מקדש קשווה

מקדש קשווה המכונה גם מקדש צ'נאקשווה (בקאנדה: ಚೆನ್ನಕೇಶವ ದೇವಸ್ಥಾನ) הוא מקדש הינדי מזרם הווישנויזם על גדות הנהר  ב שבמדינת קרנאטקה שבהודו. המקדש נחנך בשנת 1258 לספירה על ידי סומנתה דנדנאיאקה, מצביא של . הוא ממוקם 38 קילומטרים מזרחית לעיר מייסור.

המקדש המעוטר הוא דוגמה של . המקדש תחום בחצר עם מסדרון עמודים של מקדשים קטנים (פגומים). המקדש הראשי במרכז נמצא על במה גבוהה בצורת כוכב עם שלושה קודש קודשים סימטריים (), הממוקמים בריבוע המכוון לאורך הצירים מזרח–מערב וצפון–דרום. קודש הקודשים המערבי היה עבור פסל של קשווה (חסר), קודש הקודשים הצפוני של ג'נרדהאנה וקודש הקודשים הדרומי של וונוגופאלה, כל צורותיו של וישנו. שלושת קודש הקודשים חולקים אולם קהילתי משותף (סבהה-מנדאפה) עם עמודים רבים. הקירות החיצוניים, הקירות הפנימיים, העמודים ותקרת המקדש מגולפים בצורה מורכבת באיקונוגרפיה תאולוגית של ההינדואיזם ומציגים אפריזים נרחבים של טקסטים הינדיים כמו הראמאיאנה (החלק הדרומי), המהאבהארטה (החלק הצפוני) והבהאגווטה פוראנה. (החלק המערבי של המקדש הראשי).

מקדש קשווה, קובע ג'ורג' מיטשל (George Michell), מייצג את שיא ההתפתחות בסגנון מקדש הויסלה, ועם זאת הוא גם ייחודי במובנים רבים.

בשל האדריכלות יוצאת דופן, הפסלים ההיפר-ריאליסטיים וגילופי אבן, נוסף מקדש זה, יחד עם מקדש צ'נאקשווה ב ומקדש הויסלשוורה ב לרשימת המורשת העולמית של אונסק"ו, בשם "מכלולי ההויסלה הקדושים", ב-17 בספטמבר 2023 במהלך המושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית בריאד בערב הסעודית.

היסטוריה
העיירה סומנאתפורה נוסדה במאה ה-13 על ידי מצביא בשם סומנאתה (סומיה דנדנאיאקה בכמה כתובות). הוא פעל עבור . סומנאתה יצר , חלקת קרקע המוענקת לברהמינים ומשאבים מוקדשים לבנייה ולתחזוקה של מקדשים בה. העיירה (פּוּרָה) נודעה על שם הפטרון, בשם סומנאתה-פורה. המיקום נקרא גם על ידי איות חלופי, כגון סומנאתפור.

באמצע היישוב החדש, בנה סומנאתה את מקדש קשווה וקידש אותו בשנת 1258 לספירה. זה היה מקדש ממסורת הווישנויזם. בנוסף למקדש זה, קידש סומנאתה את מסורת השיוויזם הקשורה במקדש פנצ'לינגה (מילולית, "מקדש חמש הלינגאם") בפינה המזרחית-צפון-מזרחית של מענק הקרקע. הוא גם בנה חומת מבצר מסביב לשטח, אך אלה כיום הם הריסות. על פי הכתובות והעדויות הטקסטואליות, סומנאתה בנה בנוסף את מקדשי פוראהרה, נרסימהשוורה, מוראהרה, לקשמינרסימהה ויוגאנראיאנה בסגנון הויסלה באזור, אך כל המקדשים הללו מלבד לקשמינרסימהה נעלמו, לאחר שמלחמות בין הממלכות ההינדיות והסולטאנים המוסלמיים הרסו את אזור. גם מקדש לקשמינרסימהה הרוס. משאר המקדשים שנעלמו, תמונת קודש הקודשים של מקדש יוגאנראיאנה ידועה רק מיצירות אמנות ששרדו, אבל גם הם במצב פגום.

גם מקדש קשווה ניזוק קשות, על פי כתובות מהמאה ה-15. הוא תוקן במאה ה-16 עם תמיכה כספית ומענקים על ידי קיסרי אימפריית ויג'איאנגר. על התיקונים מעידים הצבע השונה של האבנים ואיכות העבודה בבמה ובחלקים מהמגדל והבמה הצפוניים של המקדש הראשי. המקדש המתוקן ניזוק במאה ה-19, ולאחר מכן תוקן שוב בתחילת המאה ה-20 על ידי ממשלת מייסור בעידן הקולוניאלי.

ימין|ממוזער|250px|חלק מאבן עם כתובת בקאנדה בכניסה למקדש קשווה.
מקדש קשווה הוא אחד מכ-1,500 מקדשים הינדים וג'יינים שנבנו על ידי קיסרי  בחלקים שונים של ממלכתם. מקדשי הויסלה האחרים שנחקרו היטב כוללים את אלה ב וב.

המקדש נהרס במהלך התקפות מוסלמיות בממלכות הויסלה. המתקפה הראשונה הייתה על ידי מאליק קפור, המצביא של עלאא א-דין אל-ח'לג'י ב-1311 וב-1326 הרס מוחמד אבן טוגלאק את המבנים שנותרו. חלקים מסוימים של המקדשים שוחזרו על ידי קיסרי אימפריית ויג'איאנגר ומאוחר יותר על ידי מלכים מ של מייסור.

כתובות
כמה מהתאריכים והנסיבות ההיסטוריים המשמעותיים סביב מקדש קשווה כתובים על שמונה לוחות אבן בחלקים שונים של דרום הודו. ארבע מהכתובות נמצאות על לוחות אבן סבון בפתח המקדש. שתי כתובות נמצאות בתקרות הבמה המקיפה את המקדש, האחת ליד הפינה הדרום-מזרחית והשנייה בפינה הצפונית-מערבית. כתובת נוספת נמצאת ליד  על גדות הנהר . הכתובת השמינית נמצאת במקדש שיווה בשולי מענק הקרקע המקורי, מקדש פנצ'לינגה. רוב הכתובות הללו מאשרות שהמקדש פעל בערך באמצע המאה ה-13. שתי כתובות, אחת מתוארכת לשנת 1497 לספירה ואחרת לשנת 1550 לספירה מתארות את הנזק והתיקונים שנעשו במקדש זה.

במקדש יש כתובות קטנות רבות שהן או הלוגו של גילדות הבונים או שמו של האומן שגילף את הגוש, העמוד או יצירות האמנות.

תיאור
קשווה, ונוגופאלה וג'נרדהאנה הם שמות המצויים בבהגווד גיטא, כולם בהקשר של קרישנה. פירוש המונח צ'נאקשווה הוא "קשווה נאה". מקדש הקשווה בסומנאתפורה הוא מקדש של מסורת הווישנויזם בתוך ההינדואיזם, ואחד ממקדשי קשווה רבים שנבנו במאה ה-13 או לפני כן בחלקים שונים של הודו, וכן בבלור בשנת 1117 לספירה, כ-170 קילומטרים ממקדש קשווה.

מקדש קשווה בסומנאתפורה פונה מזרחה והוא תחום בחצר מוקפת חומה עם שער מרכזי (מהדווארה). מחוץ לחומות שלפני השער ניצב עמוד גבוה (סטמב), שפעם היה עליו פסל גארודה, שאיננו יותר. בתוך השער, משמאל אבני כתובות עומדות אנכיות. לאבנים אלו יש צורה של אבני הגיבור, כאשר החלק העליון מעוטר באיקונוגרפיה הינדית וכן תבליטים מיניאטוריים של קשווה, ונוגופאלה וג'נרדהאנה. הכתובת היא בקאנדה עתיקה. המנדאפה בכניסה הקטנה נתמכת על ידי עמודי אבן סבון מגולפים במחרטה. המקדש מגולף בשיסט כלוריטי, הידוע יותר בשם אבן סבון בצבע ירוק-אפור, רך במחצבה אך מתקשה כאשר הוא נחשף לאוויר. סלע זה לא זמין מקומית ובטח יובא מחלק אחר של דרום הודו. הוא אפשר לאומנים לעצב ולגלף פרטים מורכבים עבור יצירות האמנות.

למקדש יש חצר ציבורית פתוחה גדולה המוקפת במתחם החומה, ובמרכזו המקדש הראשי בעל שלושה מגדלים. קיר החצר ממסגר מרפסת מלבנית ומערך של מקדשים קטנים.

אדריכלות
שמאל|ממוזער|250px|תוכנית המקדש
השורה הצפונית והדרומית של מקדשים קטנים בתוך מסדרון חצר העמודים מורכבת משמונה עשר מקדשים יחידים ומקדש כפול מחובר כל אחת. המקדש הכפול נמצא בפינות הצפון-מערביות והדרום-מערביות של החצר. השורה המערבית מורכבת מארבעה עשר מקדשים קטנים, ואילו השורה המזרחית מורכבת משמונה מקדשים קטנים בודדים ושני מקדשים מחוברים-כפולים. בסך הכל, מקדש קשווה מורכב מ-58 מקדשים קטנים, ארבעה מקדשים כפולים-מחוברים, שניים קרוב לכניסה והמקדש המרכזי המרכזי. 64 מקדשי המסדרון כללו פעם אלוהויות ודיות ו וחדרים לצליינים. הפסלים במקדשים הקטנים יותר הושחתו, איבריהם נשברו או נהרסו. חלק מהחתיכות השבורות שנמצאו נמצאות בערימה בתוך המקדש. האוסף כולל פסלי ג'אינה בתנוחת  וכן פסלים הינדים רבים. על התקרה של מערך המקדשים הדרומי יש גילופים על התקרה, במערבית אין, ובמקום זאת יש כתובת הקשורה לתיקון מתקופת אימפריית ויג'איאנגר. גם המערך הצפוני חסר ברובו כל עבודת אמנות תקרה מלבד ליד המדרגות באמצע, בעוד המערך המזרחי מציג את סימני הנזק והשיקום הגדולים ביותר כאשר ברוב המקדשים הקטנים חסרים עבודות האומנות למעט סימנים לתשתית שלהם.

המקדש הראשי בנוי על  (מילולית, במה עולמית), המסמל במה ארצית. גובהו כמטר, והוא בצורת כוכב ובקצהו המזרחי יש מדרגות אבן המאפשרות למבקר לטפס אליו. ליד המדרגות, מכל צד יש שני מקדשי דוורפאלה (שומר) אך אלה ניזוקו.

ימין|ממוזער|250px|הבמה מסביב למקדש משמשת לביצוע פולחן ההקפה של המקדש.
במת הג'אגטי המוגבהת סובבת סביב המקדש הראשי עם מרחב הליכה רחב. שנועדה למבקר ללכת ולצפות ביצירות האמנות עם כיוון השעון תוך השלמת ההקפה של שלושת קודש הקודשים, פולחן המכונה "פראדקשינה-פאתה". המאמין אמור ללכת בכיוון השעון כדי לקרוא בצורה ציורית את אגדות הראמאיאנה, המהאבהארטה והבהאגווטה פוראנה ברצף הנכון. הצד המזרחי של הבמה מלבני, בעוד שהשטח שמתחת ל (מגדל המקדש) משקף את צורת הכוכב המחודד של המגדל, עם תשעה חודים בכל צד ושני חודים מקשרים (בסך הכל 29). פיל אבן עמד במקור בכל קצה כוכב של הרציף, אך רק 11 מתוך 15 המקוריים שרדו במצב פגום. בצידי צד הכוכב ובמקום שבו שני כוכבים של במת הג'אגטי נפגשים היו 14 תבליטים בגודל בינוני כנראה של נאגה ו-58 תבליטים של יאקשות אבל כל זה חסר כעת. בשטח המקדש מאוחסנים 7 מהחתיכות השבורות שנמצאו בתחילת המאה ה-20.

הבמה נראית מרחוק כחמש ערימות מהעיצוב המוקפד. ממפלס הג'אגטי, ישנן ארבע מדרגות אבן המובילות את המאמין אל תוך סבהה מנדאפה של המקדש. האולם נראה מלבני, אך מורכב משני ריבועים מאוחים וממלבן. ריבוע קטן נמצא בכניסה, הריבוע הגדול ביותר באמצע, ומלבן הפונה לשלושת קודש הקודשים (גרבה-גרייה), כולם נתמכים על ידי עמודים מגולפים בצורה מורכבת. האולם המרכזי נפתח לכל קודש קודשים דרך פוג'ה מנדאפה בצורת ריבוע קטן. שלושת קודש הקודשים מאכלסים את קשווה (הפסל אבד), ונוגופאלה וג'נרדהאנה. מעל כל אחד מהקודשים הללו מתנשא המגדל בצורת כוכב עם 16 חודים בסגנון צפון הודו ().

קירות חיצוניים: המפלסים הנמוכים
שמאל|ממוזער|250px|תבליט לוח קיר ואפריז יצוק סביב מקדש קשווה הראשי.
הקיר החיצוני של המקדש הראשי מורכב מרצועות אופקיות מקבילות של יצירות אמנות מגולפות מעל הבמה המקיפה. יש לו שלושה חלקים עיקריים, רצועת התחתונה, רצועת הקיר והרצועה העליונה. הרצועה הנמוכה ביותר בקטע הנמוך היא בגובה של כ-6 סנטימטרים ומראה שורה של פילים צועדים ברובם שמאלה בכיוון השעון שהמאמין אמור ללכת. הפילים אינם עותקים מדויקים אחד של השני, אלא מראים ביטויים טבעיים שונים ומשחקיות של פילים. חלקם מראים פילים במלחמה, מטיחים אויבים; בעוד שאחרים מראים אותם מתגרים ברוכבים מלפנים. הרצועה מעל הפילים היא של סוסים עם רוכבים חמושים, המתארת צעדה צבאית. במקומות מסוימים, גמלים מחליפים סוסים, דבר המצביע על כך שההויסלה אימצו גמלים לצבאם. חלק מהמקומות מציגים גם סצנת קרב עם סוסים. במקומות שונים הוסיפו האומנים הומור על ידי הצבת גמדים וקופים שתומכים ברגל המוגבהת הקדמית של הסוסים.

הרצועה שמעל אפריזי הפרשים היא מגילת טבע. מוצגים בה פרחים, פירות, מדי פעם כמה טווסים וחיות בר. הרצועה שמעליה היא אפריז המיתולוגיה. גובהה כ-18 סנטימטרים, בסביבות 75 סנטימטרים מעל הבמה, והיא מתארת את האגדות והסיפורים הרוחניים שנמצאו בראמאיאנה (עד חזית 5), הפוראנות, במיוחד הבהאגווטה פוראנה (מחזית 6 עד 11) ולבסוף המהאבהארטה. ישנם לוחות רבים מסביב למקדש המספרים את האגדות והסיפורים ההינדיים השונים.

קירות חיצוניים: מפלסים עליונים
שמאל|ממוזער|250px|קירות חיצוניים של המנדאפה עם תבליטי אלוהויות מיניאטוריים וסצנות חיים נפוצות. למעלה: זוגות, חלקם בסצנות מיניות (קאמה, מיתונה (ארוטיקה)).
קירות המנדאפה
מעל הרצועה של המפלס התחתון עם אפריזים המתארים את האגדות ההינדיות יש רצועה של מקארות מיתולוגיות (יצור המבוסס על מיזוג של בעלי חיים שונים) ולאחר מכן רצועת טווסים דקורטיביים. מעל רצועת הטווס של כמעט 200 גילופי תבליט יש שורות של חיים חילוניים של האנשים ותבליטי אלוהות בגודל קטן העוטף רק את חלק הסבהה מנדאפה (היכל הקהילה) של המקדש הראשי. רובם מושחתים ופגומים. חלקם קשים לזיהוי.

התבליטים הקשורים לאלוהויות הם בעיקר וישנו המוצג בהיבטים השונים שלו ובאווטארים שלו במסורת הווישנויזם, אך הם כוללים את שיווה ממסורת השיוויזם,  ממסורת השאקטיזם וסוריה ממסורת הסאורה של ההינדואיזם. לדוגמה, מבין הלוחות כאשר נספרים בכיוון השעון מהכניסה, מספר 12 הוא של סאורה, מספר 23 הוא של דורגה בצורת מהישסורמרדיני שלה, מספר 25 עד מספר 28 הם של מסורת שיווה.

התבליטים המציגים את החיים המשותפים של האנשים כוללים סצנות חגיגיות, רקדנים במודרות שונות, מוזיקאים עם כלי נגינה מהמאה ה-13, זוגות בסצנות חיזור ומיניות, אימהות מיניקות תינוקות, ציידים ואנשי מקצוע אחרים עם חיות מחמד כגון כלבים, חיילים, יוגי, רישי (חכמים), יחידים בתנוחת נמסטה, זוגות מתפללים ואחרים. תבליטים אלה כוללים גם אפריזים רבים המציגים את סיפורם של ,  ו, אווטאר של וישנו.

קירות מגדל גרבה גרייה
במקרה של שלושת המגדלים, מעל רצועת הגילופים של הטווסים נמצאת שורה של תבליטי אלוהויות בגודל גדול יותר העוטפת את המקדש. ישנם כ-90 תבליטים המציגים בעיקר את וישנו עם לקשמי, כמו גם שאקטי, שיווה, ברהמה, סראסווטי, אינדרה, , ,  ואחרים. רובם גם מושחתים חלקית כמו אף שבור, גפיים קצוצות, תכשיטי אבן חתוכים ומראים צורות אחרות של נזק. חלקם קשים אפוא לזיהוי.

שישים התבליטים הראשונים ושישים האחרונים הם בעלי גימור ופרטים מעולים, בעוד שהפאנלים של שישים וחמישה (#61 עד #134) האמצעיים פחות מפורטים. חלק מהפאנלים חתומים למטה על ידי האמן.

טוראנות ומפלסים גבוהים יותר
שמאל|ממוזער|250px|המגדל המעוטר עם .
לתבליטי הקיר הגדולים בשלושת מבני המגדל הזהים יש קשת (טוראנה) למסגרת התמונה. בצד המערבי יש קשתות שטוחות או גאומטריות פשוטות, בעוד שבצד הצפוני והדרומי יש נושאי טבע מגולפים בצורה מורכבת, כמו פירות תלויים, פרחים ומטפסים עמוסי פרחים. חלקם כוללים ניצנים ושלבי התפתחות טבעית בצמחים פורחים, בעוד שחלקם כוללים חיות בר כגון אריה במרכז. המגדל עצמו משלב יצירות אמנות מורכבות, בתוכנית המחליפה ריבועים מסתובבים עם פרחי לוטוס בני 16 עלי כותרת בצורת כוכב. כאשר המגדל מתרומם, שיקארות ביניים מכוסות ב (עציצים הנפוצים בטקסים הינדים).

כל שלושת המגדלים באותו גובה. התוכנית שלהם משתמשת בלוטוס עם הרחבה מוארכת, ארבעה סטים של צריחים נוי, מצטמצמים באופן קצבי בגובה ומכוסים על ידי קלאשה מאבן. הגילופים על המגדל כוללים רקדנים, , יאקשות, , פני אריות וחיות מיתולוגיות כמו מקארות. החלק העליון של כל מגדל מעוצב כפרח לוטוס פורח הפוך. בראש המגדלים המקוריים היה לכל אחד קלאשה גדולה מאבן, אך אלה ניזוקו יחד עם ה, והמקדש היה בלעדיהם. שיקום אחרון החליף את הקלאשה הגדולה החסרה בקלאשה קטנה מבטון.

מנדאפה, נבארנגה
שמאל|ממוזער|250px|האדריכלים תכננו באולם הפנימי מקום ישיבה ומסכים מחוררים לאור.
אל המקדש הראשי נכנסים מפתחו המזרחי. חסרה לו דלת, אבל הסקר הארכאולוגי של הודו המנהל את המקדש הוסיף דלת עץ למקדש. מעבר לדלת נמצא הנבארנגה עם תשעת הריבועים הרגילים שהוצעו בטקסטים הינדיים עתיקים על עיצוב מקדש. הפורמט המרובע נמתח על ידי מתן שלוש במות אנקאנות וג'אגלי עבור המאמינים המבקרים לישיבה. האדריכלים האירו את האולם על ידי שילוב מסך מחורר על הקיר. לפי קרישנה, הפריסה של שלושה פתחים בפנים ושתי גומחות שפסליהן חסרים כעת מעידה על כך שחלקו הפנימי של המקדש הזה תוכנן לפי ארכיטקטורת  שנמצאה ב ההינדית.

עמודים ותקרות
המנדאפה (האולם) נתמכת על ידי עמודים מגולפים על ידי מחרטה. העמודים, למעט שניים מהם, באותו גודל. לכולם, למעט ארבעה במרכז, יש חמישה עיצובים מתוך נושאים נפוצים מגובבים ברצף: דיסק, פעמון, סיר, גלגל ומטרייה. לארבעת העמודים המרובעים המרכזיים של הנבארנגה יש יאקשות ומשענות, שניזוקו או נעלמו. שני העמודים ממזרח לכיכר המרכזית מעוצבים ככוכב בעל 32 חודים.

תקרת הנבארנגה מורכבת מ-16 ריבועים, תשעה בסבהה-מנדאפה, ושבעה הנותרים בהרחבה ליד הכניסה המזרחית. כל אלה מגולפים, כל אחד שונה, כל אחד עם מוטיבים מוטבעים של טבע וסמליות תאולוגיה הינדית. ביניהם נושא של עלי דקל, שלבים שונים של פתיחת לוטוס, הקשר הבלתי נגמר המסמל קארמה וסמסרה, אחד עם רקדנים, מוזיקאים, חיילים עם וישנו ושיווה עומדים בצורות שונות, מרישים במבנה הטנטרי של  ואחרים.

בין העמודים, התקרה בצורת כיפה ומעוטרת בצורה מורכבת. עיטורים אלה יכולים לכלול לוטוסים מרובי עלי כותרת, מוטיבים של ניצני בננה על בריכות מדורגות וקשרים דמויי נחש (אננטה) (המסמלים את הנצח). בתוך המקדש, לכל וימאנה יש פרוזדור המחבר אותה למנדאפה (האולם) המלבנית הראשית.

גילופי קיר פנימיים
לנבארנגה יש אפריזים המציגים סצנות מהראמאיאנה ומהמהאבהארטה.

קודש הקודשים
שמאל|ממוזער|250px|קרישנה מנגן בחליל בקודש הקודשים.
מבין שלושת קודש הקודשים, היכל אחד מוקדש ל"", אך הפסל אינו קיים עוד. שני קודש הקודשים האחרים מכילים פסלים של ג'נרדהאנה וקרישנה בתור ונוגופאלה (כל שלוש הדמויות הן צורות של האל ההינדי וישנו).

ההיכל הדרומי
בכניסה הדרומית להיכל יש שתי דוורפאלות (שומרים): בהדרה וסובהדרה. המשקוף מעל הכניסה מציג את ונוגופאלה. גילוף של בני הזוג  מהמאה ה-13 מוצג בתנוחת יוגה של סוקהסאנה, איתו ,  (קונכייה), לוטוס ו. מעבר לסוקנאסה, נמצאות שתי דוורפאלות: , בעוד שהמשקוף מציג וישנו יושב והחופה מראה וישנו רוקד. המידות של הגרבה גרייה הדרומית הן 2.4 על 2.4 מטרים, אבל היא כוללת גומחות לתוך הקיר ליותר מקום. גובה הפסל של קרישנה בקודש הקודשים הוא מטר וחצי. הוא עונד עגילים, שרשראות, צמידי זרוע, צמידים, טבעות לאצבעות, טבעות לבהונות, צמידי קרסול, חגורה וכתר משובץ. רגליו שלובות, ראשו כפוף מעט כשהוא מנגן בבנסורי (חליל) שהוא מחזיק בשתי ידיו. אצבעותיו נמצאות בעמדת נגינה, וכל היצורים - מבני אדם ועד פרות, אלים ועד אלות בתוך קודש הקודשים מתוארים כנטמעים במוזיקה האלוהית. כמה דמויות מוצגות אצות להאזין למוזיקה, בגדיהן נשמטים. מעל לבני הבית, ה והפרות מוצגים כמה רישי (חכמים) שגם הם הלכו לאיבוד בעוצמת החוויה.

בשולי הטוראנה של הפסל (קשת למעלה) מגולפים עשרת האווטארים של וישנו ברצף: מטסיה, קורמה, וראהה, נרסימהה, ואמנה, פאראסורמה, ראמה, בלאראמה, הבודהה וקלקי.

קודש הקודשים הצפוני
גם בכניסה לקודש הקודשים הצפוני יש שתי דוורפאלות: בהדרה וסובהדרה. המשקוף מעל הכניסה מציג את ג'נרדהאנה בעוד שהחופה מציגה שוב את לקשמי נראיאנה. מעבר לסוקנאסה, המשקוף מציג לקשמי יושבת והחופה מציגה יוגהנארייאנה שעושה יוגה. בגרבה גריהה יש פסל בגובה 2 מטרים, שבו כן גארודה הוא בגובה חצי מטר, והפסל של ג'נרדהאנה בגובה 1.5 מטר. הוא עונד תכשיטים, ובשוליים של הטוראנה של דמותו מגולפים שוב עשרת האווטארים של וישנו.

קודש הקודשים המערבי
הכניסה להיכל המערבי דומה לקודש הקודשים הדרומי בגודלה וכוללת עיטורים. המשקוף מעל הכניסה מציג קשווה עומד ואילו החופה מציגה את . לסוקנאסה, המשקוף מציג את   (המשכן של וישנו) יושב על אננטה והחופה מציגה וישנו בתנוחת יוגה של סוקהסאנה. לגרבה גרייה יש כן גארודה הוא בגובה חצי מטר אבל הפסל כבר לא קיים.

גלריה

לקריאה נוספת
 Gerard Foekema, A Complete Guide to Hoysaḷa Temples, Abhinav Publications, 1996, 

 קישורים חיצוניים 

 Nomination Text - UNESCO site
 Keshava Temple
 Keshava Temple Somanathapura, India

ביאורים

הערות שוליים

קשווה
קטגוריה:קרנאטקה