ויויאן סילבר

ויויאן סילבר (באנגלית: Vivian Silver; 2 בפברואר 1949 – 7 באוקטובר 2023) הייתה פעילת שלום ופעילת זכויות נשים קנדית-ישראלית. בין היתר, הייתה ממייסדות תנועת "נשים עושות שלום". נרצחה בטבח בקיבוץ בארי במהלך טבח שבעה באוקטובר על ידי מחבלי חמאס.

 ביוגרפיה 
סילבר נולדה וגדלה בוויניפג שבקנדה.

היא ביקרה לראשונה בישראל בשנת 1968, כחלק מלימודיה בקולג'. למדה במשך שנה באוניברסיטה העברית בירושלים פסיכולוגיה וספרות אנגלית. בשנתה האחרונה בקולג', הייתה שותפה להקמת ברית הסטודנטים הציונית בקמפוס שלה, ולאחר מכן הוזמנה לוועידה הלאומית של ברית הסטודנטים הציונית במונטריאול.

סילבר עלתה לישראל ב-1974 והייתה חברת קיבוץ גזר. היא מונתה למזכירת הקיבוץ והייתה לאחת הנשים הבודדות שמונו לתפקיד. האקטיביזם של סילבר התמקד בזכויות נשים ובפערים בין המינים בחברה הישראלית. לשם כך, הקימה בשנת 1981 את המחלקה לקידום שוויון מגדרי של התנועה הקיבוצית המאוחדת, וכמו כן, עבדה בוועדת המשנה לקידום נשים בעבודה ובכלכלה של הכנסת, עבור הקרן החדשה לישראל ובוועדת ההיגוי של שתיל.

חייה בקיבוץ בארי
בסביבות שנת 1990 עברה להתגורר בקיבוץ בארי שבעוטף עזה. בתקופה זו הכירה טוב יותר את הקהילה הבדואית המקומית ואת העזתים. היא כיהנה כמנכ"לית מכון הנגב לאסטרטגיות שלום ופיתוח החל משנת 1998. עבדה בתוך הקיבוץ כדי לארגן תוכניות לסיוע לעזתים, כמו הכשרות בעבודה, ודאגה לכך שפועלי הבניין העזתים בקיבוץ יקבלו שכר הוגן. בשנים מאוחרות יותר התנדבה סילבר להסיע חולים עזתים לטיפול בירושלים כחלק מפעילותה בבדרך להחלמה.

סילבר ייסדה עם אמל אלסאנע אלחג'וג' את המרכז היהודי-ערבי להעצמה, שוויון ושיתוף פעולה, והייתה מנהלת הארגון לפני האינתיפאדה השנייה. המרכז ארגן פרויקטים בישראל, בעזה ויהודה ושומרון. בשנת 2010 קיבלו סילבר ואלח'וג' את פרס ויקטור ג'יי גולדברג לשלום במזרח התיכון, פרס שנתי המוענק על ידי המכון לחינוך בינלאומי  לזוגות של פעילים ערבים וישראלים הפועלים למען שלום. בהמשך עבדה סילבר בארגון אג'יק - מכון הנגב, שאלסנע אלחג'וג' היא אחת ממייסדיו. סילבר חברת הנהלה לשעבר של בצלם.

בשנת 2011 מנה עיתון "הארץ" את סילבר כאחת מ-"10 המהגרים האנגלו-סקסים המשפיעים ביותר" בישראל.

לאחר מבצע צוק איתן ייסדה סילבר יחד עם מספר נשים את נשים עושות שלום.

ב-4 באוקטובר 2023, שלושה ימים לפני טבח שבעה באוקטובר, סייעה סילבר בארגון עצרת שלום בירושלים, בהשתתפות כ-1,500 נשים ישראליות ופלסטיניות.

 מותה 
ב-7 באוקטובר 2023 פתחו חמאס וארגוני טרור פלסטינים נוספים במתקפת פתע על ישראל ובמהלכה אבד הקשר עם סילבר. באותו יום דיווח אירווין קוטלר ברשת החברתית אקס כי סילבר נחטפה מביתה בבארי בעיצומו של הטבח בקיבוץ בארי. אחותה של סילבר דיווחה שכאשר שוחחה עם אחותה בטלפון ב-7 באוקטובר, שמעה סילבר מחבלים של חמאס מחוץ לביתה. סילבר גם שלחה לחברים בוואטסאפ הודעה דומה, אך חטיפתה לא אומתה.

ב-13 בנובמבר, יותר מחודש לאחר המתקפה, זוהתה גופתה והתברר שלא נחטפה אלא נרצחה בביתה שבקיבוץ.

הנצחה
לאחר מותה הקדיש המשורר דורון בראונשטיין לוויויאן סילבר את שיר ההייקו "Vivian believed". ב-2024 יצא לאור הספר "אושוויץ, והמלאכית של ה-7 באוקטובר" המוקדש לויויאן סילבר "על החלום, על הרצון, על האמונה. לזכרה הנצחי: אור-תמיד של תקווה". בחודש יולי 2024 הוענק לה פרס השלום של מדינת הסן שבגרמניה עבור עבודתה מרובת השנים למען דו-קיום ושלום. זוהי הפעם הראשונה בהיסטוריה בה מוענק הפרס לאדם שכבר אינו בין החיים. בחודש אוגוסט נפתח מרכז קהילתי של ארגון "Clean Shelter" על שמה בעיר ח'אן יונס. לאחר מותה יצא לאור ספר הילדים "ויויאן סילבר" מאת אבירמה גולן בסדרת "הישראליות". כמו כן פורסם הספד לויויאן סילבר בספר שהוציא לאור קיבוץ בארי על נופלים ונופלות מהקיבוץ אשר נפלו במתקפת החמאס בשבעה באוקטובר 2023.

 חיים אישיים 
סילבר הייתה אם לשני בנים וסבתא לנכדים.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:פעילות פוליטיות ישראליות
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:סגל הקרן החדשה לישראל
קטגוריה:ישראליות ילידות קנדה
קטגוריה:ישראלים ילידי קנדה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:גזר (קיבוץ): אישים
קטגוריה:מזכירי קיבוצים
קטגוריה:חללי הטבח בבארי
קטגוריה:בארי: אישים
קטגוריה:חברי בדרך להחלמה
קטגוריה:אישים הקבורים בבארי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2023
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023