שיטת אימגו

שיטת אימגו (באנגלית: Imago Relationship Therapy) היא שיטת טיפול פסיכולוגית המשמשת בעיקר לייעוץ זוגי.

 רקע 
השיטה נוצרה בשנות השמונים של המאה ה-20 בארצות הברית, ע”י ד”ר הארוויל הנדריקס והלן לקלי האנט. השיטה עושה שימוש בכלים המאפשרים לפתח תקשורת, הקשבה והכלה כמצע לשינוי ביחסים. מטרת שיטת הטיפול היא שיפור הקשר הזוגי אך לעיתים נעשה בה שימוש על מנת לשפר את הקשר בין ההורה לילד. בשיטה זו יושבים שני בני הזוג (או ההורה והילד) זה מול זו במעמד המטפל. בהנחיתו הם רוכשים מיומנות בקשב קבלה ואמפתיה. שיטה זו בנויה על קשר ודיאלוג, מתוך ההבנה שהקשיים שלנו נובעים מתוך הקשרים שלנו – חוויות ודימויי אהבה חיוביים ושליליים, ובהתאם לכך גם הריפוי שלנו טמון בקשר, בהבנה, הקשבה ויצירת ביטחון בין בני זוג או בין הורה לילדו.

 מבנה המפגש 
במפגש אימגו יש התמקדות בהקשבה של כל אחד לבן זוגו המשתף בחוויותיו. המשתתפים יושבים אחד מול השני ומדברים זה אל זה, בניגוד לטיפול זוגי קלסי בו בני הזוג יושבים מול המטפל ומפנים את דבריהם אליו. במפגשים נעשה שימוש בדיאלוג ההתכוונותי. בניגוד לשיח רגיל בו מתקיימים חילופי דברים הלוך ושוב, בדיאלוג ההתכוונותי אדם אחד משתף (ה"שולח") והשני מתמקד בהקשבה (ה"מכל"). ה"שולח" מציג בפני בן הזוג את הקושי שלו, בעוד ה"מכל" מתמקד בהקשבה ומשמש "מכל" לדבריו. מבנה זה מאפשר מצע בטוח בו מתאפשר ל"שולח" לחשוף חלקים פגיעים בנוכחות ה "מכל" ולהרגיש מובן. לבן הזוג שתפקידו להקשיב מתאפשר להיות עבור האחר ולהבינו מתוך פניות וממקום שאינו תגובתי. בהנחיית המטפל מתאפשרת הקשבה לאחר מתוך שחרור של רגשות ותפיסות אישיות ונוכחות מלאה ומכווננת עם האדם המשתף. דימוי מרכזי המדגים זאת הוא דימוי חציית הגשר- האדם המקשיב חוצה את הגשר אל עבר עולמו של האחר מתוך סקרנות ועניין. הוא משאיר את עולמו שלו מאחור ובא נקי מתפיסות כמי שמגלה עולם חדש לראשונה. כל מפגש מהווה צוהר לעולמו הפנימי של האחר והתהליך ההמשכי מאפשר קירבה קבלה והבנה.

השיח מחולק לשיקוף, אישוש ואמפתיה.

שיקוף- ה"מכל" מהדהד את דברי ה"שולח" ובודק אם הבין אותם במדויק.

אישוש- מתן תוקף להרגשת השולח. אמירות שהמסר שלהן הוא שהגיוני להרגיש כפי שהשולח מרגיש וכי חוויותיו מובנות. וכן לקיחת אחריות על החלק של ה"מכל" בחוויית ה"שולח"

אמפתיה- לאחר ההבנה הרציונלית יש מתן מקום לחוויה הרגשית של האדם המשתף.

בדרך כלל המפגש הוא בנוכחות בני זוג ומטפל אך שיטת האימגו מתאימה גם לסדנאות בנות מספר ימים, בהן משתתפים כמה בני זוג. בנוסף מתאימה השיטה גם למפגשים בין ילד להורה או לשני הוריו.

 תפקיד המטפל 
מטפל האימגו מאפשר לשני השותפים בשיחה ליצור מרחב בטוח ואינטימי ומאמן את בני הזוג לשמור עליו באופן שיאפשר צמיחה אישית וזוגית. במהלך השיחה הוא מכוון את בני הזוג באופן המאפשר תחושת ביטחון ופתיחות ומעודד אמפתיה ותשומת לב. הוא מכוון את המשתתפים לשמור על קשר עין, על טון מאפשר ולא סרקסטי או תוקפני. המטפל מפנה את תשומת הלב של ה"מכל" לתגובותו הרגשית לנאמר ועוזר לו לחזור להקשבה ברגעים בהם הדברים הנאמרים מחזירים אותו להתמקדות בחוויותו האישית. בעבודתו עם השולח הוא מכוון לדיבור לא מאשים ולתיאור שאינו מכליל ושמתמקד בחוויה האישית. למשל במקום "אתה תמיד .." מוצע הניסוח- "אני מרגיש..".

על מנת להוביל להעמקה מטפל האימגו מציע התחלות משפטים בגוף ראשון. למשל- והדבר שהכי כואב לי בזה הוא...". ה"שולח" חוזר על הפתיח ומשלים את המשפט.

 בסיס תאורטי 
על פי הנדריקס החיפוש אחר בן זוג האדם מסתמך על דימוי לא מודע של המין השני. דימוי זה הוא מקור השם imago. דימוי הנוצר מצירוף התדמיות של האנשים המשפיעים ביותר על האדם בגיל הרך. הבחירה בבן הזוג קשורה בדחף להתפתח. מידת המשיכה לבן זוג בבגרות תלויה במידה רבה במידת ההתאמה לדימוי זה. קיים ניסיון לא מודע ליצור מחדש נסיבות בהם הופיע התסכול המקורי של האדם, כדי שניתן יהיה לפתור בעיות בלתי פתורות מהילדות, במסגרת הקשר הזוגי. שחזור הדפוסים שעולה בקשר הזוגי מלווה בכמיהה שדרך הקשר הזוגי יסופקו צרכים שלא סופקו בילדות. לעיתים השחזור אינו מוביל לסיפוק הצורך אלא לחזרה על החסך או הכאב שהופיע בילדות.

בנוסף לדימוי הפנימי של הצד השני כולל הדימוי (Imago) גם את האני המוכחש- התכונות באישיות האדם שאינם רצויות לו ומוכחשות על ידיו. תכונות אלו יכולות להיות מושלכות על בן הזוג.

דרך שיטת האימגו מתאפשר לאדם ובן זוגו להיות מודעים לחסכים וכאב רגשי מילדותם, לקחת בעלות על חלקים מוכחשים באישיותם ולהתפתח דרך הנכונות להעניק לבן הזוג מענה לצרכיו. לקשר הזוגי פוטנציאל ריפוי וצמיחה ושיטת האימגו יכולה לסייע במימוש פוטנציאל זה. ההתנסות בתפקיד המכל מאפשרת הפנמה של השהיית תגובה, אמפתיה, ונתינה ללא תמורה מתוך אהבה. ההתנסות בתפקיד השולח מאפשרת מודעות לרגשות וצרכים הקשורים להווה ולעבר, למידה של פתיחות וחשיפת רגשות וחולשות במסגרת הקשר, ופיתוח דרכי תקשורת מעודדות קירבה.

באמצעות המפגשים מוקנות מיומנויות תקשורת ושימוש בשפה פגיעה כדי שאנשים יוכלו להתחבר ישירות זה לזה, במקום להסתמך על המטפל ולהשתמש בדיאולוג ההתכוונותי גם מחוץ למסגרת הטיפול ולאחר סיומו.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ייעוץ זוגי
קטגוריה:קשרים בין-אישיים