אהרן אלעמאני

אהרן אבן אלעמאניבקטעי הגניזה הוא מכונה תמיד אבן אלעמאני, ו'אלעמאני' היה ככל הנראה כינוי של אביו, ישועה, ולא שלו. למרות זאת, בספרות המחקרית כונה ר' אהרן לאורך השנים אלעמאני. (יהושע גרנט, בקול פעמון ורימון לנא אמון: הגעתו של ר׳ יהודה הלוי לאלכסנדריה בראי שיר ׳חדש׳ לאהרן אבן אלעמאני, תרביץ פה (תמוז־אלול תשע"ח),  עמ׳ 658, הע׳ 3.) (או בשמו הערבי אבו מוסא הרון; נפטר ב-1141 לערך) היה דיין, פייטן ורופא באלכסנדריה במאה ה-12, מחשובי המשוררים העבריים במצרים בדורו.משה גיל ועזרא פליישר, יהודה הלוי ובני חוגו, ירושלים ה'תשס"א, עמ' 140

 ביוגרפיה 
נולד לישועה. מוצא משפחתו הוא כנראה מעמאן שבעבר הירדן, אבל אבותיו הגיעו לאלכסנדריה מארץ ישראל, ככל הנראה מירושלים.משה גיל ועזרא פליישר, יהודה הלוי ובני חוגו, ירושלים ה'תשס"א, עמ' 139. חיים שירמן, וחוקרים אחרים בעקבותיו, העריכו כי אלעמאני ברח בעצמו מארץ ישראל לאחר כיבוש הצלבנים ב-1099.שרה כהן, שירי ר' אהרן אלעמאני, ירושלים: חברת מקיצי נרדמים ה'תשס"ח עמ' 19, 26.

היה מהדמויות הבולטות בין יהודי אלכסנדריה בימיו; נשא במשרה רשמית כלשהי, שניצל כדי למנוע העלאה בלתי חוקית של מס גולגולת באמצעות פניה אל הסולטן בקהיר.שרה כהן, שירי ר' אהרן אלעמאני, ירושלים: הוצאת חברת מקיצי נרדמים ה'תשס"ח עמ' 31 מעמדו הכלכלי היה גבוה והוא היה עשיר מופלג, מה שאיפשר לו לאמץ גינוני אצילות שהיו נהוגים בספרד ואצל בני המעמד הגבוה במזרח. היה דור שמיני לרופאים ועסק גם הוא בתחום ורופא נודע בזמנו. ריה"ל התפייט על גדולתו של אלעמאני ברפואה, ומתארו כמי שנלחם עם מלאכי המוות השואפים לגדוע את חיי מטופליו, וכנגדם נעזר בחרבותיו (תרופות ומילות עידוד) ומנצח כאהרן הכהן שעצר המגפה.היה מחשובי דייני העיר,מרים פרנקל, האוהבים והנדיבים: עילית מנהיגה בקרב יהודי אלכסנדריה בימי הביניים, ירושלים: יד בן צבי, תשס"ז, עמודים 94-101 גרסה מטעמים שונים כי הוא לא היה דיין והתואר חבר לא הוקנה לו במסגרת ישיבות ארץ ישראל, אך ש' כהן במבוא לשירי ר' אהרן אלעמאניף פרק ב', וע' פליישר ומשה גיל יהודה הלוי ובני חוגו, ירושלים ה'תשס"א, עמ' 140 נסמכו על ממצאים מן הגניזה וביניהם פסקי דין הסותרים טענה זו. וכונה, בין בשיריו של ריה"ל, ובין בחתימת שיריו שלו, "החבר" – תואר ההסמכה לדיינות בישיבות ארץ ישראל. בחלק משיריו הוא גם חותם בתואר הבבלי לדיין "אלוף"שרה כהן, שירי ר' אהרן אלעמאני, ירושלים: חברת מקיצי נרדמים ה'תשס"ח, פרק ב', עמ' 28.. החזיק ספריה גדולה וחשובה, ובאחד ממכתביו שנשתמר, המעיד על עיסוקיו וספרייתו המגוונים, הוא מפציר באבו סעד, מהעיר פוסטאט, שישלח לו את תפסיר ספר יחזקאל, יוצרות של יוסף אבן אביתור, שלושה כרכי ספר הרפואה של פדניוס דיוסקורידס והלכות גדולות ששלח אלעמאני מספרייתו כי "אין אני יודע מה עלה בגורלם ולבי כרוך ודואג אחריהם מאוד עד בלי קץ."Cambridge, CUL: T-S 13J14.25, תרגום: מרים פרנקל מופיע ב-THE FRIEDBERG GENIZAH PROJECT בידינו מספר מעשי בית דין עליהם הוא חתום, לרוב כראשון החותמים.שרה כהן, שירי ר' אהרן אלעמאני, ירושלים: חברת מקיצי נרדמים ה'תשס"ח, פרק ב', עמ' 26–37.

 קשריו עם ריה"ל 
במהלך מסעו לארץ ישראל של רבי יהודה הלוי, יחד עם המשורר יצחק אבן עזרא, התארחו השניים אצל אלעמאני באלכסנדריה ברוב החגים, הצומות והשבתות, בעקבות המלצת ידידו המצרי של ריה"ל, חלפון בן נתנאל, ובשאר הזמן גרו בדירה שכורה. בהמשך עבר ככל הנראה ריה"ל לדור אצל אלעמאני. פליישר וגיל העריכו כי הסיבות לבחירה באלעמאני כמארח, היו עושרו המופלג וארמונו המפואר, כמו גם מוצאו הארץ־ישראלי "שריגש מאד את ריה"ל", השכלתו הרחבה והיותו משורר מוכשר.משה גיל ועזרא פליישר, יהודה הלוי ובני חוגו, ירושלים ה'תשס"א, עמ' 204  חיים שירמן כתב כי ריה"ל "התקשר עמו בקשרי ידידות אמיצים".חיים שירמן, המשוררים בני דורם של משה אבן עזרא ויהודה הלוי, בתוך: ידיעות המכון לחקר השירה העברית בירושלים, כרך ששי, ירושלים:שוקן ה'תש"ו, עמ' רסה ריה"ל שלח אליו ואל משפחתו יותר מחמישה עשר שירים ואיגרות, והתפעל מאוד מהאירוח המפואר בביתו , עד שכששבת אלעמאני שבת אחת מחוץ לעיר כתב ריה"ל:

בעקבות בחירת ריה"ל להתארח בביתו, ומטעמים שאינם ידועים לנו, הסתכסך אלעמאני עם חלק מדייני אלכסנדריה, והם הוציאו את דיבתו רעה בפני שמואל בן חנניה הנגיד, וריה"ל השתדל למענו אצל הנגיד.משה גיל ועזרא פליישר, יהודה הלוי ובני חוגו, ירושלים ה'תשס"א, עמ' 210–220 אלעמאני סייע לריה"ל כאשר הסתבך בעקבות עלילה שטפל עליו המומר אבן אלבצרי. אלעמאני ליווה אותו אל מפקד המשטרה החשאית, מה שתרם לחילוצו מהסבך המשפטי אליו נקלע.משה גיל ועזרא פליישר, יהודה הלוי ובני חוגו, ירושלים ה'תשס"א, עמ' 220–221 ושם עמ' 473 שו' 19 גם שותפו של ריה"ל למסע, המשורר יצחק אבן עזרא כתב שיר תהלה לאלעמאני. אלעמאני ליקט את שירי ריה"ל אליו ואת שירי המענה שלו לשירים אלו, דבר שעורר תרעומת בקרב חלק ממשכילי אלכסנדריה שסברו כי אין אלה שירים שראויים לפרסום. מן האניה,עזרא פליישר, השירה עברית בספרד ובשלוחותיה, חלק ב', עמ' 836, הע' 121 בהיפרדו מעל הדיין לקראת עלייתו לארץ ישראל, כתב לו ריה"ל שיר ידידות מרגש, בו הוא כותב כי יקלל את הרוח שתסיע אותו מידידו, ואיננו מבין כביכול את החלטתו שלו עצמו לעזוב את עיר חברו.משה גיל ועזרא פליישר, יהודה הלוי ובני חוגו, ירושלים ה'תשס"א, עמ' 221

פליישר וגיל כתבו כי אלעמאני נפטר "זמן לא רב אחרי עלייתו של ריה"ל לארץ ישראל"משה גיל ועזרא פליישר, יהודה הלוי ובני חוגו, ירושלים ה'תשס"א, עמ' 140, הע' 148., המתוארכת ליוני 1141.משה גיל ועזרא פליישר, יהודה הלוי ובני חוגו, ירושלים ה'תשס"א, עמ' 253

 צאצאיו 
אלעמאני היה אבי משפחה ידועה במצרים; בניו היו: ישועה, מבורך, יהודה, שמואל וצדוק, אשר נזכרים באחד משירי השבח ששלח לו ריה"ל בהיות אלעמאני כבן 80. מספר פיוטים מבניו צדוק וישועה אלעמאני הגיעו לידינו.חיים שירמן : המשוררים בני דורם של משה אבן עזרא ויהודה הלוי, בתוך: ידיעות המכון לחקר השירה העברית בירושלים, כרך ששי, ירושלים: שוקן ה'תש"ו, עמ' רסה הע' 1 גם נכדיו, יעקב והלל בני בנו יהודה היו פייטנים. בגניזה נמצא גם שריד מאיגרת מחורזת ששיגר שמואל, בנו של צדוק אלעמאני. ניניו של אלעמאני מתועדים אף הם בגניזה, אחד מהם כמלמד, השני כחזן של אלכסנדריה, והשלישי כרופא חצר בקהיר.שרה כהן, שירי ר' אהרן אלעמאני, ירושלים: חברת מקיצי נרדמים ה'תשס"ח עמ' 36–37
ממוזער|392x392 פיקסלים|תחילת הסליחה אל ההריםבמהדורת ח' שירמן: עמ' רפו. במהדורת ש' כהן: שיר י"ג. שחיבר ר' אהרן אבן אלעמאני, מתוך מחזור ארם צובה חלק שני, ונציה ה'רפ"ז, דף תעד ע"ב.

 פיוטיו 
אלעמאני יצר בעיקר שירת קודש, והגיעו לידינו רק שלשהכולל השיר "אני צעיר" שיוחס בעבר לריה"ל, ויהושע גרנט, בקול פעמון ורימון לנא אמון: הגעתו של ר׳ יהודה הלוי לאלכסנדריה בראי שיר ׳חדש׳ לאהרן אבן אלעמאני, תרביץ פה (תמוז־אלול תשע"ח), עמ׳ 657–681 זיהה אותו כשל אבן אלעמאני. שירי חול שלו, שניים מהם בנויים כשיר תהלה ספרדי רגיל השקול המשקל הכמותי ושווה חרוז, ושקול במשקל ונחרז באותה הדרך בה שקול ונחרז שירו של ריה"ל עליו הוא משיב. גם פיוטי הקודש שכתב הם ספרדיים לעניין הלשון, העיצוב והתוכן. רובם של פיוטיו שקולים במשקל ההברתי־דקדוקי, המקובל בשירת הקודש הספרדית; רובן של הסטרופות בשיריו הן מעין אזוריות, ומיעוטן שירי אזור מובהקים.משה גיל ועזרא פליישר, יהודה הלוי ובני חוגו, ירושלים ה'תשס"א, עמ' 141–142. שרה כהן, שירי ר' אהרן אלעמאני, ירושלים: הוצאת חברת מקיצי נרדמים ה'תשס"ח, עמ' 74 גיל ופליישר כתבו כי "תהליך ספיגתה של ההשפעה הספרדית מגיע לבשלות סופית במצרים זמן מועט אחרי ימיו".משה גיל ועזרא פליישר, יהודה הלוי ובני חוגו, ירושלים ה'תשס"א, עמ' 142 אלעמאני שאף להביא סיומות מקראיות בסוף מחרוזותיו, כמקובל בפייטנות המזרחית.שרה כהן, שירי ר' אהרן אלעמאני, ירושלים: הוצאת חברת מקיצי נרדמים ה'תשס"ח עמ' 75 שלא כפייטנים הספרדים, הוא גם הרבה לחתום את שמו הפרטי בסטרופת הפתיחה, ככל הנראה בהשפעת הפייטן יצחק כנזי.

רוב פיוטיו הם פיוטי סליחות.במהדורת כהן, שירים א־מו. סליחותיו של ר' אהרן לאומיות, גם כאשר הוא נוקט בלשון יחיד, וזאת לעומת הסליחות הספרדיות הרבות המעמידות את האדם במרכז הפיוט, וככלל הוא נאמן בנושאי פיוטו לרוח הפייטנית המקובלת, ומושפע בעיקר במבנים ובעיצוב הספרדיים, עובדה התואמת את היותו בשלב הביניים שבין הפייטנות המזרחית המאוחרת לפייטנות הספרדיתשרה כהן, שירי ר' אהרן אלעמאני, ירושלים: הוצאת חברת מקיצי נרדמים ה'תשס"ח, עמ 119–120.. יצר גם קינות לתשעה באב, צידוק הדין, פיוט למילה, רשות לברכו, פיוט לפורים, רהטים לשביעי של פסח, ופיוט לשבועות.

בלשונו, שאף להיצמד לרוח משוררי ספרד שהקפידו על שימוש בלשון המקרא בטהרתה ובכך לכתוב שירים מובנים, ולא להשתמש בצורות אופייניות לפייטנים קודמים. אמנם במספר מקרים נראה כי הוא פייט בצורות משונות מכוח המסורת המזרחית, ואולי אף בהשפעת האסכולה שייסד רס"ג בתפיסתו הבלשנית המחודשת, שבקש להחיות את שפת המקרא ולגזור ממנה חידושים רבים.שרה כהן, שירי ר' אהרן אלעמאני, ירושלים: הוצאת חברת מקיצי נרדמים ה'תשס"ח, פרק ט.

יצירתו מגוונת מבחינת תבניות; רובם הגדול של השירים אמנם כתובים בתבנית מעין אזורית, אך חמישה אחרים בנויים כדרך 'המרובעים הספרדיים' ללא משקל כמותי, אחד מעוצב כמרובע ספרדי שקול, שלשה פיוטי אזור, ארבעה בחריזה סטרופית, שניים חד חרוזיים לא שקולים ואחד שווה חרוז ושקול במשקל כמותי, כמו גם שירי החול שבידינו.שרה כהן, שירי ר' אהרן אלעמאני, ירושלים: הוצאת חברת מקיצי נרדמים ה'תשס"ח, פרק ה

לפי השערה סליחה עמך לשחרך נכתבה על ידו או על ידי בנו.
 דפוסים 
שיריו היו נפוצים במצרים בימיו ולאחר ימיו, וחלקם אף נדפסו במחזורים שונים.כמו הפיוט "אל ההרים" שנדפס במחזור ארם צובה, ונציה ה'רפ"ז, דף לא. בגניזה נשתמרו יותר מ-90 כתבי יד ובהם שיריו וקטעים מהם.משה גיל ועזרא פליישר, יהודה הלוי ובני חוגו, ירושלים ה'תשס"א, עמ' 140–141  חיים שירמן התקין בשנת התש"ו 27 משיריו, חלקם ידועים ו-19 מהם מצא בגניזה.חיים שירמן: המשוררים בני דורם של משה אבן עזרא ויהודה הלוי, בתוך: ידיעות המכון לחקר השירה העברית בירושלים, כרך ששי, ירושלים:שוקן ה'תש"ו, עמ' רסה־רפח חוקרים נוספים כגון שרגא אברמסון,שרגא אברמסון, סליחות ר' יעקב ב"ר יהודה החבר עמאני, ידיעות המכון לחקר השירה העברית ז, תשי"ח, עמ' 323–324 אלכסנדר שייבר,A. Scheiber, “Unbekannte Gedichte von Aron ibn al-Ammani, dem Freunde Jehuda Hallevis, sefarad xxvii, 1967, pp.269-281 ועזרא פליישר הוציאו לאור עוד מפיוטיו,ראו: עזרא פליישר, השירה העברית בספרד ובשלוחותיה, א, עמ' 345–349. ומשה גיל ועזרא פליישר, יהודה הלוי ובני חוגו, ירושלים ה'תשס"א, עמ' 141 הע' 152 עד שבשנת ה'תשס"ח, הוציאה לאור שרה כהן מהדורה מוהדרת מבוארת של שיריו, ובה 62 שירים שכתב, ועוד אחד מסופק.שרה כהן, שירי ר' אהרן אלעמאני, ירושלים: הוצאת חברת מקיצי נרדמים ה'תשס"ח. בשנת ה׳תשע"ח זיהה יהושע גרנט את שיר השבח "אני צעיר"יצא לאור לראשונה ע״פ כתב יד יחיד מהגניזה ע״י חיים שירמן, שירים חדשים מן הגניזה, ירושלים ה׳תשכ״ו, עמ׳ 237.    שיוחס עד אז ליהודה הלוי, לאבן אלעמאני, והדפיס אותו מחדש.גרנט הציע לזהות שירים נוספים מתקופת ריה״ל באלכסנדריה ככאלה שיצאו מיד אלעמאני, כמו ״צאינה בנות נוא אמון״ ועוד אחרים בתורת ספק. יהושע גרנט, בקול פעמון ורימון לנא אמון: הגעתו של ר׳ יהודה הלוי לאלכסנדריה בראי שיר ׳חדש׳ לאהרן אבן אלעמאני, תרביץ פה (תמוז־אלול תשע"ח), עמ׳ 657–681.

 לקריאה נוספת 



 חיים שירמן: המשוררים בני דורם של משה אבן עזרא ויהודה הלוי, בתוך: ידיעות המכון לחקר השירה העברית בירושלים, כרך ששי, ירושלים:שוקן ה'תש"ו, עמ' רסה־רפח
 שרה כהן, שירי ר' אהרן אלעמאני, ירושלים:הוצאת חברת מקיצי נרדמים ה'תשס"ח.
 חיים שירמן, תולדות השירה העברית בספרד המוסלמית, ערך השלים וליווה בהערות עזרא פליישר, ירושלים ה'תשנ"ו, פרק שני, עמ' 472–474.
 משה גיל ועזרא פליישר, יהודה הלוי ובני חוגו, ירושלים ה'תשס"א, עמ' 139–143 ו-פרק ז'.
 מרים פרנקל, האוהבים והנדיבים: עילית מנהיגה בקרב יהודי אלכסנדריה בימי הביניים, ירושלים: יד בן צבי, ה'תשס"ז, עמודים 94–101.
יהושע גרנט, בקול פעמון ורימון לנא אמון: הגעתו של ר׳ יהודה הלוי לאלכסנדריה בראי שיר ׳חדש׳ לאהרן אבן אלעמאני, תרביץ פה (תמוז־אלול תשע"ח), עמ׳ 657–681.
יוסף יהלום, יהודה הלוי - שירי החול: הדיוואן המקורי עם נספחים, ירושלים: מאגנס 2024, עמ׳ 50-43

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:פייטנים
קטגוריה:אלכסנדריה: רבנים
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:יהודי מצרים במאה ה-12