ניו זילנדים

ניו זילנדים (באנגלית: New Zealanders; במאורית: Tāngata Aotearoa), המכונים גם בשם קיווי הם תושבים הקשורים לניו זילנד, חולקים היסטוריה, תרבות ושפה משותפת (אנגלית ניו זילנדית). אנשים ממוצא אתני ומוצא לאומי שונים הם אזרחי ניו זילנד, הנשלטים על ידי חוק הלאום שלה.

ההרכב האתני של האוכלוסייה, שהורכב במקור אך ורק מהמאורים הילידים, נשלט מאז המאה ה-19 על ידי ניו זילנדים ממוצא אירופאי, בעיקר ממוצא אנגלי, סקוטי, ולשי ואירי, עם אחוזים קטנים יותר של מוצא אירופאי ומזרח תיכוני אחרים, כגון קבוצות יווניות, טורקיות, איטלקיות, לבנוניות ואחרים כמו ערבים, גרמנים, הולנדים, סקנדינביים, דרום סלאביים ויהודים, כאשר קבוצות מערב אירופה הן הרוב המשמעותי. כיום, ההרכב האתני של אוכלוסיית ניו זילנד עובר תהליך של שינוי, עם גלים חדשים של הגירה, שיעורי ילודה גבוהים יותר וגידול בנישואים בין-גזעיים, וכתוצאה מכך אוכלוסיית ניו זילנד ממוצא מאורי, אסייתי, פסיפיקה ומוצא רב-גזעי גדלה בקצב גבוה יותר. מאלו ממוצא אירופי בלבד, כאשר קבוצות כאלה צפויות להוות חלק גדול יותר מהאוכלוסייה בעתיד. בניו זילנד אוכלוסיית התושבים מוערכת בכ-5,223,100 (נכון ליוני 2023). למעלה ממיליון ניו זילנדים שנרשמו במפקד ניו זילנד 2013 נולדו מעבר לים. הקבוצות האתניות ההולכות וגדלות במהירות משתנות מהיותן מבוססות היטב, כמו הודים וסינים, ועד לקבוצות בתחילת דרכן כמו ניו זילנדים אפריקאים.

בעוד שרוב הניו זילנדים גרים בניו זילנד, יש גם פזורה משמעותית, המוערכת בכ-750,000. מתוכם, כ-640,800 חיים באוסטרליה, מספר המהווה כ-12% מאוכלוסיית ניו זילנד. קהילות אחרות של ניו זילנדים מרוכזות במדינות אחרות דוברות אנגלית, במיוחד בריטניה, ארצות הברית וקנדה, כאשר מספרים קטנים יותר ממוקמים במקומות אחרים. לניו זילנדים הייתה השפעה תרבותית בקנה מידה עולמי, באמצעות קולנוע, שפה, התרבות המאורית, אמנות, מדע, מוזיקה וטכנולוגיה. בניו זילנד הוקמה התנועה הראשונה לזכות הבחירה לנשים וכן הוקמו בה התנועות האנטי-גרעיניות הראשונות. ההישגים הטכנולוגיים והמדעיים של תושבי ניו זילנד הולכים אחורה עד לקופה  (שלפי האמונה המאורית גילה את ניו זילנד בין 900 ל-1200 לפני הספירה) דרך הנווטים הפולינזים המוקדמים ביותר, שהשתמשו בשיטות אסטרליות מתוחכמות שסייעו בהנחת היסוד לניווט וגם לאסטרונומיה המודרנית. לעיתים קרובות טוענים שמלחמת החפירות המודרנית מקורה בניו זילנד בקרב המאורים במאה ה-19. הניו זילנדים היו גם חלוצי הפיזיקה הגרעינית (ארנסט רתרפורד), תנועת זכות הבחירה לנשים (קייט שפרד), תפיסות מערביות מודרניות של זהות מגדרית (ג'ון מאני) וכירורגיה פלסטית (הרולד גיליס).

תרבות ניו זילנד היא בעצם תרבות מערבית המושפעת מהסביבה הייחודית ומהבידוד הגאוגרפי של האיים, והשילוב עם התרבות של המאורים, וכן מגלי ההגירה הרב-אתניים השונים שבאו בעקבות הקולוניאליזם הבריטי של ניו זילנד.

 מקורות אתניים 
אנשים ממוצא אירופאי היוו את הרוב מבין 4.2 מיליון האנשים שחיו בניו זילנד, עם 2,969,391 או 74.0% מהאוכלוסייה במפקד ניו זילנד 2013. אלה ממוצא מאורי מלא או חלקי מהווים 14.9% מהניו זילנדים. הקבוצה האתנית הנותרת "אחרים" מורכבת בעיקר מתושבי אסיה ואיי האוקיינוס השקט.
ממוזער|קהל בטקס לפנות בוקר ביום אנז"ק בוולינגטון, 2011

 אירופאים 
ממוזער|תלמידי בית ספר בניו זילנד ממוצא אירופאי
לרוב הניו זילנדים האירופיים יש מוצא בריטי ו/או אירי, עם אחוזים קטנים יותר של מוצא אירופאי אחר כמו גרמנים, פולנים (המצוינים היסטורית כ"גרמנים" בשל חלוקת פולין), צרפתים, הולנדים, סקנדינבים ודרום סלאבים. בשנת 1961, המפקד הראה כי 91.8% מהניו זילנדים זיהו את עצמם כבעלי מוצא אירופי, ירידה מ-95% בשנת 1926.

מילת ההשאלה בשפה המאורית "Pākehā" נכנסה לשימוש כדי להתייחס לניו זילנדים אירופאים, אם כי כמה ניו זילנדים אירופאים דוחים כינוי זה. ניו זילנדים של המאה העשרים ואחת משתמשים יותר ויותר במילה "פקעה" כדי להתייחס לכל הניו זילנדים שאינם פולינזים.

האירופים הראשונים שידוע שהגיעו לניו זילנד היו החוקר ההולנדי אבל יאנסזון טסמן וצוותו בשנת 1642. מאורי הרג כמה מאנשי הצוות, ואירופאים נוספים לא יצאו לניו זילנד עד למסעו של החוקר הבריטי ג'יימס קוק בשנים 1768–1771. קוק הגיע לניו זילנד ב-1769 ומיפה כמעט את כל קו החוף. בעקבות קוק ביקרו בניו זילנד מספר רב של ספינות ציד לווייתנים אירופאיות וצפון אמריקה, וכן ספינות חקר ומסחר. הם סחרו במזון ובסחורות אירופיות, במיוחד כלי מתכת וכלי נשק, בתמורה לעץ מאורי, מזון, חפצי אמנות ומים. מדי פעם, אירופאים ומאורים סחרו בסחורות עבור מין. כמה הגעות אירופאיות מוקדמות השתלבו עם העם המאורי הילידי ונודעו בשם Pākehā Māori. ההיסטוריון ג'יימס בליך  מאפיין רבים מהמתיישבים האירופים המוקדמים מאוד ככאילו שדגלו ב"תרבות צוותית " - להבדיל מרוב המהגרים האירופים המאוחרים יותר באו במטרה לכבוש את השטח.
ימין|ממוזער|המאורים והנציגים הבריטיים חתמו על הסכם ואיטנגי ב-1840
הסכם ואיטנגי נחתם לראשונה במפרץ האיים ב-6 בפברואר 1840. בלבול וחוסר הסכמה ממשיכים להקיף את האמנה. עם זאת, רוב הניו זילנדים עדיין מתייחסים ל"הסכם" כמסמן את הקמתה של ניו זילנד כאומה.

בתגובה לניסיונות של החברה הניו זילנדית להקים מושבה נפרדת בולינגטון, ומתוך תשומת לב לתביעות הצרפתיות באקרוה, הכריז הובסון, שמונה לסגן-מושל ב-14 בינואר 1840, על ריבונות בריטית על כל ניו זילנד ב-21 במאי 1840. הוא פרסם שני כרוזים שפורסמו בגיליון "ניו זילנד Advertiser" ו-"Bay Of Islands Gazette" מ-19 ביוני 1840. אחד "טוען את הטענה של גילוי, זכויות הריבונות של הוד מלכותה על האיים הדרומיים של ניו זילנד, הנקראים בדרך כלל 'האי התיכון' (האי הדרומי) ו'האי של סטיוארט' (אי סטיוארט/רקיורה); וכן האי, המכונה בדרך כלל 'האי הצפוני', לאחר שהוסר ריבונות להוד מלכותה". ההכרזה השנייה הרחיבה על האופן שבו הריבונות על "האי הצפוני" הוותרה במסגרת האמנה שנחתמה באותו פברואר.

לאחר מיסוד הריבונות, החל זרם מאורגן ומובנה של מהגרים מבריטניה ומאירלנד, ועד שנת 1860 חיו יותר מ-100,000 מתיישבים בריטים ואיריים ברחבי ניו זילנד. אגודת אוטגו גייסה באופן פעיל מתיישבים מסקוטלנד, ויצרה השפעה סקוטית ברורה במוריהיקו, בעוד שאגודת קנטרברי גייסה מתיישבים מדרום אנגליה, והעניקה השפעה אנגלית ברורה ל"התנחלות קנטרברי". עד 1870 הגיעה האוכלוסייה הלא-מאורית ליותר מ-250,000.

מתיישבים אחרים הגיעו מגרמניה, סקנדינביה ומחלקים אחרים באירופה, כמו גם מסין ומתת-היבשת ההודית, אך המתיישבים הבריטים והאירים היוו את הרוב המכריע, ועשו זאת במשך 150 השנים שלאחר מכן.

בין 1881 לשנות העשרים של המאה ה-20 העביר הפרלמנט של ניו זילנד חקיקה שנועדה להגביל את ההגירה האסיאתית לניו זילנד, ומנע מאסיאתים להתאזרח. ממשלת ניו זילנד גבתה מס בחירות על מהגרים סינים עד שנות ה-30, כאשר יפן יצאה למלחמה עם סין. ניו זילנד ביטלה לבסוף את מס הבחירות ב-1944. זרם של פליטים יהודים ממרכז אירופה הגיע בשנות ה-30. רבים מהאנשים ממוצא פולני בניו זילנד הגיעו כיתומים ממזרח פולין דרך סיביר ואיראן בשנת 1944 במהלך מלחמת העולם השנייה.

 הגירה אירופית לאחר מלחמת העולם השנייה 
ממוזער|מגלה הארצות ומטפס ההרים של ניו זילנד אדמונד הילרי, דמות לאומית מוערכת
באמצעות סוכנויות האו"ם העוסקות במאמצים הומניטריים לאחר מלחמת העולם השנייה, ניו זילנד קיבלה כ-5,000 פליטים ועקורים מאירופה, ויותר מ-1,100 הונגרים בין השנים 1956 ל-1959. ההגירה שלאחר מלחמת העולם השנייה כללה יותר אנשים מיוון, איטליה, פולין ויוגוסלביה לשעבר.

ניו זילנד הגבילה את ההגירה לאלה שיוכלו לסייע למחסור בכוח אדם בניו זילנד. כדי לעודד את הבאים, הממשלה סייעה באישורים ב-1947, סכימה שהורחבה על ידי הממשלה הלאומית הראשונה ב-1950. עם זאת, כשהתברר שלא יגיעו מספיק מהגרים מיומנים מהאיים הבריטיים בלבד, החל הגיוס במדינות צפון אירופה. ניו זילנד חתמה על הסכם דו-צדדי למהגרים מיומנים עם הולנד, ומספר רב של מהגרים הולנדים הגיעו לניו זילנד. אחרים הגיעו בשנות ה-50 מדנמרק, גרמניה, שווייץ ואוסטריה כדי לענות על צרכים במקצועות מיוחדים. בשנות ה-60, המדיניות של הדרת אנשים על בסיס לאום הניבה אוכלוסייה שרובה ממוצא אירופאי. עד אמצע שנות ה-60, הרצון בכוח עבודה זול לא מיומן הוביל לגיוון אתני.

 מאורים 
ממוזער|ארבע נשים מאוריות, 1870
ככל הנראה העם המאורי הוא צאצא של אנשים שהיגרו מטייוואן למלנזיה ולאחר מכן נעו מזרחה עד לאיי החברה. לאחר הפסקה של 70 עד 265 שנים, גל חדש של חקר הוביל לגילוי והתיישבות באיי ניו זילנד בערך בשנים 1250–1300 לספירה, מה שהפך את ניו זילנד לאחת משטחי היבשה האחרונים להיות מיושבים. כמה חוקרים הציעו גל מוקדם יותר של כניסות המתוארך כבר בשנים 50–150 לספירה; האנשים הללו או מתו או עזבו את האיים.

במהלך המאות הבאות המתיישבים הפולינזים התפתחו לתרבות נבדלת הידועה כיום בשם מאורים. האוכלוסייה חולקה לשבטים ותתי-שבטים ש נהגו לשתף פעולה אך גם להילחם זה בזה. בשלב מסוים נדדה קבוצה של מאורים לאיי צ'טהאם שם פיתחו את תרבות המוריורי.

בשל הבידוד הגאוגרפי של ניו זילנד, חלפו 500 שנה לפני השלב הבא של ההתיישבות, עם בואם של האירופים. רק אז היו צריכים התושבים הילידים להבדיל את עצמם מהחדשים, תוך שימוש במונח "מאורי" שפירושו "רגיל" או "נורמאלי".
ימין|ממוזער|אינהיאה טה קיריקומארה, מאורי רנגאטירי
בין אמצע שנות ה-40 ועד שנות ה-60 של המאה ה-19, מחלוקות על רכישות קרקע מפוקפקות הובילו למלחמות הקרקעות של ניו זילנד. אלו הביאו להחרמה של שטחים גדולים של אדמה שבטית על ידי הממשלה הקולוניאלית. התנחלויות כמו פאריהאקה בטרנאקי נודעות בעוולות שנעשו שם. עם אובדן חלק גדול מאדמתם יחד עם שיעור תמותה גבוה עקב מחלות ומגפות שהדיעו מאירופה, המאורים נכנסו לתקופה של דעיכה, ובסוף המאה ה-19 האמינו שאוכלוסיית המאורים תחדל להתקיים כגזע נפרד וייטמע באוכלוסייה האירופית.

עם זאת, תחזית זו לא התרחשה, והמספרים התאוששו. למרות רמה גבוהה של נישואי תערובת בין אוכלוסיות מאוריות ואירופיות, המאורים הצליחו לשמור על זהותם התרבותית ובשנות ה-60 וה-70 עברה מאורידום תחייה תרבותית.
ממוזער|הצגה אתנוגרפית עכשווית של ילדים מאורים
אוכלוסיית המאורים ראתה יציבות במאה ה-21. במפקד האוכלוסין של 2013, 598,602 אנשים שזוהו כחלק מהקבוצה האתנית המאורית, המהווים 14.9% מאוכלוסיית ניו זילנד, בעוד ש-668,724 אנשים (17.5%) טענו למוצא מאורי. 278,199 אנשים שזוהו כמוצאים מאוריים יחידים, בעוד ש-291,015 זוהו כמוצאים ממוצא אירופי ומאורי (עם או בלי עדה שלישית), בשל שיעור גבוה של נישואי תערובת בין שתי התרבויות. על פי חוק התיקון לענייני המאורים משנת 1974, מאורי מוגדר כ"אדם מגזע המאורי בניו זילנד; וכולל כל צאצא של אדם כזה", חוק זה החליף בקשה משפטית קודמת המבוססת על "דרגת מאורי" המוגדרת באופן שרירותי.

על פי מפקד האוכלוסין של 2006, השבט הגדול ביותר לפי אוכלוסייה הוא נגפוהי (125,601), ואחריו נגטי פורו (71,049), נוגאי טאהו (54,819) וויקאטו (40,083). עם זאת, יותר מ-110,000 אנשים ממוצא מאורי במפקד 2013 לא הצליחו לזהות את השבט שלהם. מחוץ לניו זילנד קיימת אוכלוסייה מאורית גדולה באוסטרליה, המוערכת ב-155,000 איש בשנת 2011. המפלגה המאורית הציעה כי יש ליצור מושב מיוחד בפרלמנט של ניו זילנד המייצג את המאורים באוסטרליה. קהילות קטנות יותר קיימות גם בבריטניה (כ-8,000), ארצות הברית (עד 3,500) וקנדה (כ-1,000).

האזור הנפוץ ביותר בו חיה קבוצה זו היה אזור אוקלנד (23.9 אחוזים או 142,770 אנשים). המאורים כיום הם הקבוצה האתנית השנייה בגודלה בניו זילנד, אחרי ניו זילנדים אירופאים. השפה המאורית (המכונה Te Reo Māori) עדיין מדוברת במידה מסוימת על ידי כחמישית מכלל המאורים, המהווים 3% מכלל האוכלוסייה. ניו זילנדים רבים משתמשים בקביעות במילים ובביטויים מאוריים, כגון "קיה אורה", בזמן שהם מדברים אנגלית. המאורים פעילים בכל תחומי התרבות והחברה של ניו זילנד, עם ייצוג עצמאי בתחומים כמו תקשורת, פוליטיקה וספורט.

 אסיאתיים 
ממוזער|רקדני אריות מופיעים בפסטיבל הפנסים של אוקלנד
במפקד האוכלוסין של 2013, סך המוצא האסייתי היה 11.8% מהאוכלוסייה, הסינים נותרו הקבוצה האתנית האסיאתית הגדולה ביותר ב-2013, עם 171,411 אנשים, בעוד שהודים הייתה הקבוצה האתנית האסייתית השנייה בגודלה ב-2013, עם 155,178, ופיליפינים הקבוצה השלישים עם 40,350 איש.

הרכיב האסייתי קדם למעשה למרכיב הפסיפי. בניו זילנד חיו אנשים ממוצא אסיאתי מאז ימי ההתיישבות האירופית הראשונים, אם כי במספרים קטנים מאוד. בתקופת הבהלה לזהב מאוחר יותר במאה התשע-עשרה גדל בחדות מספר המתיישבים הסינים הזמניים הן מסין והן מאוסטרליה ואמריקה. עם זאת, מאה שנה מאוחר יותר בשנות השמונים והתשעים של המאה העשרים גדל מספר האנשים בני האתניות האסייתיות במהירות, וסביר להניח שהם יעלו על אוכלוסיית האוקיינוס השקט במהלך השנים הקרובות.

 הגירה מהאוקיינוס השקט 
ממוזער|רקדני איי קוק בפסטיבל פסיפיקה של אוקלנד
בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, ניו זילנד עודדה מהגרים מדרום האוקיינוס השקט. למדינה היה ביקוש גדול לעבודה לא מיומנת במגזר הייצור. כל עוד הדרישה הזו נמשכה, מהגרים עודדו על ידי הממשלה להגיע מדרום האוקיינוס השקט, ורבים נשארו במקום. עם זאת, כאשר זמני הפריחה פסקו, חלקם האשימו את המהגרים בהאטה הכלכלית שהשפיעה על המדינה, ורבים מאותם אנשים סבלו מפשיטות של המשטרה על עסקיהם ובתיהם שהובילו לגירושם מהמדינה החל משנת 1974.

 מזרח תיכון, אמריקה הלטינית ואפריקה 
אוכלוסייה זו הרכיבה 1.2% מכלל האוכלוסייה במפקד האוכלוסין של 2013. הקבוצה האתנית של אמריקה הלטינית כמעט הוכפלה בגודלה בין מפקד האוכלוסין של 2006 ל-2013, וגדלה מ-6,654 אנשים ל-13,182. מרכיב חדש יותר כולל פליטים ומתיישבים אחרים מאפריקה ומהמזרח התיכון. בעוד שהיו מתיישבים קודמים מהמזרח התיכון, כמו סורים, אנשים מאפריקה המשוונית היו מעטים מאוד בעבר.
 קבוצה אתנית מזרח תיכונית – 20,406
 קבוצה אתנית אפריקאית – 13,464

 אחרים 
בשנת 2013, 67,752 אנשים או 1.7% הזדהו עם מוצא אתני אחד או יותר מלבד אירופה, מאורי, פסיפיק, אסיה, מזרח תיכונית, אמריקה הלטינית ואפריקאית. הרוב המכריע של האנשים האלה, 65,973 אנשים, הזדהו רק כ"ניו זילנדים".

 גזע ויחסים אתניים 
ממוזער|ראש הממשלה נורמן קירק הולך יד ביד עם ילד מאורי, יום וויטנגי 1973
לאחר 1840, סוגיות רבות הקשורות לריבונות ובעלות על קרקע נותרו בלתי פתורות, במשך זמן רב בזמן שהמאורים חיו בקהילות כפריות. כאשר מאורים ופקהה (אירופאים) החלו לחיות בסמיכות רבה יותר, נבחנה האמונה שלמדינה יש "יחסי הגזע הטובים בעולם". המפשר הראשון ליחסים בין גזעיים מונה ב-1971 כדי לסייע במאבק באפליה גזעית בקרב ניו זילנדים.

התסיסה בנוגע להפרות הסכם ואיטנגי התגברה בשנות ה-70. בית הדין של וייטנגי הוקם ב-1975 כדי לשקול הפרות לכאורה, וב-1984 הוסמך להסתכל אחורה ל-1840.

באופן כללי, ניו זילנדים ממוצא אירופאי מחשיבים עצמם נטולי דעות קדומות גזעיות ברובם, ותופסים את המדינה כחברה מכילה יותר, תפיסה שאותגרה במיוחד על ידי בני קבוצות מיעוט אתניות. על פי מחקר שפורסם ב-2018, שניתח את חוויית הגזענות המדווחת של מבוגרים בניו זילנד במשך תקופה של 10 שנים, דיווח על חוויות גזעניות האחרונות היו הגבוהות ביותר בקרב המשתתפים האסייתים ואחריהם עמי המאורים והפסיפיק, כאשר האירופים דיווחו על החוויה המועטה ביותר של גזענות.

 תרבות 
תרבות ניו זילנד היא בעצם תרבות מערבית המושפעת מהסביבה הייחודית ומהבידוד הגאוגרפי של האיים, ומהתרבות של המאורים, וכן מגלי ההגירה הרב-אתניים השונים שבאו בעקבות הקולוניזציה הבריטית של ניו זילנד. המתיישבים הבריטים הביאו מערכת משפטית, פוליטית וכלכלה משגשגת, יחד עם מערכת החקלאות הבריטית ששינתה את הנוף הטבעי.
ממוזער|איור של חיילי אנזא"ק לאחר מערכת גליפולי במהלך מלחמת העולם הראשונה
התפתחותה של זהות ניו זילנדית ואופי לאומי, נפרדים מהזהות הקולוניאלית הבריטית, קשורה לרוב לתקופה סביב מלחמת העולם הראשונה, אשר הולידה את הרעיון של רוח אנז"ק. עם זאת, קשרים תרבותיים בין ניו זילנד לבריטניה נשמרים על ידי שפה משותפת, הגירה מתמשכת מבריטניה, והעובדה שצעירים ניו זילנדים רבים מבלים בבריטניה ב"ניסיון מעבר לים", המכונה "OE ". בנוסף ניו זילנדים מזדהים עם האוסטרלים, כתוצאה מהמאפיינים ההיסטוריים, התרבותיים והגאוגרפיים המשותפים של שתי המדינות.
ימין|ממוזער|ריקוד מלחמה מאורי, הנקרא האקה
ממשלת ניו זילנד מקדמת את התרבות המאורית על ידי תמיכה בבתי ספר בשפה המאורית, על ידי הבטחה שהשפה מוצגת באופן גלוי במשרדי ומוסדות הממשלה ובספרות, וכן על ידי התעקשות על קבלת פנים מאורית מסורתית (pōwhiri) באירועים ממשלתיים ובתוכניות פרסים לבתי ספר ממלכתיים, מאורים מנהלים את שירותי הרווחה המיועדים לאנשים שלהם.

 האנשה לאומית 
ממוזער|פסל של זילנדיה באנדרטת מלחמת הבורים השנייה בפאלמרסטון.
זילנדיה היא האנשה לאומית של ניו זילנד וניו זילנדים. בצורתה הסטריאוטיפית, זילנדיה מופיעה כאישה ממוצא אירופאי לבושה בגלימה. היא דומה בלבוש ובמראה לבריטניה (האנשה הנשית של בריטניה), שעליה נהוג לאמר שהיא אמה של זילנדיה.

כביטוי רטורי של זהות לאומית ניו זילנדית, זילנדיה הופיעה על בולי דואר, פוסטרים, קריקטורות, אנדרטאות מלחמה ופרסומים של ממשלת ניו זילנד, לרוב במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20. האנשה הייתה סמל נפוץ של תערוכת המאה בניו זילנד, שהתקיימה בוולינגטון בשנים 1939 ו-1940 שני פסלי זילנדיה גדולים משמשים כאנדרטה למלחמה המכבדת את חללי מלחמת הבורים השנייה: האחד נמצא בוויימט והשני בפאלמרסטון. כמה פסלים קטנים יותר קיימים במוזיאונים ובידיים פרטיות.

הדמות הנשית המופיעה בצד שמאל של הסמל הלאומי זוהתה כזילנדיה.

 המצאות 
מאורים, ופולינזים אחרים, נחשבים על ידי היסטוריונים רבים בתור הנווטים המובילים בעולם לפני העידן המודרני. הפולינזים יצרו קשר עם כמעט כל אי בתוך המשולש הפולינזי העצום. הם המציאו את הקטמרן והגו כמה מהאסטרונומיה המורכבת ביותר בעולם כדי לעזור לנווט באוקיינוס השקט. המשכו של הידע הזה לאחר ההתיישבות המיידית של ניו זילנד ניכרת במצפן הלא מוחשי של מצפן שפותח והשתמש בו מאורי הרבה לפני ההתיישבות האירופית. מצפנים מאורים חולקו ל-32 בתים שונים בין צפון, דרום, מזרח ומערב. זה עזר לנווטים לשנן למעלה מ-200 כוכבים. שינון היה חלק בלתי נפרד מהידע המאורי, שלא היה לו שפה כתובה. מסורת בעל פה נשמרה בניו זילנד על ידי גילדות במשך מאות שנים לאחר הגעת המאורים, למרות המאמצים הקולוניאליים המאוחרים יותר לדכא אותה.

במלחמות ניו זילנד (1845–1872), המאורים פיתחו מערכות תעלות ובונקרים משוכללות כחלק מהשטחים המבוצרים שכבר קיימים הידועים בשם pā, והעסיקו אותם בהצלחה כבר בשנות ה-40 של המאה ה-20 כדי לעמוד בהפצצות ארטילריה בריטיות. מערכות אלו כללו תעלות ירי, תעלות תקשורת, מנהרות ובונקרים נגד ארטילריה. ה-Ngāpuhi pā Ruapekapeka נחשב לעיתים קרובות למרשים ביותר מבחינה טכנולוגית על ידי היסטוריונים, ותואר ב-2017 כ"אחד המתקנים הצבאיים המתוחכמים ביותר" שהאימפריה הבריטית התמודדה אי פעם, על ידי השדרן Mihingarangi Forbes עבור RNZ. קיים ויכוח אקדמי סביב זה מאז שנות ה-80, כאשר בספרו "מלחמות ניו זילנד", ההיסטוריון ג'יימס בליך טען שהמאורים בצפון המציאו למעשה את מלחמת החפירות בשלבים הראשונים של מלחמות ניו זילנד. עם זאת, בהתחשב בעובדה שחפירות מסוג זה או אחר תמיד היו נוכחות בלוחמה אנושית, מסקנה זו זכתה במחלוקת וזכתה לביקורת מצד היסטוריונים אחרים.

ניו זילנדים בעידן המודרני היו חדשנים לא פחוץ. קפה נמס, כיום משקה בסיסי ברחבי העולם, הומצא לראשונה באינברקרגיל בשנת 1890 על ידי כימאי המזון דייוויד סטראנג. קייט שפרד, סופרג'ית, נחשבת לאמה של תנועת זכות הבחירה לנשים המודרנית. המאמצים שלה במסגרת איגוד המתינות הנוצריות לנשים ניו זילנד הובילו לכך שניו זילנד הפכה למדינה הראשונה בעולם שחוקקה זכות בחירה אוניברסלית.

הסקסולוג ג'ון מאני, המוכר כיום כדמות שנויה במחלוקת על הניסויים שלו בנוגע לילדים ולמקרה של דייוויד ריימר, היה חלוץ של חקר הזהות המגדרית המודרנית. התיאוריה של מאני לפיה מגדר נלמד הפכה למיושנת ואף הופרכה, אם כי המונחים שלו "תפקיד מגדר" ו"נטייה מינית" נותרו נפוצים בשפה המודרנית. הוא גם הקים את מרפאת זהות מגדרית של ג'ונס הופקינס, המרפאה הראשונה בארצות הברית שביצעה ניתוחים לשינוי מיני. המנתח ורופא אף-אוזן-גרון הרולד גיליס נחשב לאבי הכירורגיה הפלסטית המודרנית, בה השתמש על חיילים מעבר לטיפול רגיל במהלך מלחמת העולם הראשונה.The birth of plastic surgery National Army Museum website

 שפה 
אנגלית (אנגלית ניו זילנדית) היא השפה השלטת המדוברת על ידי ניו זילנדים, ושפה רשמית "בפועל" של ניו זילנד. על פי מפקד האוכלוסין של ניו זילנד 2013, 96.1% מהניו זילנדים דיברו אנגלית. השפות הרשמיות דה יורה של המדינה הן מאורית (Te Reo) ושפת הסימנים של ניו זילנד (NZSL). שפות אחרות משמשות גם קהילות אתניות.

 דת 
קצת פחות ממחצית האוכלוסייה במפקד האוכלוסין של 2013 הכריזה על השתייכות לנצרות. עם זאת, הנוכחות הקבועה בכנסייה קרובה ככל הנראה ל-15%. לפני הקולוניזציה האירופית, הדת של האוכלוסייה המאורים הילידית הייתה אנימיסטית, אך המאמצים הבאים של מיסיונרים כמו סמואל מרסדן הביאו לכך שהרבה מאורים התנצרו.

השתייכות דתית נאספה במפקד האוכלוסין של ניו זילנד מאז 1851. אחד מהסיבוכים הרבים בפירוש נתוני השתייכות דתית בניו זילנד הוא השיעור הגדול שמתנגדים לתשובה לשאלה, בערך 173,000 ב-2013. רוב הדיווח על האחוזים מבוסס על מספר התגובות הכולל, ולא על סך האוכלוסייה.

נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2023, ניו זילנד הפכה למדינה פוסט־נוצרית, כאשר רק 32.3% מהמשיבים הזדהו כנוצרים. עם זאת, ההערכה היא ששיעור ההשתתפות הסדירה בתפילות בכנסייה קרוב יותר ל־15%.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

*
קטגוריה:ניו זילנד