האנה מור

האנה מור (באנגלית: Hannah More; 2 בפברואר 1745 – 7 בספטמבר 1833) הייתה סופרת, פילנתרופית, משוררת ומחזאית אנגלייה כתיבתה שילבה יסודות מוסריים ונוצריים עם ביקורת חברתית, והיא נודעה בהשפעתה הרבה על השיח הציבורי באנגליה סביב חינוך, מוסר ותפקיד האישה בחברה. לצד עמדותיה השמרניות בנושאים דתיים וחברתיים, היא תרמה תרומה משמעותית להרחבת הנגישות להשכלה, לקידום מעמד הנשים במרחב הציבורי ולמאבק בביטול הסחר בעבדים. מור נחשבת כדמות מפתח בתנועת הספרות המוסרית של סוף המאה ה-18 ובמחקר המודרני מתוארת כדמות מורכבת, המשלבת אידיאלים שמרניים עם יוזמות שניתן לראות בהן מגמות מוקדמות של אחריות חברתית והנגשת ידע.

 ביוגרפיה 
 ילדות והשכלה 
האנה מור נולדה בשנת 1745 בכפר פישפונדס (Fishponds) בשטפלטן, הסמוכה לעיר בריסטול, אנגליה. היא הייתה ביתם של ג'יקוב מור ומרי גרייס מור. היו לה ארבע אחיות. האנה הייתה ילדה חדת אבחנה, מהירת תפיסה ובעלת רצון עז ללמוד. אביה היה מורה ללטינית ומתמטיקה, אביה, שהאמין בחינוך, הקים בית ספר פרטי בבריסטול, שם קיבלה האנה השכלה קלאסית שכללה לטינית, מתמטיקה, היסטוריה ושירה. ההשכלה המעמיקה, שלא הייתה מובנת מאליה עבור נשים בתקופתה, הניחה את היסודות לכתיבתה הספרותית והפילוסופית בהמשך.

 אירוסין שלא מומשו 
בשנות ה-20 לחייה התארסה מור לוויליאם טרנר, בעל אדמות מסומרסט, אולם האירוסין בוטלו לאחר תקופה ארוכה של דחיות. טרנר פיצה אותה במענק כספי שנתי שאפשר לה להקדיש את החיה לכתיבה ופעילות ציבורית - דבר שהיה נדיר עבור נשים מהמעמד הבינוני של אותה תקופה.

 המעבר ללונדון 
בשנת 1774 עברה מור ללונדון, והצטרפה לחוג הספרותי - פילוסופי של העיר. היא הפכה לחברה בולטת ב"חוג הכחולות" (Bluestocking Circle) - חוג אינטלקטואלי שהתפתח בלונדון ביוזמת אליזבט מונטגיו ונשים משכילות נוספות. החוג שאף לקדם את מעמד האישה באמצעות השכלה, תרבות ודיון מוסרי. אף שהחוג מזוהה בעיקר כרשת נשים למדניות, השתתפו בו גם גברים כעמיתים בולטים ובהם ד"ר סמואל ג'ונסון, אדמונד ברק, סר ג'ושוע ריינולדס. ייחודו של החוג היה בכך שנשים נטלו בו חלק פעיל ושוויוני בשיח ספרותי, פילוסופי ותאולוגי, ובכך החוג היווה צעד חשוב בהשתלבותן של נשים באליטה האינטלקטואלית של התקופה.

 קריירה ספרותית 
 מחזות ראשונים 
מור החלה לכתוב שירים, דרמות וחיבורים מוסריים כבר בגיל צעיר, תוך שהיא משתמשת ביכולותיה הספרותיות כדי לגשר בין השכלה ודת. כבר בשלב מוקדם ניכרה המוטיבציה שלה - לא רק לבדר אלא גם להשפיע - לתקן מוסר ולהעלות מודעות למידות הראויות לפי הדת הנוצרית.

מור החלה את דרכה כמשוררת ומחזאית. מחזה הראשון - החיפוש אחר האושר, 1762 (The Search After Happiness) נכתב עבור תלמידותיה, ושיקף את אמונתה שהאושר נובע ממוסריות ומאמונה דתית.

בשנת 1777 הוצג המחזה שכתבה - פרסי (Percy) בתיאטרון קובנט גארדן, בהשתתפות שחקני התיאטרון המלכותי. המחזה כלל פרולוג מאת דייוויד גאריק. המחזה זכה לשבחים, ומור נחשבה לסופרת מבטיחה בזירת הדרמה הלונדונית.

 מעבר לכתיבה מוסרית - דתית 
בשנות ה-80 של המאה ה-18 פנתה מור בהדרגה מכתיבה דרמטית לעיסוק מוסרי - תאולוגי. היא פרסמה חיבורים כגון Thoughts on the Importance of the Manners of the Great to General Society (1788) (בתרגום לעברית : הרהורים על חשיבות התנהגותם של בני המעמד הגבוה לחברה כולה), בהם קראה לאצולה לשמש דוגמה מוסרית לשאר החברה.

בחיבוריה המאוחרים, כגון An Estimate of the Religion of the Fashionable World (1790) (בתרגום לעברית - החייאת הדת בחברה אופנתית), ביקרה מור את הרדידות הרוחנית של החברה הגבוהה באנגליה וקראה לשוב לאמונה מעמיקה וכנה המבוססת על ענווה, צדקה וצניעות.

בשנת 1808 פרסמה מור את הרומן Coelebs in Search of a Wife (קואילבס בחיפוש אחר אישה) שנכתב בצורה של מסע רוחני של גבר צעיר המחפש כלה אידיאלית לפי עקרונו המוסר הנוצרי. הרומן זכה לפופולריות עצומה, תורגם לשפות רבות, ונחשב לאחד הספרים המשפיעים בעיצוב תפיסות מגדריות שמרניות בראשית המאה ה-19.

 פעילות דתית ומוסרית 
מור הייתה ממובילות הזרם האוונגלליסטי האנגלי. היא ראתה בחינוך ובספרות אמצעי מרכזי לשיפור מוסרי של החברה. כתיבתה כיוונה לקדם ערכים של ענווה, עבודה קשה, ציות וסדר חברתי לצד חינוך, חמלה ורוחניות.

בשנות ה-90 של המאה ה-18, מור חברה לקבוצה האוונגליסטית בראשות ויליאם וילברפרוס, אשר פעלה לביטול העבדות ברחבי האימפריה הבריטית. מור פרסמה חיבורים ושירים בעלי מסר מוסרי נגד סחר בעבדים ותמכה בגלוי במאבק הפרלמנטרי שהתקיים בנושא.

 סדרת החוברות הזולות 
בשנים 1798-1795 יזמה מור את פרויקט סדרת החוברות הזולות (Cheap Repository Tracts). זוהי סדרה של חוברות קצרות וזולות שנכתבו בשפה פשוטה ועסקו בנושאים דתיים, מוסריים ופוליטיים. מטרתן הייתה להנגיש ערכים נוצריים שמרניים לשכבות העניות ולהוות חלופה לספרות המהפכנית של תומאס פיין (זכויות האדם, Rights of Man). החוברות נמכרו והופצו בהיקפים עצומים - למעלה משני מיליון עותקים.

חוברות אלה חוללו שינוי תפיסתי עמוק באופן שבו הובנו חינוך, מוסר ודת בחברה הבריטית של סוף המאה ה-18. הן ביססו מודל חדש של הפצת רעיונות, באמצעות כתיבה קצרה, פשוטה וזולה שנועדה להגיע אל שכבות האוכלוסייה העניות והפחות משכילות. בכך, הן שינו את התפיסה המקובלת, להחינוך המוסרי שמור לאליטות. אף כי מטרתן העיקרית הייתה הפצת ערכים נוצריים שמרניים, עצם הפניה לקהל עממי יצרה שינוי מבני בתפיסת האחריות הציבורית לחינוך, והניח היסודות לרעיון שידע מוסרי ותרבותי הוא משאב אוניברסלי שיש להעמידו לרשות כלל האוכלוסייה. במבט מודרני, החוברות נתפסות כשלב חשוב בתהליך ההיסטורי של הרחבת הגישה להשכלה, ובה בעת הן מדגימות את המתח בין רצון להעצמה חברתית, לבין פיקוח תרבותי מלמעלה, שאפיין יוזמות דתיות רבות באותה התקופה.

 חינוך והקמת בתי ספר 
מור, יחד עם אחותה מרתה, הקימו בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-18 רשת של בתי ספר בכפרי סומרסט. מטרתן הייתה להקנות לאיכרים עקרונות מוסריים ויכולת קריאה בסיסית. עם זאת, כחלק מתפיסתן החינוכית, הן הגבילו את לימודי הכתיבה, מהלך שנתפס בימיה כאמצעי לשמירת סדר חברתי יציב.. גישתה החינוכית זכתה לשבח כחלוצית, לצד ביקורת. חוקרים בני זמננו רואים בה ביטוי למתח בין רצון כן להנגשת חינוך בסיסי לבין גישה פרנטליסטית (ז"א קבלת החלטות עבור אחרים במטרה טובה, אך תוך הגבלת חירותם או עצמאותם) שפיקחה על גבולות ההשכלה

 השקפות פוליטיות והיחס לפמיניזם 
מור התייחסה בחשדנות לרעיונות המהפכה הצרפתית שזוהו בעיניה כבעלי פוטנציאל סיכון ליציבות החברתית ויסודות הדתיים במדינה. היא טענה כי שוויון רדיקלי עלול להוביל לערעור הסדר החברתי ולחולשה מוסרית. עם זאת, בניגוד לקריאה מהפכנית לשווין מגדרי מלא, היא ביקשה לשפר את מעמד הנשים מתוך מסגרת נוצרית מוסרית. היא תמכה בחינוך לנשים ובמעורבות בחיים הציבוריים באמצעות דת, צדקה וחינוך מוסרי. חוקרים פמיניסטיים מודרניים מתארים את מור כדמות מורכבת: אישה שפעלה לקידום השכלה והשפעה נשית, אך בתוך גבולות החברה הפטריארכלית, ובכך ייצגה שילוב בין ביקורת חברתית מתונה ושמרנות דתית. במחקר העכשווי היא נתפסת לעיתים כדוגמה לאופן בו נשים השתמשו בכלים שמרניים כדי להשיג הישגים פמיניסטיים חלקיים, ובכך סללו את הדרך לשיח מגדרי רחב יותר במאה ה-19

 שנים אחרונות ומורשת 
מור פרשה בהדרגה מהחיים הציבוריים בשנות ה-20 של המאה ה-19 ועברה להתמקד בכתיבה ופעילות צדקה. היא נפטרה ב-7 בספטמבר 1833 בכפר קליפטון, ונקברה בכנסיית כל הקדושים בוורינגטון, לצד אחיותיה. בעזבונה, היא תרמה 30,000 ליש"ט למוסדות דת ולבתי ספר. דמותה הונצחה בבתי ספר, פסלים ובשמות רחובות.

בשנת 2012 הופיעה דמותה על שטר Bristol Pound (מטבע מקומי של בריסטול), ובשנת 2022 צורפה לללוח הקדושים של הכנסייה האפיסקופלית, ונקבע יום זיכרון לכבודה ב-6 בספטמבר.

 יצירות נבחרות 

 The Search After Happiness (1762)
 Percy (1777)
 Sacred Dramas (1782)
 Thoughts on the Importance of the Manners of the Great to General Society (1788)
 An Estimate of the Religion of the Fashionable World (1790)
 Cheap Repository Tracts (1795–1798)
 Coelebs in Search of a Wife (1808)

קישורים חיצוניים



 מאמר ביוגרפי מאת Brycchan Carey


הערות שוליים

קטגוריה:מחזאיות בריטיות
קטגוריה:מחזאים אנגלים
קטגוריה:נדבנים אנגלים
קטגוריה:מסאיות בריטיות
קטגוריה:מעגל הבלוסטוקינג
קטגוריה:סופרות בריטיות
קטגוריה:מחזאיות אנגליות
קטגוריה:נדבנים בריטים
קטגוריה:פעילות בתנועה לביטול העבדות
קטגוריה:נשים במאה ה-18
קטגוריה:נשים במאה ה-19
קטגוריה:ביטול העבדות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1745
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1833