וילהלמס פורוויטיס

וילהלמס פורוויטיס באנגלית: Vilhelms Purvītis  ( 3 במרץ 1872 - 14 בינואר 1945) היה צייר נוף ומחנך שייסד את האקדמיה הלטבית לאמנות והיה רקטור שלה בין השנים 1919 ל-1934. פורוויטיס התחיל כצייר ריאליסטי, פנה לאימפרסיוניזם, ולאחר מכן הושפע מסזאן ואדוארד מונק. הוא נחשב לאחד מגדולי הציירים הלטבים במחצית הראשונה של המאה ה-20. נופיו מלאים בפרטים מקומיים והטבע הלטבי מתואר באווירה הנאו-רומנטית. במהלך חייו הפיק יותר מאלף ציורים ורישומים ורבים מהם מעולם לא הוצגו כי העדיף לאסוף אותם בדירתו.Apinis, Pēteris (2006). A Hundred Great Latvians. Riga: Nacionālais apgāds. p. 64 Roderich von Engelhardt: Wilhelm Purwit. Ein lettischer Künstler. In: Heimatstimmen. Ein baltisches Jahrbuch. Band 5, Kluge, Reval / Hartmann, Leipzig 1912, S. 184–200. Tatjana Kačalova: Vilhelms Purvītis. Liesma, Riga 1971 (lettisch).

 ביוגרפיה 
ממוזער|354x354 פיקסלים|אביב מוקדם
וילהלמס פורוויטיס נולד בזאובה פאריש, במחוז ליבוניה, לטביה, במשפחה של טוחן. הוא למד בבית ספר קהילתי מקומי עד שמשפחתו עברה למחוז ויטבסק. עד 1888 למד פורוויטיס בבית ספר עירוני בדריסה (כיום בבלארוס). כאן הבחינו לראשונה בכישורי הציור שלו. הם חזרו ללטביה ופורוויטס עבד במפעל של אביו בקהילת סמילטנה במשך שנתיים.

בשנת 1890 החל פורוויטיס ללמוד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנט פטרסבורג, רוסיה בין השנים 1890–1897, בעיקר אצל ארכיפ קוינג'י, וסיים את לימודיו וזכה במדליית הזהב הגדולה. בזמן שהותו שם למד ציורים של מאסטרים הולנדים ותיקים והתיידד עם שני ציירים לטבים אחרים - יאניס רוזנטלס ויוהאן ולטר קוראו. בשנת 1898 יצאו פורוויטיס, רוזנטלס וואלטר למסע לימודי ברחבי אירופה, וציוריו הוצגו בברלין, מינכן, פריז וליון וזכו לשבחים רבים. ב-1899 חזר לריגה והחל לתת שיעורים פרטיים בציור. ב-1902 נסע לשפיצברגן שבנורווגיה כדי ללמוד את ציור השלג.
ממוזער|363x363 פיקסלים|שמש סתווית
לאחר המהפכה של 1905 נסע לטאלין שם עבד כמורה לציור. בשנת 1909 חזר פורוויטיס לריגה והפך למנהל בית ספר לאמנות בעיר ריגה.

לאחר שהחלה מלחמת העולם הראשונה בשנת 1915, בית הספר לאמנות בעיר ריגה פונה לסנט פטרסבורג שם הוא נסגר בשנת 1916. לאחר המהפכות הרוסיות של 1917 נסע פורוויטיס לנורווגיה כדי לשפר את בריאותו וערך את תערוכת היחיד הראשונה שלו באוסלו.

בשנת 1918 חזר פורוויטיס לריגה הכבושה בידי הגרמנים. ב-1919 הוא הפך למנהל מוזיאון לאמנות בעיר ריגה וגם היה ממייסדי האקדמיה לאמנות של לטביה ונבחר לרקטור הראשון שלה. כמנהיג הסדנה לציור נוף באקדמיה הלטבית לאמנות בשנים 1921 עד 1944, של אמנויות חזותיות במחלקה לאדריכלות באוניברסיטת לטביה מ-1919 עד 1940, ומנהל בית הספר לאמנות העיר ריגה מ-1909 עד 1915.

בתקופת הרפובליקה של לטביה ארגן פורוויטיס תערוכות רבות של אמנות לטבית באירופה. לאחר הכיבוש הסובייטי של לטביה ב-1940 פוטר פורוויטס מתפקיד כמנהל המוזיאון אך המשיך לעבוד באקדמיה לאמנות. ב-1942 נערכה התערוכה האחרונה שלו בריגה.

ממוזער|361x361 פיקסלים|אביב
בשנת 1944 איבד פורוויטיס את כל חפציו ורבות מיצירותיו כאשר ביתו ובית המלאכה שלו נהרסו במהלך קרב ילגבה בקיץ 1944. פורוויטיס נמלט לגרמניה

וילהלמס פורוויטיס מת ב-14 בינואר 1945 בבאד נאהיים. בשנת 1994 הוא נטמן מחדש בריגה.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ציירים לטבים
קטגוריה:מעוטרי מסדר הוורד הלבן של פינלנד
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:ילידי 1872
קטגוריה:נפטרים ב-1945