רעה בשבטך

רְעֵה בְשִׁבְטֶךָ הוא פיוט פתיחה לנשמת (מחרך) לשחרית של ראש השנה שחיבר רבי משה אבן עזרא המכונה הסלח עקב ריבוי פיוטי הסליחות שחיבר, הנאמר בקהילות הספרדים.חנן בניהו, מחזור קורן המבואר לראש השנה כמנהג ק"ק ספרדים, ירושלים: קורן, 2016, עמ' 308–306.

 צורה 
השיר הוא פיוט מסוג מֻחַרַךּ (בערבית: בעל תנועה) כלומר פיוט פתיחה ספרדי נפוץ לתפלת נשמת, אשר לרוב מגיע לאחר פיוט רשות קצר ממנו,חיים שירמן, השירה העברית בספרד ובפרובאנס, ספר שני, חלק ב, מוסד ביאליק, הדפסה רביעית ירושלים ה'תשס"ו, עמ' 708–709. ונושאו הוא לרוב נשמת האדם. השיר בנוי בתבנית מעין-אזורית (זג'ל), כלומר שיר סטרופי, שבו כל מחרוזת (בית) חורזת בחרוזים משלה, מלבד השורה האחרונה, הזהה בכל הבתים (ומתחרזת תמיד עם המחרוזת הראשונה (המדריך)). בפיוט זה: בפתיחה: אב/אב (צלעיות מתחרזות עם מקביליהן בטור הבא). בסטרופה 2: גד/גד/גד//גב (כנ"ל, מלבד השורה האחרונה המתחרזת עם הפתיחה). ב3: הו/הו/הו/הב (כנ"ל) וכן הלאה.

השיר פותח במדריך (מחרוזת קצרה המופיעה בתחילת שיר אזור וחוזרת כפזמון לאחר כל אחד מהמחרוזות) דו־טורי, הנחרז עם הטור האחרון בכל מחרוזת. כפיוטי זג'ל אחרים, טורי ה'אזור' בסוף כל מחרוזת הם שיבוצים מקראיים, ובפיוט זה הם מסתיימים במילת הקבע:על מונח זה ראו: עזרא פליישר, שירת הקודש העברית בימי־הביניים, ירושלים תשס"ח, עמ' 88–91. "היום",יוסף דנה, הפואטיקה של שירת הקודש הספרדית, בימי הביניים לאור השירה והפואטיקה של משה אבן עזרא, חיפה תשנ"ט, עמ' 397 הבאה להדגיש את קדושת יום ראש השנה, יום הדין.יוסף דנה, הפואטיקה של שירת הקודש הספרדית, בימי הביניים לאור השירה והפואטיקה של משה אבן עזרא, חיפה תשנ"ט, עמ' 526 לפיוט אין משקל. לשיר פתיחה ו-4 סטרופות והוא נחתם באקרוסטיכון: משה חזק. הסטרופה האחרונה חסרה במחזורים רבים.

 תוכן 
הפייטן פותח בפניה לאלוהיו שינחה את עמו, המצפה לגאולה, ביום הדין. לאחר מכן הוא מתמקד ב"אנוש"טור 9 הפרטי; בסטרופה הראשונה הוא מתודה על חטאיו ומתחרט עליהם. לאחר מכן (סטרופה 2) הוא מתאר את נפתולי ליבו (בנסתר) ויצרו הרע, שגרמו לו לחטוא, ובשלם פחד מעצם הפניה אל האל. בסטרופה השלישית, המנוסחת בלשון רבים, הוא פונה בכל זאת אל האל, בפנייה דו־משמעית; גאולת השבויים מידי המציקים יכולה להתפרש כבקשה על עם ישראל, וכן על האנוש, מושא השיר, המבקש להיחלץ מיד יצרו. בסטרופה האחרונה, החסרה ברבים מהמחזורים, פונה הפייטן בלשון יחיד אל אלוהיו ומתאר את יגונו וחליו מרוב חטאיו, ומבקש ממנו שירפאו וידון אותו לחיים.

 אמירת הפיוט 
הפיוט נקלט במחזורי הספרדים, הנוהגים לאומרו גם כיום ביום ב' של ראש השנה. בשל חששות הלכתיים מאמירת פיוטים בתוך פסוקי דזמרא, רבים נוהגים כיום לומר את הפיוט במקובץ עם שאר הפיוטים, לפני ברוך שאמר או אחרי חזרת הש"ץ של שחרית.

בעבר הוא נאמר גם במנהגים נוספים, והוא מופיע למשל ב"מחזור חזונים" המפורסם (שמייצג כנראה גרסה כלשהי של נוסח צפון אפריקה הקדום).דניאל גולדשמידט, מחקרי תפילה ופיוט, תשנ"ו, עמ' 232

 לקריאה נוספת 
 שמעון ברנשטיין, משה אבן עזרא:שירי הקדש, תל אביב: מסדה, תשי"ז, שיר מספר קי"ז, עמ' קלג, שעד

 חנן בניהו, מחזור קורן המבואר לראש השנה כמנהג ק"ק ספרדים, ירושלים: קורן, 2016, עמ' 308–306

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:פיוטי ראש השנה
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון
קטגוריה:פיוטי משה אבן עזרא