לפקינג וחזרה

לפקינג וחזרה (בצרפתית: La Fabuleuse Aventure de Marco Polo, הרפתקאותיו המופלאות של מרקו פולו) הוא סרט שהופק בשנת 1962 בהפקה צרפתית, איטלקית, יוגוסלבית, מצרית ואפגנית על מסעו של מרקו פולו אל קובלאי חאן בסין. הסרט נוצר בבימוי משותף של , דני דה לה פטלייה, ונואל הווארד, במאי אמריקאי, וב-1965 יצא לבתי הקולנוע.

 רקע 
הכותב, המפיק והבמאי הצרפתי ראול לוי, שבשנת 1956 הפיק את "ואלוהים ברא את האישה" של רוז'ה ואדים, שהפך את בריז'יט בארדו לכוכבת ולסמל מין בינלאומי, תכנן ב-1962 להפיק את הסרט עם הבמאי כריסטיאן ז'אק, ועם השחקן אלן דלון, שנועד לגלם את מרקו פולו.

עקב טעויות בהפקה, נשרו הבמאי והשחקן הראשי. דני דה לה פטלייה קיבל את הבימוי, והתפקיד הראשי ניתן להורסט בוכהולץ, שגילם את צ'יקו בשבעת המופלאים. לבימוי צורף נואל הווארד.

הסרט יצא לאקרנים בצרפת ב-6 באוגוסט 1965, אבל היה כישלון קופתי. לוי נקלע לחובות כבדים, והחברה שלו ג'נה הפקות פשטה רגל. לוי והמרשל טיטו ניהלו תביעות הדדיות על זכויותיהם בסרט, אחרי השימוש הרב שעשה לוי באולפנים היוגוסלביים הזולים, ותשלומי שכר יומי לשחקנים לפי הזמן ששיחקו על הסט, כאשר גם חלק מהשחקנים שיכתבו את התסריט. בסוף דצמבר 1966 שלח לוי יד בנפשו בסן טרופה.

 עלילה 
בשנת 1271 ברפובליקה של ונציה (מסוף המאה ה-18, ונציה), נותרו בסין מזה שבע שנים האחים פולו, ניקולו (מאסימו ג'ירוטי, שחקן איטלקי) ומתאו (מיקה אורלוביץ', שחקן יוגוסלבי-סרבי), סוחרים ידועים מוונציה. מרקו פולו (בוכהולץ), בנו של ניקולו, חיכה להם כשהוא לומד בוונציה בהדרכת החכם אקרמן (אורסון ולס).

כשניקולו ומתאו חזרו מסין, נתפסה סחורתם על ידי הביזנטים, ולא נותרו להם אמצעים לשלם לנושים שלהם. בידי ניקולו נותר מכתב אישי מהקיסר המונגולי קובלאי חאן אל האפיפיור גרגוריוס העשירי ברומא (גידו אלברטי), הקורא לו לשלוח למונגוליה מאה כמרים להטיף לנצרות לנתיניו. בתמורה הציע קובלאי חאן לאפיפיור לכבוש מחדש את הקבר הקדוש בירושלים. מרקו קיבל מהאפיפיור את המשימה, בהנחה שלשליח צעיר יש סיכוי טוב להגיע לסין.

מרקו פולו נסע עם אביו ודודו מוונציה לארץ ישראל, והם פגשו את שייח' עלא הו, "הרוח המדברית" (עומר שריף), שעימו היו ביחסים טובים. מרקו נפרד מאביו ומדודו, הצטרפו אליו שני אבירים של האפיפיור, והוא נשא עימו צלוחית שמן מהקבר הקדוש כדי למסור אותה לקובלאי חאן.

מרקו ומלוויו נתפסו על ידי מאמינים של שייח' ההרים, רשיד א-דין סנאן (אקים טמירוף), מנהיג כת רצחנית המבצעת התנקשויות. האבירים נהרגו, אחד מהם בעינויים, ומרקו, שהשייח' רצה לגייסו לצבא מתנקשיו, שוחרר מהצינוק אחרי השתדלות עלא הו אצל השייח'.

מרקו המשיך במסעו כדי למצוא את קרוביו, מצא את טאהא (מנסורה ריהאי), מורת דרך שהתאהבה בו, ובזכותה הגיע לסמרקנד. האישה עם השוט מדרום רוסיה (אלזה מרטינלי), רוצחת שעקבה אחריו כל הדרך, פיתתה אותו אך גם הצילה אותו ממארב שכירי חרב של הנסיך נייאם (רוברט חוסיין), בנו של קובלאי חאן ושונא הזרים, שבו נלכדו ניקולו ומתאו. גם היא נפגעה מאחור על ידי אחד ממקורביה לשעבר, ומרקו נאלץ להמשיך לבדו, כשהוא חוצה את מדבר גובי ואת הרי ההימלאיה ללב סין. כשתש כוחו, הוא נאסף על ידי נזירים בודהיסטים.

במנזר הבודהיסטי פגש מרקו את הנסיכה גוגטין (לין סו מון), שהחליטה לנסוע אל קובלאי חאן, אחרי שהכריז כמדיניות הרגעה בין השליטים המונגולים לסינים הכפופים להם, כי יבחר כלה סינית מכל רחבי סין, ונסיכות צעירות ויפות נסעו לבירה. כדי להגיע לחצר החאן, הצטרף מרקו לשיירת הנסיכה, והם התאהבו זה בזה במסע הארוך. בהגיעו לארמון הקיסרי, נכלא מרקו על ידי נייאם, כי העז להרים את מבטו אל הנסיכה. גוגטין סיפרה לחאן על זהות האסיר, והוא ציווה לשחררו. מרקו התחבב עליו, והיה עד לתחרות "מיס סין" שנועדה לספק קיסרית לקיסר.

החצר הקיסרית נחלקה לשני פלגים, כי נייאם לא היה שותף לפוליטיקה של אביו, ורצה שהמונגולים ימשיכו להילחם כדי לכבוש את כל העולם. אחרי הודעת הקיסר על נישואיו, פנה נייאם בגלוי נגד אביו. לפי עצת מרקו, שראה את השימוש באבק שרפה בסין, עצרה סוללה של זיקוקין די-נור שנורו במטח ארטילרי את ההתקפה של פרשי נייאם, והוא, פצוע קשה, מת בזרועות אביו.

אף על פי שמשימתו הושלמה, נשאר מרקו 17 שנים בסין, שריתקה אותו, ושב לוונציה 25 שנים אחרי יציאתו ממנה. על שנותיו בסין כתב את הספר "מסעות המזרח".

 ביקורת 
, מגזין קולנוע גרמני שיצא לאור מאז 1948, פרסם: "סרט הרפתקאות רחב ומורכב […] בחירת וחיבור הפרקים אינם מספקים באופן עקבי; חולשות דרמטורגיות מפחיתות מהמתח. מתאים לגיל 12 ומעלה".

באתר  דורג הסרט בציון 3.6 מתוך 10.

 קישורים חיצוניים 
 קדימון של הסרט, 2:13 דקות, יוטיוב

הערות שוליים 

קטגוריה:סרטי 1965