הגירה של נוצרים מהמזרח התיכון

הגירה של נוצרים, בעיקר ערבים נוצרים, מהמזרח התיכון מתרחשת מאז המאה ה-19 וביתר שאת במאה ה-20 וה-21.

לנוצרים ערבים ונוצרים בני עמים אחרים (לדוגמה פרסים או אשורים) שחיים באזור הייתה השפעה משמעותית שתרמה לתרבות של העולם הערבי, טורקיה ואיראן. קהילות הנוצרים באזור הן הקהילות העתיקות ביותר של נוצרים. במהלך המאה ה-21 היגרו או ברחו מהאזור מיליוני נוצרים. נוצרים עדיין ממלאים תפקידים חשובים בעולם הערבי, ויחסית לאוכלוסייה המוסלמית הם אוכלוסייה משכילה ומבוססת. הגירה של נוצרים מהמזרח התיכון היא חלק ממגמה גדולה יותר של הגירת נוצרים, באופן כללי נוצרים מהווים את קבוצת המהגרים הגדולה בעולם, כאשר חלק קטן מתוכם מגיעים מהמזרח התיכון.

הגירת נוצרים מהמזרח התיכון התרחשה בגלל מספר סיבות, כולל סכסוכים פוליטיים וצבאיים ורדיפות. אירועים היסטוריים שגרמו להגירה נוצרית גדולה מהמזרח התיכון כוללים: סכסוך אזרחי בהר לבנון ודמשק ב-1860, רצח העם הארמני, רצח העם היווני-פונטי, רצח העם האשורי, הרעב הגדול של הר לבנון בשנים 1915–1918, חילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה ב-1923, מלחמת העצמאות, יציאה וגירושים ממצרים 1956–1957, מלחמת האזרחים בלבנון מ-1975, מלחמת עיראק החל מ-2003. באירועים אלה נהרגו מאות אלפי נוצרים.

בעשורים האחרונים קיימת עליה בהגירה העולמית. נוצרים הם הקבוצה המהגרת הגדולה ביותר בעולם, יותר מאשר חלקם באוכלוסייה. יש סיבות שונות שבגללן אנשים מהגרים כמו פרנסה, אבל יש קשר בין דת לבין הגירה – שכן סיבות חשובות להגירה הן כדי להימלט מרדיפה דתית וכדי לעבור למדינות בהן יש רוב של אנשים בעלי אמונה דתית דומה. בנוסף קיימת מגמה של מהגרים מכל הסוגים להגר למדיניות עשירות ויציבות יותר.

שורשי הנצרות מצויים במזרח התיכון, אך גורמים בעולם חוששים כי בחלקים שלו הקהילות הנוצריות יעלמו לפי דו"ח בנושא משנת 2019, ברשות הפלסטינית מספר הנוצרים ירד מתחת ל-1.5 אחוזים; בסוריה האוכלוסייה הנוצרית ירדה מ-1.7 מיליון ב-2011 לפחות מ-450 אלף, ובעיראק, מספר הנוצרים ירד מ-1.5 מיליון לפני 2003 אל מתחת ל-120 אלף.

הגירה ממדינות שונות

הגירה נוצרים ממצרים

נוצרים קופטים מהגרים ממצרים למדינות אחרות. הקופטים היגרו ממצרים הן כדי לשפר את מצבם הכלכלי והן כדי להימלט מהטרדות ורדיפות שיטתיות. אף כי נוצרים הם מיעוט במצרים (כ-10%), חלק ניכר מהמצרים שהיגרו ממצרים הם נוצרים. מגמה זו דומה למגמה במדינות אחרות במזרח התיכון וכן במידה מסוימת לגירוש וההגירה של יהודי מצרים על רקע גרוש, רדיפות וקשיים כלכליים.

ההגירה של קופטים אל מחוץ למצרים החלה בעיקר בשנות החמישים של המאה ה-20, כתוצאה מאפליה, רדיפת קופטים והכנסה נמוכה במצרים. לאחר עליית גמאל עבד אל נאצר לשלטון, התנאים הכלכליים והחברתיים הידרדרו ומצרים עשירים רבים יותר, במיוחד קופטים, היגרו לארצות הברית, קנדה ואוסטרליה.

בשנים 1956–1957, על רקע מלחמת סיני עלתה שנאת הזרים במצרים. גירוש יהודי מצרים התרחשה יציאת וגירוש של המוטמסירון של מצרים. המוטמסירון היו מצרים עם אורנטייציה אירופאית, שכללו מצרים ממוצא המעצמות הקולוניאליות הבריטיות והצרפתיות, וכן יוונים נוצרים, איטלקים, סורים-לבנונים, ארמנים. ב-1967 ההגירה של קופטים גברה שוב בעקבות מלחמת ששת הימים. הגירתם של קופטים עניים ופחות משכילים גברה לאחר 1972, כאשר מועצת הכנסיות העולמית וקבוצות דתיות אחרות החלו לסייע להגירה הקופטית. ההגירה של קופטים מצרים גברה תחת שלטונו של אנואר סאדאת – רבים ניצלו את מדיניות "הדלת הפתוחה" של סאדאת כדי לעזוב את המדינה ותחת חוסני מובארכ. קופטים רבים הם בוגרי אוניברסיטאות במקצועות, כגון רפואה והנדסה. המהגרים החדשים שלאחר 2011 לארצות הברית כללו גם קופטים משכילים ממעמד הביניים וגם קופטים עניים יותר, כפריים יותר.

מספר הקופטים מחוץ למצרים גדל בחדות מאז שנות ה-60. אוכלוסיות הפזורה הקופטיות הגדולות ביותר הן בארצות הברית, בקנדה ובאוסטרליה, אך לקופטים יש נוכחות במדינות רבות אחרות.

הגירת נוצרים מעיראק
הנוצרים בעיראק נחשבים לאחת הקהילות הנוצריות הרציפות העתיקות בעולם. רובם המכריע של הנוצרים העיראקים הם ילידים אשורים אתניים דוברי ארמית מזרחית הטוענים למוצאם מאשור העתיקה, ועוקבים אחר המסורת הנוצרית הסורית.

במהלך מלחמת העולם הראשונה סבלו האשורים של צפון עיראק, דרום מזרח טורקיה, צפון מזרח סוריה וצפון מערב איראן מרצח העם האשורי, שבו נרצחו עד 65% מכלל האוכלוסייה האשורית. האשורים תמכו בממשל הקולוניאלי הבריטי באזור. ב-1933 בשנת עצמאותה הרשמית של עיראק, ביצע הצבא העיראקי את טבח סימל שבו נרצחו אלפי אשורים.

בעקבות מלחמת עיראק בין השנים 2003–2011, קרסה האוכלוסייה הנוצרית בעיראק. לפי הערכות, לפני 2003 חיו בעיראק כ-1.5 מיליון נוצרים. לפי הארכיבוש של אירביל בעיראק הכורדיסטנית, Bashar Warda, רק 250 אלף נוצרים נותרו במדינה נכון ל-2019

אשורים דוברי סורית רבים ונוצרים אחרים נמלטו מהמדינה ומצאו מקלט בסוריה, בירדן ובמקומות נוספים. האחוז שלהם באוכלוסייה ירד מ-12% ב-1948 (מתוך 4.8 מיליון תושבים), ל-7% ב-1987 (מתוך 20 מיליון) ו-6% ב-2003 (27 מיליון). אף על פי שהאשורים מהווים רק 3% מאוכלוסיית עיראק, באוקטובר 2005 דיווח הנציב העליון של האו"ם לפליטים על 700,000 עיראקים שמצאו מקלט בסוריה בין אוקטובר 2003 למרץ 2005, 36% היו "נוצרים עיראקים". כלומר פי 10 מחלקם באוכלוסייה.

בעקבות הטרור והמאבקים במדינה, נוצרים עיראקים נמצאים תחת איום מתמיד של אלימות אסלאמית קיצונית. הכומר הקתולי רגהיד גאני  מהעיר מוסול קיבל איומים על חייו. בניסיון להגן עליו התלוו אליו 3 דיקונים. ב-2007 עצרו חמושים את מכוניתו של גאני, דרשו מהם להתאסלם וכאשר סירבו רצחו אותם ביריות. בפברואר 2008, נחטף ונרצח הארכיבישוף הקתולי פאולוס פראג' ראחו וכן נורו למוות נהגו ושני שומרי ראשו.

לפי הערכת הקרדינל Louis Raphael Sako, ראש הכנסייה הקתולית בעיראק, נכון לשנת 2023, מעל מיליון נוצרים עיראקאים נמלטו מהמדינה מאז החלה המלחמה ב-2003 ובעקבות הפשיטה של המדינה האיסלמית על מוסול ועל נינווה ב-2014. רבים מתוכם ברחו לירדן וללבנון וחלקם המשיכו לאירופה, צפון אמריקה ואוסטרליה. לדבריו הדבר נובע מ"עקירה שיטתית" של הנוצרים. לטענתו בין 2003 ל-2018 נרצחו 1,200 נוצרים עיראקים, ומתוכם כ-700 נרצחו בהתבסס על זהותם כנוצרים. לדבריו 85 כנסיות ומנזרים הופצצו על ידי קיצונים איסלמיים, בערים כמו בגדד, מוסול ובצרה, וכן הוחרמו כ-23,000 בתים של נוצרים.

הגירת נוצרים מסוריה
הנוצרים בסוריה הם אחת הקהילות הנוצריות העתיקות בעולם. דו"ח של הארגון הנוצרי, Aid to the Church in Need, טוען כי מספר הנוצרים בסוריה ירד בתוך עשור מ-1.5 מיליון אנשים שהיוו 10% מאכולוסיית המדינה, לכ-300 אלף, נכון לשנת 2022, והם מהווים (פחות מ-2% מהאוכלוסייה).

ראש הכנסייה הסורית-אורתודוקסית בעיר חלב הארכיבישוף Youhanna Ibrahim  נחטף באפריל 2013, יחד עם Paul Yazigi  ארכיבישוף מטרופוליטני של הכנסייה היוונית-אורתודוקסית האנטיוכית. לפי הערכות הם נחטפו על ידי השלטון הסורי. נוצרים רבים בסוריה סבלו גם תחת שלטון המדינה האסלאמית על חלקים גדולים מהמדינה – רכושם הוחרם והכנסיות שלהם הוסבו למפקדות צבאיות. גם לאחר החלשות המדינה האיסלמית, הרדיפות של נוצרים בסוריה נמשכו ולפי הד"וח מצב הנוצרים שם גרוע אף יותר מאשר בזמן תקופ שלטונה.

הגירה נוצרים מאיראן
נוצרים חיו באיראן החל משנים הראשונות של הדת בתקופת ישו, לפני האסלאם. הם תמיד היו מיעוט במדינה, ורובם משתייכים לכנסייה האפוסטולית הארמנית. נוצרים רבים עזבו את איראן מאז המהפכה האסלאמית באיראן משנת 1979. כיום נוצרים ומיעוטים דתיים אחרים מהווים נתח גבוה באופן לא פרופורציונלי מהפזורה האיראנית.

ב-2 בפברואר 2018, ארבעה מומחי זכויות אדם של האו"ם אמרו כי בני המיעוט הנוצרי באיראן, במיוחד אלו שהתנצרו, עומדים בפני אפליה חמורה ורדיפות דתיות באיראן.
אשורים המתגוררים בקליפורניה וברוסיה נוטים להיות מאיראן. הקהילה הארמנית באיראן הייתה מבוססת היטב ומשולבת, אך לא נטמעה, באוכלוסיות מקומיות. המהפכה האיראנית של 1979 תרמה רבות לנהירה של ארמנים מזרח תיכוניים לארצות הברית. העיר גלנדייל באזור המטרופולין של לוס אנג'לס נחשבת כמרכז החיים של ארמנים אמריקאים (ארמנים רבים נוספים חיים בשכונת "ארמניה הקטנה" בלוס אנג'לס) וחלקם הגיעו מאיראן.

ראו גם
 פליטים יהודים ממדינות ערב
 רדיפת קופטים במצרים
 רצח נוצרים על ידי המדינה האסלאמית

קישורים חיצוניים
 A timeline of disaster and displacement for Iraqi Christians, סוכנות AP, 2021
 Christianity 'on course to disappear' in parts of Middle East as ethnic cleansing continues, report warns, independent, 2015
 Janine di Giovanni, The Vanishing: Faith, Loss, and the Twilight of Christianity in the Land of the Prophets

 הערות שוליים 

קטגוריה:המזרח התיכון
קטגוריה:העולם הערבי
קטגוריה:הגירה
קטגוריה:פליטים
קטגוריה:נוצרים