שואף כמו עבד

שואף כמו עבד הוא פיוט רשות לנשמת מאת רבי שלמה אבן גבירול, הנאמר בשחרית יומו הראשון של ראש השנה בקהילות הספרדים.

 צורה 
הפיוט כתוב במשקל הכמותי־קלאסי "המתפשט" (מתפעלים/נפעל מתפעלים/נפעל) חמישה בתים ועשרים צלעיות – 17 מאורגנות לפי וריאציה של המשקל הארוך – נפעל/מפועלים ו-3לך יערך/ניבו, לא יעשה/עול, מאחרי/שובו. לפי שיטת מתפעלים/נפעל – וריאציה של משקל המתפשט.דב ירדן, שירי הקדש לרבי שלמה אבן גבירול, כרך ראשון, ירושלים ה'תשל"א, עמ' 3זאב ז. ברויאר, שירת הקודש של ר' שלמה אבן גבירול – תוכן וצורה, ירושלים: מאגנס, תשנ"ג, עמ' 311, 316 בראש הבתים חתום שמו הפרטי של הפייטן באקרוסטיכון. הפיוט הוא "שיר פרט", כלומר שיר שנושאיו הם "ההתבוננות הפילוסופית או החתירה אל קרבת ה'".זאב ז. ברויאר, שירת הקודש של ר' שלמה אבן גבירול – תוכן וצורה, ירושלים: מאגנס, תשנ"ג, עמ' 324 (בניגוד לשירים שנושאם כיסופי האומה לגאולה) שאחד ממאפייניו הוא "גשר המעבר" שבראש הבית האחרון:  המצביע על כך שהפיוט נועד להיאמר כרשות לתפילת נשמת כל חי. בדורות האחרונים יש שנהגו משיקולים הלכתיים לאומרו לאחר חזרת הש"ץ או לפני ברכת ברוך שאמר.

 תוכן 
הפיוט פותח בכך ששליח הציבור, או כל יחיד ויחיד בבית הכנסת, מצפה לחסד האל כעבד השואף למתת ידו של אדונו, ומבקש שיבטל את עונותיו. בבית השני מבואר, כי לולא הבטחתו של האל, היה הוא כקברניט שספינתו נטרפה במים, והוא נואש מהצלה. בבית השלישי מבקש שליח המתפלל שיפתח אדונו עבורו את דרך התשובה בטרם יסדיר את תפילתו. בבית הרביעי מתואר או מאוים המתפלל בדמות אדם בימי זקנתו שלא שב בתשובה, ולבו שהיה שוחה עד עתה בים חטאיו, ישחה במי עצבו כלומר בים דמעותיו. הפיוט נחתם בבקשה או הבטחה של המתפלל שנשמתו לא תחטא שנית אחרי ששב אל אדוניו וחזר בתשובה.

בפיוט שני דימויים מרכזיים המופיעים לסירוגין:

 עבד ואדונו – בבתים א', ג' (ה').
 הים – בבתים ב' (רב החובל המיואש בעת הסערה) וד' (ים החטאים וכן ים הדמעות של החוטא).
החוקרים שיערו כי הרשות נועדה להוות תפילה לחזן, בשל הדימוי לרב החובל, "העריכה", כלומר התקנה של התפילה על ידי שליח הציבור בבית השלישי, ועוד.זאב ז. ברויאר, שירת הקודש של ר' שלמה אבן גבירול – תוכן וצורה, ירושלים: מאגנס, תשנ"ג, עמ' 323Selected religious poems of Solomon ibn Gabirol, Philadelphia:THE JEWISH PUBLICATION SOCIETY OF AMERICA,1974, P. 153. יחס הפרט אל בוראו בשיר, אופייני לחדשנותו של אבן גבירול, שהיה מהראשונים להתייחס במרכז הפיוט למאוייו של הפרט בשירת הקודש ולא כמושא חובות. כרשויות אחרות של רשב"ג, הפיוט מציג פתרון לשאלה הפילוסופית: מהו הערך של שבחיו את הבורא לאור הפער העצום ביניהם. בפיוטינו, התשובה הניתנת לכך היא תחושת הקרבה והאינטימיות בין האדם לבין האל, אשר מסייעת לו לגשר על פער זה, ולשבור את המחיצה המבדילה ביניהם:זאב ז. ברויאר, שירת הקודש של ר' שלמה אבן גבירול – תוכן וצורה, ירושלים: מאגנס, תשנ"ג, עמ' 329–330

 לקריאה נוספת 
 דב ירדן, שירי הקדש לרבי שלמה אבן גבירול, כרך ראשון, ירושלים ה'תשל"א, שיר ב', עמ' 3–4
 זאב ז. ברויאר, שירת הקודש של ר' שלמה אבן גבירול – תוכן וצורה, ירושלים: מאגנס, תשנ"ג, עמ' 323–324
 מאיר בקשי, פיוטים לראש השנה, בתוך: שיחו לאמי, ירושלים ה'תשע"ז, עמ' 22
 חנן בניהו, מחזור קורן המבואר לראש השנה כמנהג ק"ק ספרדים, ירושלים: קורן, 2016, עמ' 315–317
Selected religious poems of Solomon ibn Gabirol, Philadelphia: THE JEWISH PUBLICATION SOCIETY OF AMERICA,1974, P. 37, 153-154.

קישורים חיצוניים

 שואף כמו עבד – מילים, פירושים וביצועים | ר' שלמה אבן גבירול | פיוט | אתר הפיוט והתפילה, באתר הספרייה הלאומית


 הערות שוליים 

קטגוריה:שירי שלמה אבן גבירול
קטגוריה:פיוטי ראש השנה
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון