי המסיבה חמאס לא ידע עליה ולכן לא תקף אותה, אך חלק מהמשתתפים עזבו את מתחם המסיבה לאחר שהחלה מתקפת הטילים בבוקר 7 באוקטובר כדי להגיע למרחב מוגן, ו־16 מהם נרצחו בזמן מנוסתם בכבישים, במיגוניות או בקרבת היישובים הסמוכים.

הטבח בחוף זיקים

במהלך המתקפה, מחבלים פלשו לחוף זיקים (החוף הדרומי ביותר בחופי הים התיכון של ישראל). את הפעולה ביצעה חוליות קומנדו ימי של מחבלי גדודי עז א־דין אל־קסאם, הזרוע הצבאית של חמאס. נרצחו כ־20 ישראלים ששהו בחוף. כוחות מיחידת מגלן הרגו את המחבלים. בין 20 ל־30 אזרחים ברחו מהמחבלים ומצאו מחסה במחנה זיקים.

הטבח בכביש 232

כביש 232 (הכביש הראשי והחשוב של אזור עוטף עזה) נכבש בבוקר המתקפה בידי מאות מחבלים, שארבו בכל צומת ובמספר רב של נקודות בכביש. בכביש זה נרצחו עשרות ישראלים.

 תגובת מערכת הביטחון 

ממוזער|מחבל נוח'בה מסתער לתוך קיבוץ עלומים בעוטף עזה בבוקר שמחת תורהמוצב הפיקוד העליון של צה"ל הופתע לחלוטין מהמתקפה ומהעיתוי שלה. בשעות הראשונות שרר במוצב ערפל קרב כבד בנוגע להיקף החדירה ולגודל האירוע, מה שהקשה באופן ניכר על ניהול מאמצי הבלימה. כשעה לאחר פרוץ המתקפה פרסם דובר צה"ל הנחיות התגוננות לתושבי הדרום והמרכז, וכעבור כשעתיים החל צה"ל בתקיפות ברצועת עזה. שר הביטחון יואב גלנט אישר גיוס מילואים נרחב והכריז על "מצב מיוחד בעורף" בטווח של עד 80 קילומטרים מהרצועה, ובשעה 11:30 נשא ראש הממשלה בנימין נתניהו הצהרה לתקשורת בה הכריז כי "אנחנו במלחמה".

העיכוב בתגובת הכוחות בשטח נבע משילוב של נסיבות מבצעיות ופיקודיות, ובראשן פער מהותי בגיבוש תמונת המצב בקרב הפיקוד העליון. במשך שעות ארוכות סברו הדרגים הבכירים כי מדובר באירועי חדירה נקודתיים בלבד, ולא זיהו בזמן אמת כי מתרחשת פלישה נרחבת בהיקף של אלפי מחבלים. קושי זה החריף נוכח אובדן השליטה על נתיבי התעבורה, כאשר מחבלי חמאס הציבו מארבי נ"ט וצלפים בצמתים מרכזיים, דוגמת צומת שער הנגב וצומת יד מרדכי, ובכך מנעו מכוחות התגבורת לנוע בחופשיות לעבר היישובים. במקביל, שרר אי-סדר בנקודות הכינוס של גדודי הסדיר והמילואים שהוקפצו לגזרה. הכוחות נתקלו בכאוס לוגיסטי והתקשו להבין את שרשרת הפיקוד ואת יעדם המדויק, מצב שהושפע ישירות מכך שמפקדת אוגדת עזה עצמה הייתה נתונה תחת מתקפה וסבלה מקשיי תקשורת חמורים שמנעו ניהול יעיל של הכוחות.

הכרזת "פרש פלשת" ותגובת כוחות המשטרה והימ"מ
עם תחילת שיגורי הרקטות בשעה 06:28 הוזנקו לאוויר שני מטוסי קרב מבסיס חצרים. הם פיטרלו כשעה סביב אסדת הגז "תמר" מחשש לפגיעה בה באמצעות כטב"מ. מבין שתי טייסות מסוקי הקרב, טייסת 113 החזיקה כוננות בצפון וטייסת 190 הייתה בהדממה.

בשעה 06:41 הכריז מפקד מחוז דרום במשטרת ישראל, ניצב אמיר כהן, על קוד "פרש פלשת", שמשמעותו היערכות חירום מול חדירה עוינת והקפצת כלל כוחות המשטרה במחוז לנקודות מפתח. בתוך כ-40 דקות הגיעו ראשוני כוחות הימ"מ לזירות הלחימה, וזמן קצר לאחר מכן חברו אליהם שאר לוחמי היחידה. בקרבות שהתחוללו הרגו לוחמי הימ"מ כ-200 מחבלים, כאשר היחידה ספגה תשעה הרוגים מקרב לוחמיה. במקביל, לוחמי צה"ל ששהו בבסיסים סמוכים, ובהם לוחמי גדוד 13 של חטיבת גולני, יחד עם שוטרי משטרת ישראל, נחלצו להגנה על חלק מהיישובים. עם זאת, כוחם היה דל בהשוואה למספר המחבלים הרב, ורבים מהם נפגעו בקרבות הבלימה.

 המתקפה על מפקדת אוגדת עזה (מחנה רעים) 
כ-15 דקות לאחר תחילת המתקפה, גל מחבלים חמושים היטב, רכובים על טנדרים ואופנועים הגיע אל מחנה רעים, מקום מושבה של מפקדת אוגדת עזה. מפקד האוגדה, תת-אלוף אבי רוזנפלד, דיווח לבור בקריה את פקודת "פרש פלשת" והורה על פתיחת המפקדה החליפית, אך דרכי הגישה אליה נחסמו על ידי מחבלי הנוח'בה. במהלך המתקפה נפגעו התשתיות המבצעיות בבסיס, וחדרי מלחמה הועלו באש או ספגו פגיעות ישירות של פצצות מרגמה. מפקדים מהמטה המבצעי שהוקפצו מבתיהם הופנו למפקדה החליפית. בקרב שנמשך בין 40 ל-60 דקות, הצליחו 30 מחבלים להכניע את שומרי הבסיס ולחדור פנימה. חיילי צה"ל שהיו בחמ"ל האוגדה נעלו את דלת הברזל בכניסה והמשיכו לנהל את הלחימה בגזרה, בעוד הכוחות שנותרו בחוץ נלחמו בפולשים. הקרב על המחנה הסתיים רק לאחר השעה 18:00, בתום 13 שעות לחימה.

 קרבות הבלימה 
תמונת הקרב בשעות הבוקר הייתה של כאוס מוחלט ויוזמות מקומיות נואשות. בעוד הפיקוד העליון ניסה לגבש תמונת מצב ב"בור".לא התקיימה "חזית" מסודרת והשטח היה פרוץ לחלוטין. המלחמה התנהלה בתוך בתים פרטיים, בצירים ראשיים ובשערי הבסיסים. הקרבות נוהלו על מפתן בתיהם של אזרחים, כשהמשפחות נצורות בחדרים הממוגנים. במשך שעות ארוכות הרבש"צים וכיתות הכוננות זעקו בקשר ולא קיבלו מענה, והלוחמים בשטח הרגישו שהם לבד מול נחילי מחבלים. בשלב מסוים תחושת "ערפל הקרב" הוחלפה בתחושת נטישה, כאשר הקריאות לעזרה ברשתות הקשר ובטלפונים נותרו ללא מענה מבצעי. המחבלים לא התמקדו ביעדים צבאיים, אלא ביצעו מסע הרג שיטתי שכלל מארבים על כבישים ורציחת אזרחים נמלטים.

הרוח בשטח היה של ואקום מוחלט. הלחימה לא התנהלה כצבא סדיר המגיב לפקודות משרשרת הפיקוד, אלא על ידי יוזמות מקומיות של יחידים, כיתות כוננות ושוטרים, שנלחמו בנחיתות מספרית וללא תמונת מצב. הלך. היררכיית הפיקוד קרסה, מפקדי אוגדות וחטיבות נלחמו כאחרוני הרובאים, מנותקים מפקודות ומקשר. כוחות לא הגיעו כמסגרות אורגניות בשיירות מסודרות, אלא כ"ערב רב". מפקדים נסעו ברכבים פרטיים בלבוש אזרחי עם אקדח אישי בלבד, וחברו באופן ספונטני לשוטרים ולחברי כיתות כוננות. חיילים תפסו טרמפים דרומה ללא ציוד מלא, וצוותים "הורכבו" תוך כדי תנועה בצמתים על ידי כוחות מעורבים. הלוחמים נתקלו במארבים קטלניים בצמתים, וניהול קרבות כשהם בנחיתות מספרית וללא סיוע ארטילרי או אווירי. התחושה השלטת בקרב המגנים הייתה של בדידות מול נחשול של אלפי מחבלים, כאשר ההגנה על היישובים נשענה על גופם של חברי כיתות הכוננות והשוטרים המקומיים. הלוחמים נאלצו להילחם בתוך תופת של בתים בוערים וגופות מוטלות בדרכים. צוותי ימ"מ ומחלקות חי"ר בודדות נתקלו בנחילי מחבלים של עשרות ומאות חמושים ב-RPG ומקלעים. רבים מהכוחות ספגו נפגעים רבים כבר במכת האש הראשונה, והמשיכו להילחם תוך נחיתות קיצונית.

בשלב הראשון, נועדה הפעילות האווירית לבלום את שטף המחבלים וההמון שחדרו לשטח ישראל דרך הפרצות בגדר המערכת, ובהמשך הופנה הסיוע האווירי לטובת הבסיסים והיישובים. צמד מסוקי קרב, שהיה בכוננות מיידית עבור אוגדת עזה, הגיע למרחב העוטף בין השעות 07:30 ל-08:00 מבסיס רמת דוד שבעמק יזרעאל. מסוק ראשון מבסיס רמון חבר ללחימה בשעה 08:32. במהלך היום, הופעלו עשרה מסוקי קרב מסוג AH-64 אפאצ'י שביצעו 28 גיחות, תוך שימוש בירי פגזי 30 מ"מ ובטילי "הלפייר". במקביל, הופעלו כטמ"מי "זיק" חמושים של חיל התותחנים, שחלקם הגיעו מבסיס פלמחים. בארבע השעות הראשונות ללחימה, תקפו מערכי המסק"ר ומטוסי הקרב כ-300 מטרות, רובן המוחלט היו בשטח ישראל.

בגזרת אשקלון, כוח שמנה 23 לוחמי נוח'בה תכנן לפרוץ לבית הסוהר "שקמה" במטרה לשחרר אסירים ביטחוניים הכלואים בו. כוחות משמר הגבול הצליחו לנטרל בצומת יד מרדכי את המחבלים, שנעו צפונה על גבי שמונה אופנועים לכיוון אשקלון, אשדוד וקריית גת. חלק מהמחבלים שנמלטו מההיתקלות הגיעו לשדרות והשתתפו בקרבות מול צה"ל והמשטרה בעיר. חוליות מחבלים נוספות שתכננו לפשוט על באר שבע נבלמו על ידי כוחות הביטחון, אך הצליחו לחדור ליישובים אחרים.

בדקות הראשונות של המתקפה נכחו מול זיקים שתי דבורות וצרעה מפלגה 916 של חיל הים, מאוישות בלוחמים ולוחמות. סירה מהירה ושש סירות גומי שהובילו מחבלים פשטו על חוף זיקים ועל אשקלון. על כל סירה היו בין 6–8 מחבלים. לוחמי פלגה 916 הטביעו שתיים מתוך שבע סירות חמאס, ופגעו בכל המחבלים שהיו במים. חמש סירות מחבלים הצליחו להגיע לחוף, אך כוחות צה"ל הרגו את רוב המחבלים. כ־20 מחבלים נהרגו. כמו כן, חיל הים פגע בכלי חקלאי שניסה לפרוץ את גדר הגבול בקרבת החוף ובחוליות מחבלים נוספות ביבשה. כך שובשה החדירה מהים ונמנעה פגיעה בשני אתרים אסטרטגיים הסמוכים לחוף העזתי: מתקן קו צינור הנפט ותחנת הכוח רוטנברג באשקלון. עם זאת, חלק מהמחבלים הגיעו אל החוף ופגעו בישראלים. חוליות קומנדו ימי של חמאס נחתו בחוף זיקים ורצחו דייגים ומתרחצים ישראלים.

 הזנקת הכוחות המיוחדים וההתייצבות העצמאית 
בעקבות הכרזת "פרש פלשת", הזניקה חטיבת המבצעים את כלל כוחות הכוננות של צה"ל, לרבות יחידות מובחרות, גדודי צנחנים וביסל"ח. חיילים רבים בשירות סדיר ובמילואים, לרבות קצינים בכירים לשעבר, ירדו דרומה ביוזמתם האישית. לקרבות הבלימה הוזנקו לוחמים מיחידות מיוחדות מגוונות, בהן שלדג, סיירת מטכ"ל, שייטת 13, יהל"ם, הלוט"ר, הימ"ס, היס"מ, החטיבה הטקטית של משמר הגבול, היחידה המבצעית של השב"כ ויחידת מצדה. כמו כן, הוזנקו כוחות ממשמר בתי המשפט, והוכרז מצב חירום מיוחד במערכת המשפט.

בשעות הבוקר הוקפצו שלושה גדודי חי"ר להשתתף בבלימה: גדוד 931 (נח"ל), גדוד 890 (צנחנים) וגדוד קרקל (חיל הגנת הגבולות), לצד לוחמי יחידת עוקץ והיחידה הרב-ממדית. יחידות הקומנדו אגוז, מגלן ודובדבן הוקפצו בשעות הבוקר המוקדמות והשתלבו בקרבות בכפר עזה, כיסופים ונחל עוז. ברמת הפיקוד הבכיר, שני מפקדי אוגדות, תא"ל דן גולדפוס (אוגדה 98) ותא"ל ברק חירם (אוגדה 99), הגיעו עצמאית לשטח, גיבשו תחתם כוחות זמינים וחילקו ביניהם את גזרות האחריות, כאשר על הלחימה הכוללת פיקד מפקד פיקוד הדרום, אלוף ירון פינקלמן.

כמה מסוקי יסעור הטיסו את לוחמי גדוד 890 של הצנחנים. מחבלי חמאס פגעו באמצעות טיל נ"ט במסוק בדרך לקיבוץ כרם שלום, הטייס הצליח לנחות ליד מושב כפר מימון והלוחמים התפנו מהמסוק ללא פגע והביאו להצלת המושב. המסוק נותר בוער בשטח. מסוקי ינשוף הטיסו יחידות שונות, בהן את יחידת דובדבן מאזור מעלה אדומים לאזור פרי גן ובארי.

 חילוץ אזרחים 
במקביל למתקפה, פעלו כוחות צה"ל והמשטרה לחילוץ ישראלים וזרים שנלכדו במוקדי הלחימה, כאשר אזרחים רבים, שהסתגרו בממ"דים, שיגרו קריאות לעזרה לקרוביהם, למשטרה ולכלי התקשורת. במאמץ ההצלה השתתפו גם לוחמים ותיקים וקצינים בכירים במילואים ובסדיר – בהם האלוף (מיל') יאיר גולן, אלוף דוד זיני, אלוף (מיל') נועם תיבון, תא"ל רומן גופמן, תא"ל עופר וינטר, תא"ל יעקב הלר, תא"ל (מיל') אורן סולומון ואל"ם (מיל') ליאון בר שנהרג בקרב – שהגיעו עצמאית לשטח כדי לסייע בלחימה ובפינוי נפגעים. בגזרה האווירית, יחידת 669 חילצה למעלה מ-200 פצועים כבר בשעות הראשונות של הקרבות.

בזירות השונות התרחשו מעשי גבורה והצלה יוצאי דופן. בפסטיבל "נובה" נמלטו האלפים לשדות, לפרדסים ולמסתורים שונים, כשחלקם ניצלו לאחר שהעמידו פני מתים. במוקד זה בלט פועלם של כעשרה אזרחים בדואים שעסקו בחילוץ תחת אש, ושלושה מהם נהרגו בפעילות, וכן פועלו של הפרמדיק עווד דראושה מאכסאל, שנרצח בעת שהעניק טיפול רפואי לפצועים. בקיבוץ בארי, הגיעו סרן (במיל') אלחנן קלמנזון, אחיו ואחיינו מעותניאל, וחילצו כ-100 תושבים מהתופת. במהלך הפעולה נהרג אלחנן ואחיו מנחם נפצע. מאמצי האיתור נמשכו גם ביום השני ללחימה, אליו הצטרפו כ-600 מתנדבים בדואים, רובם משבט אל-עזאזמה. המתנדבים הגיעו רכובים על רכבי שטח ופעלו לאיתור נעדרים וחילוץ מאות אנשים בעשרות מוקדים, כשבשלב מאוחר יותר חברו אליהם גם כוחות משטרה ואבטחה.

 טיהור המרחב והשבת השליטה 
כוחות צה"ל בהיקף משמעותי הגיעו לשטח רק כעבור שעות אחדות מתחילת המתקפה, והחלו בטיהור היישובים. בבוקר ה-9 באוקטובר טרם הושלם טיהור הקיבוצים בארי וכפר עזה, והקרבות בשדרות נמשכו. לקראת הצהריים הודיע דובר צה"ל כי השליטה ביישובים הושגה, אך התריע כי ייתכן ועדיין מסתתרים מחבלים בשטח ישראל. ב-10 באוקטובר, יומיים לאחר מכן, עדיין נרשמו היתקלויות בהן נהרגו 22 מחבלים בשמונה מוקדים שונים.

 המערך הרפואי 

מתקפות חמאס על צוותים רפואיים
מחבלי חמאס תקפו במכוון צוותים רפואיים, אמבולנסים, מרפאות ומתקנים רפואיים. תשעה רכבי הצלה נשרפו והושבתו ואנשי רפואה נרצחו ונפצעו. בקיבוץ סופה הותקף אמבולנס בידי מחבלים. הם ירו בגלגליו ונטרלו אותו. האמבולנס של קיבוץ ניר עוז נשרף כליל בידי מחבלים. בכיסופים ירו מחבלים ברפי סמט, נהג האמבולנס של הקיבוץ ופצעו אותו. על אף פציעתו הוא טיפל בפצוע אחר מהקיבוץ. כשיצא מביתו גילה שהמחבלים פגעו בצורה קשה באמבולנס היישובי. באופקים ירו המחבלים לעבר אמבולנס של מד"א ורצחו את נהגו, אהרון חיימוב. האמבולנס של מנהל תחנת מד"א באופקים, דני שטקרמן, הותקף בידי חוליית מחבלים בצומת אורים ונהגו נפצע. בשדרות, האמבולנס של מתנדב מד"א, חננאל ג'ראפי, נורה בידי מחבלי חמאס. ג'ראפי נפצע, חולץ בידי פרמדיקים מתחנת מד"א בשדרות ופונה לבית החולים. מתנדב מד"א מקיבוץ אורים, דייוויד הולצר, העיד על ירי מכוון לעבר אמבולנס סמוך לאורים, ירי שאף תועד. במסיבה ברעים ירו המחבלים רקטת RPG לעבר אמבולנס שבו היו פצועים ואנשי צוות, האמבולנס נשרף כליל ונרצחו בו כעשרה בני אדם. בין הנרצחים באמבולנס היו שני גבאי ואליקים ליבמן, שגופותיהם זוהו רק זמן רב לאחר הטבח. כן נרצח במסיבה הפרמדיק עווד דראושה בעת שהעניק סיוע רפואי לנפגעים. בקיבוץ כפר עזה פתחו מחבלים מחופשים לחיילי צה"ל באש לעבר אמבולנס של איחוד הצלה, חיילים שהיו במקום הרגו את המחבלים והצוות ניצל. בבארי הותקפה מרפאת היישוב, שבה רוכזו פצועים שנפגעו במתקפה. נרצחו במרפאה בין השאר ד"ר דניאל לוי והפרמדיקית עמית מן, שטיפלו בפצועים. שלוש רקטות שירה חמאס פגעו במרכז רפואי ברזילי באשקלון; רקטות פגעו במחלקות נשים והיריון בסיכון ובאגף בריאות הילד וגרמו נזק רב.

מנכ"ל מד"א, אלי בין, תיאר את תקיפות צוותי ההצלה במכתב למזכ"ל האו"ם: "הפרמדיקים שלנו נמצאו כשהם עדיין עוטים את כפפות הטיפול, כאשר מחבלי חמאס רצחו אותם. נהגי האמבולנסים שלנו נרצחו בדם קר על מושב הנהג בדרכם להציל חיים. האמבולנסים שלנו נשרפו ונפגעו מאש מחבלי חמאס כדי למנוע מהצוותים שלנו להציל חיים באמצעותם". דו"ח של ארגון רופאים לזכויות אדם קבע כי אירועי תקיפת צוותי ההצלה בידי חמאס ב־7 באוקטובר "מצביעים על דפוס פעולה של פגיעה מכוונת בצוותי הצלה ומתקני רפואה", וקרא לחקור את העדויות והדיווחים כפשעי מלחמה.

ויסות פצועים בין בתי החולים
בימים הראשונים למערכה נמתחה ביקורת על משרד הבריאות שלא ויסת את הפצועים בין בתי החולים. רוב הפצועים הועברו לסורוקה ולברזילי, ואילו בתי החולים במרכז שהועמדו במצב חירום לא קיבלו פצועים. גורמים במערך הרפואי אף ציינו שחוסר הוויסות עלה בחיי אדם.

אבידות
הרוגים ופצועים
במתקפה נהרגו ונטבחו כ־ אזרחים ישראלים וזרים, מתוכם  אזרחים,  חיילים,  שוטרים ו־ אנשי שב"כ, שבעה מהם לוחמים מצוות טקילה. בנוסף, כ-251 אנשים נחטפו לרצועת עזה. הזירה הקטלנית ביותר הייתה פסטיבל ה"נובה" ליד רעים, בו נרצחו 364 מבלים ושוטרים. הנרצחת הצעירה ביותר הייתה נעאמה אבו ראשד, עוברית בחודש התשיעי. אימה, סוג'וד אבו ראשד, מהיישוב הבדואי אבו קרינאת, נורתה בבטנה בדרך לחדר הלידה. הרופאים יילדו את נעאמה בניתוח חירום, אך היא נפטרה כעבור 14 שעות. הנרצח המבוגר ביותר היה משה רידלר, ניצול שואה בן 91 מקיבוץ חולית.

יותר מ־3,300 פצועים פונו לבתי החולים, ואזרחים רבים נקראו לתרום דם. שדרת הפיקוד הבכירה של צה"ל והמשטרה ספגה מכה קשה בחילופי האש. בין ההרוגים היו אל"ם אסף חממי (מח"ט דרומית) שגופתו נחטפה לעזה, אל"ם יהונתן שטיינברג (מח"ט נח"ל), אל"ם רועי לוי (מפקד ההיחידה הרב-ממדית), וסא"לים ומג"דים נוספים מסיירת נח"ל וממגלן ושני מפל"גים בסיירת מטכ"ל. משטרת ישראל איבדה 58 שוטרים ולוחמים, בהם 9 לוחמי ימ"מ, המספר הגדול ביותר של הרוגים ליום אחד בתולדות היחידה. המגזר הערבי שכל 21 נרצחים, רובם בדואים שנפגעו מרקטות ומירי ישיר, בהם ארבעה בני משפחה אחת מאל-באט. כמו כן נרצחו עשרות אזרחים זרים, בהם 39 פועלים מתאילנד, 10 סטודנטים לאגרונומיה מנפאל ו-4 אזרחים פיליפינים, 3 פועלים סינים, 2 מטפלים סיעודיים מסרי לנקה, 2 סטודנטים לחקלאות מטנזניה ועובד זר מסודאן. בין ההרוגים בחילופי אש עם המחבלים היה גם ראש המועצה האזורית שער הנגב, אופיר ליבשטיין.

עדויות פורנזיות ותיעודים מהשטח חשפו כי חלק מגופות ההרוגים הושחתו באכזריות, כולל עריפת ראשים, שרפת גופות, מלכוד גופות ברימונים ושרפת אנשים בעודם בחיים. הקלטה של אחד המחבלים מטלפון של אחת הנשים שרצח הוא התגאה באוזני הוריו: "הרגתי עשרה יהודים במו ידיי". בשל מצבן, חלק משרידי גופות הנרצחים אותרו על ידי ארכאולוגים של רשות העתיקות. בנוסף, נאספו עדויות רבות על מעשי אונס, תקיפות מיניות והתעללות מינית אכזריות בנשים ובנערות טרם רציחתן. משרד הבריאות ופסיכיאטרים הזהירו את הציבור מצפייה ב"סרט הזוועות" שהפיק צה"ל מהתיעודים, מחשש לנזק נפשי וטראומה.

על פי תחקירים עיתונאיים ועדויות לוחמים, במהלך הכאוס המבצעי ניתנו בחלק מהגזרות הוראות שנועדו למנוע חטיפת אזרחים וחיילים לעזה "בכל מחיר", באופן שהזכיר את "נוהל חניבעל", אף מבלי לנקוב בו במפורש. התחקירים העלו כי צה"ל הפעיל כוח אש מסיבי, כולל ירי ממסוקי קרב וטנקים, לעבר כלי רכב שנעו בחזרה לרצועה. בדיקות שנערכו לאחר המתקפה על כ-70 כלי רכב במרחב הגדר, ולפי ההערכות, בחלק מהמקרים הירי הוביל למותם של החוטפים ושל החטופים הישראלים גם יחד.
+מספר ההרוגים במספר זירות אזרחיות בולטותזירהמספר הרוגיםהטבח בפסטיבל נובה365הטבח בכביש 232300 ~הטבח בבארי102הטבח בכפר עזה80קרב שדרות52הטבח בניר עוז47הטבח באופקים33הטבח בנתיב העשרה21הטבח בחוף זיקים19הטבח בכיסופים19הטבח בחולית17הטבח בנחל עוז16מתקפת הטרור על ניר יצחק7הטבח ביכיני7

רצח תינוקות ופעוטות
שמאל|ממוזער|260x260 פיקסלים|בני משפחת קדם סימן טוב שנרצחו בטבח בניר עוז
במתקפה נרצחו מספר תינוקות וילדים רכים, בהם העוברית נעאמה אבו ראשד, שיולדה בניתוח חירום לאחר שאימה נורתה בבטנה ונפטרה כ-14 שעות לאחר הלידה. מלבדן, נמנו בין הנרצחים תינוקת נוספת, פעוט בן שנתיים וארבעה ילדים בני חמש. התינוקת מילה כהן, בת עשרה חודשים, נרצחה ביריות בזרועות אביה, אוהד, בתוך הממ"ד בביתם שבקיבוץ בארי. הפעוט עומר קדם סימן טוב, בן שנתיים, נחנק למוות מעשן בממ"ד ביתו יחד עם אחיותיו, ארבל ושחר בנות החמש, לאחר שהמחבלים הציתו את הבית וירו למוות בהוריהם תמר וג'וני, שחסמו את דלת הממ"ד. כמו כן, יזן זכריה אבו ג'אמע, בן חמש, נהרג כתוצאה מפגיעת רקטה סמוך לביתו בערערה, יישוב ללא ממ"דים ואזעקות. איתן קפישטר, בן חמש, נרצח יחד עם אחותו אלין בת השמונה והוריהם יבגני (ז'ניה) ודינה, כאשר מחבלים ירו צרורות לעבר מכוניתם בעת שחזרו לביתם בבאר שבע מקמפינג באזור אשקלון.

 אלימות מינית 

במהלך הטבח ביצעו מחבלי חמאס גם תקיפות והתעללויות מיניות בהיקף נרחב: נגד גברים, נשים ונערות ישראלים. נטען כי ההיקף והשיטתיות של פשעים אלה, לצד הרציחות והעינויים של תושבי ישראל, עונים על ההגדרה של פשעים נגד האנושות, ואף רצח עם. לפי העדויות, הפשעים כללו אונס, אונס קבוצתי, הטלת מומים והשחתה מכוונת של איברי המין של הקורבנות.

מחבלי חמאס שנעצרו על ידי כוחות הביטחון הישראליים הודו כי קיבלו פקודות מפורשות לתקוף מינית נשים ישראליות. על פי עדויות שהגיעו לאיגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל, תקיפות אלה התרחשו בכל הזירות שבהן פעלו מחבלי חמאס במהלך המתקפה, כולל בטבח בנובה, בבתים בעוטף עזה ובבסיסי צבא. מחבל אחד אמר שניתנה לו פקודה לאנוס גופות.

ב־21 בפברואר 2024 פרסם איגוד מרכזי הסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית דו"ח על ההתעללויות המיניות במהלך הטבח. לפי הדו"ח, "מחבלי חמאס תקפו מינית בכל סוגי הזירות ב־7.10, בשיטתיות ובסדיסטיות בלתי נתפסת. לא רק נשים וילדות, גם ילדים וגברים נפגעו. רבים ממעשי האונס בוצעו בצורה קבוצתית, תוך שיתוף פעולה בין המחבלים המתעללים. לעיתים קרובות, בוצע האונס מול קהל – בני זוג, משפחה או חברים – באופן שנועד להגביר את הכאב וחוסר האונים של כל הנוכחים ולזרוע אימה נוספת".

ב־4 במרץ 2024 התפרסם דו"ח של צוות מיוחד של האו"ם לענייני אלימות מינית בסכסוכים. הדו"ח מתבסס על ראיונות עם ניצולים ועדים לטבח, חטופים ששוחררו, אנשי כוחות הצלה, וכן על צילומים מהמתקפה ומפגשים עם נציגים של רשויות וכוחות הביטחון. הדו"ח קובע כי במתקפת חמאס על ישראל ב־7 באוקטובר בוצעו תקיפות מיניות, והפגיעה המינית ממשיכה כלפי חטופות וחטופים המוחזקים ברצועה. עם זאת קובע הדו"ח שלא ניתן לקבוע את היקף התקיפות המיניות, וייתכן שההיקף לא ייוודע לעולם.

חטופים
ממוזער|חטוף מישראל מובא בבוקר המתקפה על ידי אנשי חמאס לבית החולים שיפא בעזה
ממוזער|סרט מודעות צהוב למען החזרת החטופים ביום הזיכרון לחללי מלחמת חרבות ברזל ברמת גן

המחבלים חטפו 251 אנשים וגופות במהלך הטבח משטח ישראל אל רצועת עזה. רוב החטופים היו אזרחים, לרבות נשים, ילדים וקשישים, וכן כמה עשרות עובדים זרים (רובם מתאילנד) ותיירים. רק מיעוטם היו חיילי צה"ל, שנחטפו מהבסיסים הסמוכים לגבול. בנוסף, עוד לפני מתקפת הפתע, החזיק חמאס בארבעה ישראלים: האזרחים אברה מנגיסטו והישאם א־סייד, ובגופותיהם של חיילי צה"ל הדר גולדין ואורון שאול שנהרגו במבצע צוק איתן ב־2014. בסך הכול, לאחר מתקפת הפתע, החזיק חמאס ב־255 חטופים מישראל – חיים ומתים.

מתוך 251 החטופים שנחטפו במהלך הטבח, 166 שוחררו/חולצו בחיים, ו־85 גופות חולצו מעזה. ב-26 בינואר 2026 נמצאה על ידי צה”ל גופתו של החטוף האחרון (רן גואילי) שנהרג וגופתו נחטפה.

נזק לטבע ולרכוש
לפי נתוני רשות המיסים ומשרד האוצר, ביישובי עוטף עזה נאמד הנזק הישיר במעל ל-5 מיליארד שקלים. הנזק לענף החקלאות לבדו מוערך במאות מיליוני שקלים. גורמים באוצר ציינו כי היקף ההרס גבוה פי חמישה מזה שנרשם במערכות ישראל ובמבצעים צבאיים בעשורים האחרונים. למעלה מ-2,000 מבנים בעוטף ספגו פגיעות בדרגות חומרה שונות, ונגרם נזק כבד לתשתיות אזרחיות, בהן כבישים ורשתות חשמל, מים ותקשורת. כ-10,000 כלי רכב הושמדו ויצאו מכלל שימוש. בנוסף, ירי רקטי הסב נזק לאלפי מבנים מטווח הדרום ועד גוש דן. שטחים חקלאיים ושטחי טבע נרחבים עלו באש, ובעלי חיים רבים נהרגו, בהם עשרות כלבים שנורו למוות על ידי המחבלים.ממוזער|צילום לוויין של עוטף עזה מבוקר 7 באוקטובר המראה את השרפות הרבות שנגרמו עקב ירי רקטות והצתות של המחבלים

 מעשי ביזה 
לצד מעשי הרצח, האונס והחטיפות, התרחשה ביישובי העוטף ביזה בהיקף רחב. היא בוצעה ברובה בידי אזרחים תושבי עזה, שהגיעו בעקבות מחבלי חמאס ושאר ארגוני הטרור. בקיבוץ בארי תועדו מעשי ביזה שבהם השתתפו גם נשים וילדים עזתים. לפי הניו יורק טיימס, הבוזזים "התמקדו בהתקפה שלהם על החלקים המערביים של הקיבוץ, האזור שהיה הקרוב ביותר לעזה. הם בזזו את השכונות הללו בית אחר בית". גם מחבלי חמאס השתתפו בביזה. נבזזו גם בעלי חיים. הם בזזו בין היתר ציוד רפואי של ארגון יד שרה. בציוד שנבזז לעזה היו גם 15 טרקטורים גדולים של חברת ג'ון דיר. החברה, שהבחינה בכך, נטרלה אותם מרחוק. מעשי ביזה נרחבים היו גם בקיבוץ ניר עוז שנכבש בידי חמאס למשך שעות ארוכות. משחקי ילדים וחפצים אחרים שנבזזו נמצאו בח'רבת אחזעה בידי כוחות צה"ל, ובחניית בית החולים נאצר בח'אן יונס, נמצא רכב שנבזז. בנתיב העשרה בזזו מחבלים בתי תושבים בזמן שאלו הסתגרו בממ"דים וגנבו כסף ורכוש. בכפר עזה בזזו מחבלים את בית הקפה "קפה בסיבוב", ואחר כך שרפו אותו.

תגובות לאחר המתקפה

תגובות בישראל
ממוזער|כיכר דיזנגוף, 14 באוקטובר
ממוזער|שלט באשדוד עם הכיתוב "7.10.2023 יום אבל לאנושות כולה" במסגרת תערוכת סיפורי גבורה
ממוזער|שלט ברחובות עם הכיתוב "לא נשכח ולא נסלח 7.10.23"

בשעה 08:00 בבוקר המתקפה הכריז צה"ל על מצב כוננות מלחמה, ושר הביטחון יואב גלנט אישר גיוס מילואים נרחב. ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו יצא ב-8:00 והגיע למוצב הפיקוד העליון בערך בשעה 9:00. בשעה 11:30 בבוקר 7 באוקטובר, חמש שעות לאחר תחילת המתקפה, יצא נתניהו אל הציבור בהצהרה ראשונה והודיע: "אנחנו במלחמה". עוד אמר כי הורה לראשי מערכת הביטחון "לטהר את היישובים, לבצע גיוס מילואים נרחב ולהשיב מלחמה שערה בעוצמה ובהיקף שהאויב לא הכיר."

הקבינט המדיני־ביטחוני התכנס לדיון משעה 14:45 עד 16:20. בשעה 22:16 מסר נתניהו הודעה נוספת לתקשורת, שבה אמר כי "צה"ל יפעיל מייד את כל עוצמתו כדי להשמיד את יכולות חמאס". שר הביטחון יואב גלנט אמר ש"נשנה את פני המציאות ברצועת עזה 50 שנה קדימה".

ב־7 באוקטובר בערב, בתגובה לפתיחת המתקפה, חתם שר האנרגיה ישראל כ"ץ על צו המורה להפסיק את אספקת החשמל לרצועת עזה. יומיים לאחר מכן הנחה לנתק את אספקת המים לרצועה.

ב־8 באוקטובר החליט הקבינט המדיני־ביטחוני על "נקיטת פעולות צבאיות משמעותיות" והחלה ההיערכות למלחמת חרבות ברזל.

ב־11 באוקטובר הודיעו בני גנץ ובנימין נתניהו על הקמתה של ממשלת חירום משותפת. נשיא המדינה, יצחק הרצוג, ציין כי "מאז השואה לא נרצחו יהודים רבים כל כך ביום אחד".

חברים בודדים בממשלה הודו בכישלונם. שר האוצר בצלאל סמוטריץ' ערך ב־15 באוקטובר מסיבת עיתונאים ובה אמר כי הוא "לוקח אחריות על מה שהיה ומה שיהיה". "צריך להודות ביושר, כאב ובראש מורכן – נכשלנו. הנהגת המדינה ומערכת הביטחון נכשלה בשמירה על ביטחון תושביה", אמר סמוטריץ'. כמה מחברי הליכוד, דוגמת השר יואב קיש וח"כ אליהו רביבו, קיבלו אחריות וביקשו סליחה מהציבור. ראשי מערכת הביטחון הודו בכישלונם. הרמטכ"ל הרצי הלוי הצהיר ב־12 באוקטובר: "צה"ל אחראי לביטחון המדינה ואזרחיה, ובשבת בבוקר בעוטף עזה לא עמדנו בזה". ראש השב"כ רונן בר כתב באיגרת לעובדי הארגון ולבני משפחותיהם: "לא הצלחנו לייצר התרעה מספקת... האחריות על כך היא עליי". ראש אמ"ן אלוף אהרון חליוה כתב באיגרת לאנשי אמ"ן: "אמ"ן תחת פיקודי כשל במתן התרעה למתקפת הטרור שביצע חמאס... וכראש אמ"ן אני נושא באחריות המלאה לכישלון". אהרון חליוה ומפקד יחידת 8200 יוסי שריאל התפטרו בקיץ 2024. ראש המל"ל, צחי הנגבי, שהעריך לפני המתקפה כי חמאס מורתע, טען: "זאת טעות שלי, שמשקפת את הטעות של כל גורמי ההערכה לאורך שנים רבות". בשב"כ, שלפי התחקיר החיצוני שביצע עמדתו הייתה שחמאס לא מורתע, התפטרו לפחות שישה גורמים ניהוליים־פיקודיים בדרגות בכירות ובדרגות ביניים.

ימים אחדים לאחר המתקפה החלו הפגנות מול הקריה בתל אביב שקראו לשחרור השבויים. בעקבות המתקפה השוו רבים בישראל את חמאס לנאצים ולדאעש.

ב־21 באוקטובר 2023 פורסם ששב"כ הקים גוף ששמו חפ"ק ניל"י, שמטרתו לזהות ולהרוג את כל פעילי הנוח'בה של חמאס שהשתתפו בפשיטה וחזרו לעזה. פורסם שחלק ממשתתפי הפשיטה כבר נהרגו. ב־26 באוקטובר החלה הלחימה הקרקעית ברצועת עזה.

ראשי הממשלה לשעבר נפתלי בנט ויאיר לפיד התראיינו לרשתות התקשורת הזרות, נטלו חלק במערך ההסברה הישראלית במלחמת חרבות ברזל, והצדיקו את התגובה הישראלית. בנט השווה את חמאס לנאצים.

אמנים רבים פרסמו הודעות תמיכה במהלכים הישראלים, וחלקם אף סייעו בתרומות. חלק מהאמנים, בהם עידן עמדי (שהיה לוחם בחיל ההנדסה הקרבית), התגייסו למילואים. אמנים רבים החלו לבטא ביצירתם את שאירע מאז המתקפה.למשל, ראו מלחמת חרבות ברזל במוזיקה

תגובות החברה המוסלמית בישראל ושאר העולם
האיחוד הבין-לאומי של חכמי האסלאם, היושב בקטר, פרסם ב־7 באוקטובר 2023 הודעת תמיכה במתקפת הטרור של חמאס. ב־21 באוקטובר הוא פרסם פסק הלכה שלפיו המתקפה של תושבי רצועת עזה ו"פלסטין" היא ג'יהאד על פי ההלכה, כלומר חובה החלה עליהם לשחרר את אדמתם. פסק ההלכה הדגיש שהסיוע לתושבי עזה ו"פלסטין" הוא חובה הלכתית החלה על כל המוסלמים, כל אחד על פי מעמדו ויכולתו, ובכל אמצעי אפשרי – בהקרבת חיים, בכסף, במילים, בהפגנות, בעמדה מדינית ועוד.

ברשות הפלסטינית
בסקר שנעשה בין 31 באוקטובר ל־7 בנובמבר 2023 בקרב מדגם מייצג של האוכלוסייה הפלסטינית ביהודה ושומרון ובצפון רצועת עזה, הביעו 59% תמיכה חזקה במתקפה ועוד 16% הביעו תמיכה מסוימת. בקרב הנשאלים מיהודה ושומרון הביעו 68% תמיכה חזקה במתקפה, ואילו בקרב תושבי דרום רצועת עזה הביעו רק 47% תמיכה חזקה במתקפה. בסקר שנערך בין 22 בנובמבר ל־2 בדצמבר, בזמן ההפוגה במלחמת חרבות ברזל בנובמבר, ענו 72% מהנשאלים שחמאס פעל בצורה נכונה כשיזם את המתקפה; 82% בגדה המערבית ו־57% בעזה תמכו בכך. בעזה חשבו 37% מהנשאלים שזו הייתה טעות ובגדה המערבית חשבו כך 12%. 89% ענו שחמאס לא ביצע פשעי מלחמה במלחמה. 85% ענו שהם לא צפו בסרטונים שפרסמו כלי תקשורת בין-לאומיים המציגים מעשים או זוועות שביצעו אנשי חמאס נגד אזרחים ישראלים ב־7 באוקטובר, כמו הרג של נשים וילדים בבתיהם, והרוב גם טען שחמאס לא ביצע אותם. באוגוסט 2024 אותרו מסמכים של מנגנון הביטחון הכללי של חמאס, שלפיהם חמאס זייף תוצאות של סקרים בקרב תושבי עזה. לפי המסמכים, כשנשאל הציבור העזתי במרץ 2024 אם החלטת חמאס לתקוף את ישראל ב־7 באוקטובר הייתה נכונה, 64.4% השיבו כי היא הייתה שגויה. אבל חמאס שינה את התוצאות ופרסם ש־71.3% תמכו במתקפה על ישראל (בתוצאות האמת רק 30.7% תמכו במתקפה). לפי גורמים פלסטיניים, חמאס ידע את תוצאות האמת אך העביר לסוקר תוצאות מזויפות במשך יותר משנה.

מחמוד עבאס כינס ב־7 באוקטובר ישיבת חירום של הרשות הפלסטינית, שבה הדגיש את זכותם של הפלסטינים להגן על עצמם. לאחר כמה ימים הוא גינה פגיעה באזרחים על ידי שני הצדדים. לדבריו הרשות הפלסטינית התנגדה לאלימות ותמשיך בפעולה פוליטית להשגת מטרותיה. בהמשך הוא פרסם ציוץ שבו גינה את מתקפת חמאס, אך מחק אותו. במהלך הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל עבאס קרא לחמאס "להשלים במהירות" את עסקת החטופים, כדי "לחסוך מהעם הפלסטיני אסון נוסף עם השלכות לא פחות חמורות מהנכבה של 1948".

מוחמד אשתייה, ראש ממשלת הרשות הפלסטינית, סירב לגנות את המתקפה וטען שהאשמה היא על ישראל, שכן הפלסטינים קוראים כבר 75 שנה לפתרון של בעיית הנכבה וגינוי צריך להיות על הרג כל אזרח. עבאס זכי, חבר הוועד המרכזי של פת"ח, הודה לחמאס על ביצוע המתקפה. בתגובה, נאמר בפת"ח שעבאס זכי מייצג את עצמו ולא את עמדות פת"ח. ג'מאל חווייל, חבר המועצה המהפכנית של פת"ח, אמר: "ברצון אללה, נראה בגדה המערבית מראות דומים כמו שעשינו בעוטף עזה. כוחות הביטחון של הרשות צריכים להצטרף ללחימה". לדבריו, בפת"ח צריכים לוותר על תמיכה בפתרון שתי המדינות.

ב־19 בנובמבר 2023 הפיצה הרשות הפלסטינית בעולם מסמך, שבו טענה כי צה"ל הוא שהרג את המבלים במסיבת נובה. למחרת הסירה הרשות הפלסטינית את המסמך מהאתר שלה ומחשבונותיה ברשתות החברתיות, ולפי דובר המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית, הרשות הפלסטינית הבהירה שהמסמך אינו משקף את עמדתה הרשמית.

בסוף נובמבר 2023 אמר ג'יבריל רג'וב שמתקפת הפתע הייתה תגובה טבעית לכיבוש של ישראל וחלק ממלחמת ההגנה של הפלסטינים.

בסוף דצמבר 2023 אמר אוסאמה אל־עלי, השגריר הפלסטיני בעמאן וחבר המועצה הלאומית הפלסטינית המייעצת לתנועת הפתח, שחמאס עשה טעות והביא "100 קטסטרופות על עזה".

לאחר ביקורת של חמאס על החלטתו של אבו מאזן למנות ראש ממשלה פלסטיני חדש, מוחמד מוסטפא, יצא הפתח במתקפה נגד חמאס והאשים אותו כי יזם את המתקפה של 7 באוקטובר 2023 בלי להתייעץ עם המערכת הפלסטינית, ובכך כפה עליהם אסון "גדול יותר מהנכבה של 1948".

בקרב ערביי ישראל
חבר הכנסת איימן עודה טען כי דבר אינו מצדיק פגיעה בחפים מפשע וגינה את התנהגות חמאס, שהרג יהודים וערבים בישראל. הוא גם גינה פגיעה בחפים מפשע בעזה, וטען כי שלום על בסיס שתי מדינות הוא הדרך למנוע פגיעות כאלה. כן פנה עודה לאזרחים ערבים בישראל וביקש מהם להימנע מאלימות.

בזמן המתקפה היו כמה יוזמות של ערבים ישראלים לאיתור נעדרים, חילוץ וטיפול רפואי בישראלים מתוך שטחי האש, תוך סיכון חייהם של המחלצים שחלקם נהרגו במסגרת פעילותם. בדואים כתבו שהם רוצים להתנדב ללחימה במסגרת צה"ל והמשטרה, ולסייע בכל דרך אפשרית. חבר הכנסת אחמד טיבי הקים מוקד סיוע לאזרחים יהודים וערבים שמופעל בידי מתנדבים יהודים וערבים, בין היתר לשם סיוע למשפחות נעדרים. עמותת "נשים בדואיות למען עצמן" פתחה חמ"ל למען תושבי הדרום שנפגעו, בדואים ויהודים. החמ"ל מעניק סיוע במוצרים ובתמיכה נפשית.

מייד אחרי המתקפה הוקם "משמר לשותפות ערבית־יהודית בתל אביב–יפו" המונה כ־500 אנשים, יהודים וערבים. מטרת המשמר להגיע לנקודות חיכוך אפשריות ולהרגיע מתחים. אמיר בדראן, פוליטיקאי מקומי הקשור ליוזמה, שוחח עם ארגוני ערבים כמו האגודה למען ערביי יפו, המועצה האסלאמית הנבחרת ביפו, ועדי שכונות ערביות, שייח'ים ואימאמים וטען כי כולם מזועזעים מהמתרחש ופועלים כדי למנוע אלימות והסתה. יוזמה דומה קיימת כבר שנתיים בין יישובים בכרמל ותושבי פוריידיס. קבוצה של כ־600 תושבים בחיפה, ערבים ויהודים, נרתמה למען ניקוי מקלטים ציבוריים בעיר.

באום אל־פחם יזמה תנועת חיראק שיירת מכוניות לתמיכה בחמאס. מארגן ההפגנה נעצר. אוניברסיטת חיפה השעתה ארבעה סטודנטים ערבים שהביעו תמיכה בחמאס ברשתות החברתיות.

תגובות בעולם

לוחמה פסיכולוגית והפצת מידע כוזב

מידע כוזב שהפיצו ישראלים
מייד לאחר המתקפה התפרסמו בישראל פרטי מידע כוזב או פייק ניוז רבים. הטבח גרר הפצת עדויות שגויות וסיפורי זוועות שלא כולם קרו במציאות. בין השאר, פורסמו דיווחים שגויים על עריפת ראשים של תינוקות ; סיפור על תינוק שהוכנס לתנור התגלה כלא נכון; "ידיעה" נוספת הייתה על אישה בהיריון שבטנה שוספה, כשהעובר עוד מחובר לחבל הטבור, כחלק מהטבח בבארי – אך הגורמים הרשמיים הכחישו שדבר כזה קרה; פורסם סרטון שמציג כביכול את אנשי חמאס רוצחים אישה בהיריון עם העובר שלה – אך התברר שזה סרטון משנת 2018 שמקורו באתר מקסיקני; "ידיעה" נוספת הייתה על שמונה תינוקות וניצולת שואה בשם ג'ניה שנרצחו בקיבוץ בארי – אך הקיבוץ הכחיש זאת, ולפי אתר נפגעי פעולות האיבה בבארי נרצחה תינוקת אחת: מילה כהן; כמו כן, מכתב ששלחה שרה נתניהו לג'יל ביידן כלל מידע שלא אומת.ראו מידע כוזב במלחמת חרבות ברזל#עדויות כזב הנוגעות לאירועי 7 באוקטובר למידע מפורט נטען גם שארגון זק"א הפיץ דיווחים על זוועות שלא התרחשו, כדי להשיג חשיפה תקשורתית.

תאוריות קונספירציה שהופצו בישראל
שעות ספורות אחרי תחילת המתקפה, בבוקר 7 באוקטובר, פורסמה ברשתות תאוריה שלפיה המתקפה היא מזימה של אהוד ברק, אסמאעיל הנייה וראש השב"כ רונן בר, ומטרתה להחליש את בנימין נתניהו. לפי תאוריה זו, ההסכם בין השלושה היה שלא יהיו הרוגים, אך הביצוע השתבש. התאוריה הועלתה בחשבון טוויטר בשם "אמת" (emet), בצירוף סרטוני חמאס מהמתקפה המוכיחים כביכול את אמתותה. בעל החשבון כתב שבסרטונים מהמתקפה נראים אנשים לבושים חולצות טי בצבע טורקיז, ואלו ישראלים המסייעים לחמאס. בין היתר הוא הצביע על תמונה של אדם לבוש חולצה כזאת, והוכיח כביכול שזהו שוטר ששמו אלון ברד, שנהרג במתקפה, והוא בוגד שסייע לחמאס.
לחשבון היו אלפי עוקבים שהדהדו את התאוריה, ביניהם חברי כנסת ואנשי תקשורת, והיא התפשטה במהירות.
"בוגדים מבפנים" הפך מייד לטרנד בטוויטר, ובמדינות שונות פורסם שישראל עמדה מאחורי המתקפה. גם חמאס פרסם את הטרנד הזה.

אשתו של השוטר שנהרג, שהואשם בבגידה, הגישה תלונה במשטרה נגד חשבון הטוויטר "אמת". החשבון נסגר ובעל החשבון, אריה חלאטניק, נלקח לחקירה. אשתו של השוטר קיבלה איומים עליה ועל ילדיה.

ארגוני ביון איראניים ורוסים סייעו להפצת תאוריות הקונספירציה באמצעות חשבונות אנונימיים ברשתות. לטענת מומחים בתחום, מטרת ההפצה של ידיעות כזב היא העמקתו של שסע חברתי על ידי הפצת שקרים. גם גורמים בתוך ישראל הפיצו את תאוריות הכזב באמצעות חשבונות אנונימיים ברשתות. כך למשל נתי ייני, מורה להיסטוריה בתיכון אהל שם ברמת גן, פרסם תאוריות קונספירציה בחשבון פיקטיבי בטוויטר בשם "Judeoespañol".

יאיר נתניהו, בנו של ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו הוא אחד המפיצים המרכזיים של התיאוריה הזו. נתניהו האב סירב להכחיש או להתייחס בפומבי לתיאוריה. בפברואר 2026 הכחיש ראש השב"כ, דוד זיני, את התיאוריה בפומבי.

הפצת מידע כוזב על ידי חמאס
בעולם נשמעו תלונות על כך שחמאס מפיץ מידע כוזב ברשתות החברתיות בנוגע למתקפה על ישראל. האיחוד האירופי התלונן לאילון מאסק כי X משמשת להפצת מידע כוזב על המלחמה וכי "תוכן אלים וטרוריסטי לא הוסר מהרשת החברתית". האיחוד איים בהטלת עיצומים כספיים על הרשת. הניו יורק טיימס טען שחמאס ניצל את הקושי באכיפת מדיניות התוכן של X, והפיץ סרטונים אלימים בתפוצה רחבה במטרה לעורר אימה. לטענת מומחים, בוטים וחשבונות מזויפים שמפעילים איראן, חמאס והג'יהאד האיסלאמי מפיצים פייק ניוז ונרטיבים שמשרתים את חמאס. בתגובה אמרה מנכ"לית X, לינדה יאקרינו, כי הרשת הסירה מאות חשבונות שקשורים לחמאס ומחקה או תייגה עשרות אלפי תכנים מאז פרוץ המלחמה.

מיזמים ופעולות בעקבות המתקפה
פעילות החברה האזרחית בישראל
ממוזער|דגלי ישראל להבעת תמיכה בכוחות הביטחון, בכיכר השוטר ברעננה – אוקטובר 2023
ממוזער|קיר זיכרון במרכז אשדוד לזכר קורבנות המתקפה, ציור גרפיטי של דודי שובל (ONE LOVE)
לצד התגייסות ללחימה קמו בישראל יוזמות רבות מצד ארגונים וקבוצות תמיכה בנושאים שונים. בכלל זה תמיכה במשפחות הנפגעים והנופלים, תמיכה במשפחות המפונות מעוטף עזה, סיוע למשפחות הנעדרים, תרומות לחיילי צה"ל, מבצעי הסברה ברשתות החברתיות בעולם, תיעוד עדויות ועוד. בתי מלון, קיבוצים ובתי הארחה אירחו משפחות שעקרו מבתיהן; נתרמו מוצרי מזון, בגדים, צעצועים ועוד למשפחות; ניתנו תרומות בכסף או בעבודה; הוענק סיוע נפשי לנפגעי חרדה ולאנשים שאיבדו קרובי משפחה; ניתנו תרומות דם; משלוחי מזון נשלחו לחיילים ולצוותים רפואיים, וכיוצא באלה.

חברות עסקיות רבות נרתמו לעזרה, ביוזמות מרובות ומגוונות. כך למשל פורום העסקים, ששותפות בו 200 החברות הגדולות במשק, החל לחלק כרטיסים דיגיטליים לכל משפחה בעוטף עזה, על סך 1,000 ש"ח לכל נפש. הבנקים הגדולים בישראל העמידו עשרות מיליוני שקלים לטובת הנפגעים במתקפה, וכך גם קבוצת עזריאלי, שהודיעה על תרומה של 40 מיליון שקלים לטובת עמותות וארגונים המסייעים לחיילים ולמשפחות. גם חלק מארגוני המחאה נגד הרפורמה המשפטית, ובראשם אחים לנשק, השתמשו בתשתית הארגונית שלהם, שנוצרה בתשעת חודשי המחאה, כדי לסייע לניצולים וללוחמים בדרכים שונות ומגוונות.

ב־7 בנובמבר 2023, יום ה־30 לטבח, הוקם מול הכנסת מאהל הנרצחים על שם תום גודו. יעקב גודו ותת־אלוף במילואים דוד אגמון קבעו את מושבם במאהל מהקמתו בקריאה לנתניהו להתפטר ולקבל אחריות לאסון שבעה באוקטובר.

צעדים משפטיים
אל מחבלי חמאס ב־7 באוקטובר הצטרפו עיתונאים ערבים מעזה – עובדים של אמצעי תקשורת בין-לאומיים – שסיקרו את המתקפה ואת הטבח. 14 תובעים כלליים במדינות שונות בארצות הברית הזהירו ב־7 בדצמבר את מערכות התקשורת של "ניו יורק טיימס", CNN, וסוכנויות הידיעות AP ורויטרס כי הם נמצאים כעת "תחת השגחה" בשל כך. בתחקיר של Honest Reporting מינואר 2024, הובאו סרטונים המתעדים צלמי עיתונות בעזה שעובדים עם כלי תקשורת בעולם, כמו רויטרס ו־AP, מביעים שמחה לנוכח שידור צילומים מתוך לינץ' שביצעו מחבלי חמאס בחייל צה"ל. כמו כן תועדו עיתונאים הקוראים להצטרף למחבלים שחדרו לישראל. תמונות מהטבח, שצילם אותו צלם שתיעד את הלינץ' בחייל, נבחרו ל"תמונות השנה" לשנת 2023 בניו יורק טיימס ורויטרס.

לקראת סוף ינואר 2024 הציגה ישראל האשמות חמורות נגד סוכנות אונר"א, לפיהם 12 מעובדי הסוכנות היו מעורבים בטבח שבעה באוקטובר. בתגובה, מדינות מערביות ובראשן ארצות הברית השהו את הסיוע לאונר"א. בפברואר עדכנה ישראל את מספרם של עובדי אונר"א המעורבים במתקפה ל־30, ואף טענה שקרוב ל־1,500 מעובדי אונר"א ברצועת עזה הם פעילי טרור. ב־28 באוקטובר 2024 נחקק ברוב של 92 חברי כנסת חוק האוסר פעילות של אונר"א במדינת ישראל, מבטל את סמכויותיה ואוסר על כל קשר איתה.

ב־1 ביולי 2024 הגישו בארצות הברית הליגה נגד השמצה ומשרד עורכי הדין קראול, בשם יותר מ־100 תובעים, תביעה נגד איראן, סוריה וצפון קוריאה על תמיכתן במתקפת הטרור של חמאס ב־7 באוקטובר.

משרד המשפטים של ארצות הברית הגיש כתבי אישום נגד שורת בכירי חמאס בגין מעורבותם במתקפה של 7 באוקטובר.

ביוני 2025 הגיעה לישראל משלחת של ה־FBI והחלה לחקור את הפשעים שנעשו נגד אזרחים אמריקאים ב־7 באוקטובר.

קריאות להכרה ברצח עם
ב־16 באוקטובר 2023 פורסם מכתב פתוח, שנחתם על ידי כ־240 מומחים משפטיים, והכריז שמתקפת חמאס ב־7 באוקטובר 2023 הייתה "פשע של רצח עם". על פי המכתב, "מאחר שהמעשים הנוראיים הנרחבים הללו בוצעו מתוך כוונה להשמיד, כולה או חלקה, קבוצה לאומית – ישראלים – ככל הנראה הם מהווים פשע בין־לאומי של רצח עם". המכתב אושר על ידי מומחים משפטיים ממוסדות בולטים, כולל בתי הספר למשפטים של הרווארד וקולומביה, קינגס קולג' בלונדון והאוניברסיטה העברית בירושלים. דן אלדד, לשעבר ממלא מקום פרקליט המדינה, מילא תפקיד מרכזי בניסוח המכתב. על המכתב חתם גם מרכז ראול ולנברג לזכויות אדם, בראשות שר המשפטים הקנדי לשעבר, ארווין קוטלר.

על פי אמנת רצח העם משנת 1948, רצח עם דורש הן כוונה לרצח עם ("כוונה להרוס, באופן כולל או חלקי"), הן מעשים שבוצעו להשמדת "קבוצה לאומית, אתנית, גזעית או דתית" בכוונה זו; המעשים יכולים להיות כל אחד מהסעיפים הבאים:

מעשים ענישים כוללים רצח עם וגם שותפות וניסיון, קשירת קשר או הסתה לביצוע רצח עם, ולצדדים לאמנה יש חובה למנוע ולדכא אותם.

בחקיקה הישראלית ב, שנחקק מכוח האמנה בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם, נאמר בדברי הפתיחה לחוק: 

ב־17 באוקטובר 2023 פרסם Genocide Watch "התרעת חירום לרצח עם", וקבע כי "חמאס תקף את הישראלים פשוט כיוון שהם ישראלים. זה היה הטבח הקטלני ביותר ביהודים מאז השואה. איראן, חמאס, חזבאללה והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הביעו את הכוונה הג'נוסיידית שלהם להשמיד את עם ישראל. מעשי הטבח של חמאס היוו מעשי רצח עם. ההתקפות היו גם פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה". ב־24 באוקטובר 2023 פרסם המכון עצומה, שבה טענו חוקרי שואה ורצח עם, בהם פרופ' גרגורי סטנטון ופרופ' ישראל צ'רני, כי פעולות חמאס נגד אזרחים ישראלים במהלך טבח שבעה באוקטובר נחשבות כרצח עם ופשעים נגד האנושות. ההצהרה קוראת למועצת זכויות האדם של האו"ם, לעצרת הכללית של האו"ם, למשרד היועץ המיוחד של האו"ם למניעת רצח עם ולמועצת הביטחון של האו"ם לחקור, לגנות ולהפנות את המצב לבית הדין הפלילי הבין־לאומי (ICC). העצומה גם קוראת להכיר במעשים אלה כרצח עם, פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה. העצומה פונה למדינות החברות באו"ם להשתמש בבתי משפט לאומיים לצורך הליכים משפטיים נגד האחראים לרצח העם.

ב־23 באוקטובר פרסם המכון הישראלי לדמוקרטיה מאמר מאת פרופ' עמיחי כהן, ובו נאמר כי "ההתקפה של החמאס התבצעה כחלק מפשע של רצח עם."

עורך דין המייצג את משפחותיהם של תשעה קורבנות ישראלים מהתקפת חמאס ב־7 באוקטובר הגיש בנובמבר 2023 תלונה לבית הדין הפלילי הבין-לאומי (ICC), המאשימה את חמאס ברצח עם. עורך הדין אישר שהוא והצוות המשפטי שלו אימתו את הלגיטימיות של ההאשמה ב"רצח עם" בהתאם לחוק.

ד"ר הילי מודריק־אבן חן, מרצה בכירה למשפט בין־לאומי ציבורי ויו"ר המרכז האוניברסיטאי למחקר ולמידה של רצח עם, טענה כי הפשעים שביצע חמאס ב־7 באוקטובר מהווים פשע של רצח עם. היא מצביעה על אמנת חמאס הקוראת לחיסול מדינת ישראל ועל ההסתה הנרחבת נגד יהודים וישראלים המוטבעת במספר היבטים של התשתיות, התרבות והתקשורת בעזה, כמעידות על כוונה ספציפית להשמיד את האוכלוסייה היהודית והישראלית בישראל.

לפי האקונומיסט, לוחמי חמאס שהשתתפו במתקפה ב־7 באוקטובר ביצעו פעולות בהתאם לכוונות רצח העם המתוארות באמנת היסוד של חמאס.

בדצמבר 2023 סיירו נציגי משפחות חטופים בכפר עזה ובאזור המסיבה ברעים עם כרים קאן, התובע הראשי של בית הדין הפלילי הבין-לאומי בהאג, ודרשו ממנו להביא את מחבלי חמאס לדין על פשעים נגד האנושות ורצח עם.

באוגוסט 2025 פורסם מאמר מאת אברהם שלו, חוקר מפורום קהלת, על ידי אוניברסיטת קיימברידג' הבוחן מבחינה משפטית האם טבח 7 באוקטובר תואם את הגדרת רצח עם על פי החוק הבין-לאומי.

לקחים במערכת הביטחון
כלקח ממתקפת הפתע הואצו תוכניות להקמת כיתות כוננות ברחבי הארץ. עד 1 בנובמבר 2023 הוקמו יותר מ־700 כיתות כוננות משטרתיות. ב־7 בדצמבר הושקה תוכנית "משיב הרוח" להקמת כיתות כוננות צה"ליות באזורי הגבול ולחימושן.

בינואר 2024 החל צה"ל להוסיף ברמת הגולן מכשולים כנגד תקיפה ממונעת על גדר המערכת, להקים יחידות חדשות ולארגן מחדש יחידות קיימות – הוא הקים את חטיבת השומר (855) ואת פלס"ר הגולן, הסב את חטיבת החרמון לחטיבת ההרים והחל בהקמת אוגדה 96, אוגדת מילואים קלה בפריסה ארצית.

משטרת ישראל רכשה כלי רכב ממוגני ירי וכלי שיט ממוגן ירי.

במאי 2024 פורסם כי צה"ל מקים קו ביצורים שני בגליל.

בין אוקטובר 2023 ליוני 2024 משרד הביטחון רכש נשק, תחמושת וציוד צבאי, בסכום של כ־75 מיליארד שקל מחברות ישראליות. כמחצית מהרכש הוא באמצעי לחימה מהחברות הביטחוניות הגדולות – רפאל, אלביט והתעשייה האווירית – וכמחצית מחברות וספקים קטנים.

תחקירים

 צה"ל 
לדברי העיתונאי בן כספית, ב־8 באוקטובר 2023 הקים מפקד יחידה 8200 צוות בדיקה בראשות מפקד היחידה לשעבר דני הררי. הקמתו והרכבו קיבלו את אישורם של ראש אמ"ן והרמטכ"ל, אף שהרמטכ"ל חזר בו מהקמת צוותי תחקיר. צוות הבדיקה סיים את התחקיר בתחילת פברואר 2024. התחקיר הקיף בין 600 ל־800 עמודים ומצא ליקויים שונים, מקצתם חמורים, בתחומים של עיבוד המודיעין, קבלת ההחלטות, שיטות העבודה ועוד. הדוח אמור היה להיות מוצג לבכירי 8200 אך נגנז. בהמשך נערך תחקיר גם ב־8200.

ב־4 בינואר 2024 פורסם שהרמטכ"ל הרצי הלוי הקים צוות בכירים, לרבות רמטכ"ל לשעבר, שיתחקרו את מלחמת חרבות ברזל, את מחדל 7 באוקטובר, את ההכנות לתמרון ואת הלחימה בתוך הרצועה. ב־25 בינואר, בעקבות ביקורת של הדרג הפוליטי על מהלך זה, החליט הרמטכ"ל להקפיא את עבודת הצוות.

ב־22 באפריל 2024 הודיע ראש אגף המודיעין אהרון חליוה כי יתפטר בתום השלמת שלב התחקירים ולאחר שימונה לו מחליף, עוד קרא להקמת ועדת חקירה ממלכתית. היועצת המשפטית לממשלה תמכה בהקמת ועדת חקירה ממלכתית בטיעון כי זהו המנגנון החוקי המתאים לבחינת סוגיות בהיקף ובמידת החשיבות הלאומית של אירועי המלחמה.

צה"ל פרסם תחקירים מרכזיים ב־27 בפברואר 2025 ותחקירים על זירות הקרב פורסמו בחודשים שלאחר מכן. עיקרי תחקיר השב"כ הוצג לציבור ב־4 במרץ 2025.

 מבקר המדינה 
בדצמבר 2023 פורסם דו"ח מיוחד מטעם מבקר המדינה בנושא תלונות הציבור בשבועות הראשונים של מלחמת "חרבות ברזל". הדו"ח מצביע על שורה של כשלים באופן הטיפול בעורף האזרחי.

מבקר המדינה החל לבחון את ההתנהלות שקדמה ל־7 באוקטובר. הוא ציין כי "ככל שתוקם ועדת חקירה יקבעו גבולות גזרה ביחס לנושאים שנבדקו". הרמטכ"ל הרצי הלוי וראש השב"כ רונן בר התנגדו לכך, בטענה כי מעולם לא נערכה ביקורת על צה"ל תוך כדי מלחמה, וכי הדבר יפגע בלחימה. הם אף עתרו לבג"ץ בבקשה להוציא צו על תנאי כנגד המבקר. בג"ץ סירב לבקשה. לאחר שנכשלו מול בג"ץ הודיעו הרמטכ"ל וראש השב"כ בסוף מאי כי ישתפו פעולה עם המבקר בתחומים שאינם מוגדרים כ"תחומי ליבה" ואינם עוסקים במחדל 7 באוקטובר. ב־16 ביוני הוציא בג"ץ צו ביניים המקפיא את הליכי הביקורת של מבקר המדינה.

בפברואר 2025 פורסם דו"ח מטעם מבקר המדינה העוסק בטיפול בצורכי האוכלוסייה לאחר אירועי 7 באוקטובר בארבעה תחומים: תחום בריאות הנפש, מרכזי החוסן, סיוע לנפגעים וצוותי החרום הקהילתיים. בתחומים השונים נמצאו אי מוכנות וליקויים שהובילו לחוסר מענה מספק לאזרחים.

בפברואר 2025 פורסם דו"ח מיוחד מטעם מבקר המדינה העוסק בהליכי השיקום של נפגעי שבעה באוקטובר. מהדו"ח עלה כי קיימים לקויים רבים בהליכי השיקום של יישובי הנגב המערבי, קהילותיהם ותושביהם שנפגעו בטבח.

בספטמבר 2025 פורסם דוח מטעם מבקר המדינה העוסק בניהול הממשלתי של התחום האזרחי במהלך מלחמת חרבות ברזל. הדוח מזהה כשלים מתמשכים בהיערכות הממשלתית לחירום מאז מלחמת לבנון השנייה, וקובע כי ממשלות ישראל, ובראשן ראש הממשלה בנימין נתניהו, לא השלימו את הסדרת הסמכות והאחריות הכוללת לניהול ההיבטים האזרחיים בעורף בעת מלחמה. בפרט, הדוח מציין אי־הצלחה בהקמת גוף מתכלל בעל סמכות לטיפול אזרחי, מה שהוביל לחוסר בהירות, כפילויות תפקודיות וקושי במתן מענה הולם לאוכלוסייה.

ב-5 בפברואר 2026 פרסם נתניהו את תשובותיו למבקר המדינה. במסמך האשים נתניהו גופי המודיעין והביטחון באחריות למחדל, ואת הסיבות לכישלון האסטרטגי ייחס לנסיגת צה"ל מלבנון בשנת 2000 ולהתנתקות בשנת 2005. עיתונאים טענו שהמסמך רצוף שקרים. גם הרמטכ"ל לשעבר גדי איזנקוט טען שהמסמך "שקרי ומניפולטיבי", וכך טען גם ח"כ יואב גלנט, ויו"ר האופוזיציה יאיר לפיד מתח ביקורת על פרטים שונים במסמך. לעומתם זכה המסמך לתמיכתו של ינון מגל.

 הקמת ועדת חקירה ממלכתית 
לאורך התקופה שחלפה מאז מתקפת שבעה באוקטובר, עמדתו של בנימין נתניהו בנוגע להקמת ועדת חקירה ממלכתית התאפיינה בדחיית ההחלטה, ובניסיונות לעצב את מנגנון החקירה. בראשית המלחמה, הקו המוביל היה התנגדות גורפת לעיסוק בחקירות תוך כדי הלחימה, תחת הנימוק שעל הדרג המדיני והצבאי להיות ממוקדים אך ורק בניצחון, ושאלת האחריות תידון "ביום שאחרי". ככל שנקף הזמן והלחץ הציבורי והמשפטי גבר, נתניהו החל להביע התנגדות להקמת ועדת חקירה ממלכתית.

בשלב זה, עבר נתניהו מהשהיה טקטית לניסיונות אקטיביים לעיצוב מחדש של מנגנון הבירור, כך שיהיה נוח יותר עבורו פוליטית. הוא החל לקדם חלופות שונות שיאפשרו לדרג הפוליטי שליטה על הרכב הוועדה ועל המנדט שלה. זאת בניגוד לעמדת היועצת המשפטית לממשלה, שהבהירה כי רק ועדת חקירה ממלכתית בלתי תלויה תספק לישראל הגנה משפטית בזירה הבין-לאומית ובבית הדין הפלילי הבין-לאומי. למרות זאת, נתניהו ניסה לקדם רעיונות כמו "ועדת בדיקה ממשלתית", שבה לממשלה תהיה דריסת רגל במינוי החוקרים. בנוסף, נתניהו חזר על המסר כי החקירה לא צריכה להתמקד רק בכשל המודיעיני והמבצעי של 7 באוקטובר, אלא לבחון תהליכים היסטוריים ארוכי טווח (כגון הסכמי אוסלו וההתנתקות), דרישה שנתפסה כניסיון להרחיב את היריעה כדי לדלל את האחריות הישירה של הדרג המכהן.

ביולי 2024 הוקמה ועדת החקירה האזרחית לאסון ה־7.10, התארגנות אזרחית בראשות השופט גדעון גינת, שהחלה באיסוף מידע והסקת המסקנות, כצעד מקדים עד לכינונה של ועדת חקירה ממלכתית רשמית. ב־26 בנובמבר 2024 פרסמה הוועדה את הדו"ח המסכם את ממצאיה.

תיעוד
יחידת דובר צה"ל הפיקה את "סרט הזוועות" – סרטון בן 47 דקות ובו תיעוד ממצלמות גו־פרו שצילמו המחבלים בעת המתקפה. הסרטון ובו תיעוד של מעשי זוועות שבוצעו באזרחי העוטף סמוך לרציחתם הוקרן בישראל לאנשי התקשורת הזרה ולחברי הכנסת. ב־14 בנובמבר 2023 הוקרן הסרטון לכ־150 חברי הקונגרס האמריקני ועורר תגובות קשות אצלם.

יחידת להב 433 של משטרת ישראל פרסמה סרטון ובו עדויות על עשרות מעשי אונס והתעללויות מיניות שבוצעו במהלך המתקפה. היחידה הפיקה כ־700 סרטונים של עדויות ניצולים, ובידיה עשרות אלפי קובצי וידאו המתעדים מעשי טבח וזוועה. בתחילת דצמבר פרסמה המשטרה שנמצאים בידיה 200 אלף סרטונים שנלקחו ממצלמות גוף של מפקדי חמאס, ממצלמות רכב וממצלמות אבטחה. על בסיס התיעוד הזה פרסמה המשטרה סרטון המתעד אירועים מהטבח, בדומה לסרטון שהוציא דובר צה"ל.

ב־10 בדצמבר 2023 הכריז הבמאי והמפיק סטיבן ספילברג על מיזם לתיעוד הזוועות והפשעים נגד האנושות שביצעו הפלסטינים בטבח שבעה באוקטובר. במסגרת הפרויקט יוקלטו עדויות של ניצולי הטבח.

בסוף אפריל 2024 פורסם ביוטיוב הסרט הדוקומנטרי "זעקות ואז שתיקה" ("Screams Before Silence"), שיזמה שריל סנדברג, על פשעי המין של המחבלים הפלסטינים מאז 7 באוקטובר.

לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל במאי 2024 השיק תאגיד השידור הישראלי את מיזם כאן 7.10.360, מוזיאון וירטואלי אינטראקטיבי לתיעוד מתקפת הפתע והשלכותיה.

ב־7 בספטמבר 2024 יצא בשירות הסטרימינג פרמאונט+ הסרט "עוד נחזור לרקוד", סרט תיעודי של הבמאי הישראלי יריב מוזר על הטבח שנערך בפסטיבל הנובה.

ב־5 באוקטובר 2024 החל שידורה של "היום שלא נגמר", סדרה תיעודית ישראלית בת חמישה פרקים שיצרו אמנון רבי וגלעד טוקטלי, העוסקת באופן מקיף באירועי טבח שבעה באוקטובר באמצעות ראיונות ושחזורים. הסדרה נוצרה כחלק מפרויקט השנה ל־7 באוקטובר של תאגיד השידור הישראלי, והייתה לסדרת הדגל התיעודית של הפרויקט.

ב־19 במרץ 2025 פורסם בבריטניה דוח פרלמנטרי בראשות הלורד וחבר הפרלמנט, ההיסטוריון אנדרו רוברטס, שמצא כי 18 מתוך כלל הנרצחים בטבח היו אזרחי בריטניה.

הנצחה
ממוזער|מדבקה בתל אביב עם התאריך 7.10.23, אשר מנכיחה את הזיכרון במרחב הציבורי

במליאת הכנסת הועלו חמש הצעות חוק שמטרתן לקבוע יום זיכרון לאומי להנצחת קורבנות טבח שבעה באוקטובר וחללי מלחמת חרבות ברזל. בהמשך לכך, ב-17 במרץ 2024, אישרה ממשלת ישראל פה אחד כי יום זיכרון לאומי לציון הטבח יצוין מדי שנה בתאריך העברי כ"ד בתשרי. נוסף לכך, החליטה הממשלה כי בשנת 2024 יצוין באופן חד-פעמי גם התאריך הלועזי, 7 באוקטובר, בטקסי זיכרון רשמיים. במקביל למהלכים הממלכתיים, הוקמו ברחבי הארץ מספר אנדרטאות לזכר הנספים בטבח.

ההנצחה קיבלה ביטוי גם במישור הדתי והבין-לאומי. האפיפיור פרנציסקוס הכריז על 7 באוקטובר כיום צום והתייחדות. בזירה ההלכתית והיהודית, נכתבו קינות מיוחדות לזכר המאורעות, ורבנים ואישי ציבור קראו לשלב טקסטים אלו בסדר אמירת הקינות של צום תשעה באב.

איסור הכחשת הטבח
ב־21 בינואר 2025 אישרה הכנסת את חוק איסור הכחשת אירועי טבח 7 באוקטובר 2023 (טבח שמיני עצרת), התשפ"ה–2025, הקובע עונש מאסר של חמש שנים למי שיכחיש את טבח שבעה באוקטובר.

לקריאה נוספת
 יואב לימור, "גיבורים – לבד מול החמאס", הוצאת כנרת זמורה־ביתן דביר, 2024
 אדם רז, "הדרך לשבעה באוקטובר",תיאור הספר באתר ההוצאה הוצאת פרדס, 2024
 יאיר אגמון ואוריה מבורך, יום אחד באוקטובר: ארבעים גיבורים, ארבעים סיפורים, הוצאת קורן, 2024
 אמיר תיבון, קו התלם: סיפור של גבורה והפקרה, ידיעות ספרים, 2024
 ש"י אגמון וענת רוזליו־אדלר (ניהול פרויקט), קריסת הקונספציות | הדרך למחדל אוקטובר 23, מולד וקרן ברל כצנלסון, 2024

קישורים חיצוניים

תיאור הטבח
 מפת הטבח ב־7 באוקטובר – פרויקט גיאו־ויזואלי לייצוג מקיף של הזוועות – מקומות, שמות ותמונות הנרצחים, באתר oct7map ובאתר github.
 זוועות 7 באוקטובר, באתר ממשלת ישראל 
 רונן ברגמן, יואב זיתון, השעות הראשונות של השבת השחורה, באתר ynet, 12 בינואר 2024





 4,000 מחבלים בשלושה גלים: שמונה חודשים ל־7 באוקטובר











 חיים נסים ועליזה שניצר, "טוּפַאן אל־אַקְצַא": מה עומד מאחרי השם?, מבט מל"מ, גיליון 100, אפריל 2025, עמודים 68–69
 7 October Parliamentary Commission Report, Chaired by Lord Roberts of Belgravia


תעוד הנופלים

 פרויקט רסיסי גבורה, באתר מקור ראשון




 Israel-Gaza Conflict – Death Toll Rises as Families Search for News of Missing. באתר ניו יורק טיימס


לקראת הטבח
 אבי עמית, אסף ליברמן, איתי עמיקם, דגן ואלד, , תחקיר על הקונספציה המדינית ביטחונית מול חמאס, החל משנת 2014





 האם יש אנשים שחזו את 7 באוקטובר? בערוץ כאן 11
 A deadly cascade: how secret Hamas attack orders were passed down at last minute, הגרדיאן, 7 בנובמבר 2023















קישורים חיצוניים
 מחדל אוקטובר 2023, מבט מל"מ 97, מאי 2024

 השיר עוטף מתאר את בוקר שבת 7 באוקטובר 2023 ביישובי עוטף עזה









 ביאורים 

הערות שוליים

*
קטגוריה:פיגועי חדירה ליישוב
קטגוריה:2023 בישראל
קטגוריה:שמחת תורה
קטגוריה:אסיה: פלישות
קטגוריה:מתקפות פתע
קטגוריה:חדירות למרחב האווירי הישראלי
קטגוריה:פרעות, פוגרומים ועלילות דם
קטגוריה:מלחמת חרבות ברזל