אה"מ גוד הופ (1901)

אה"מ גוד הופ (באנגלית: HMS Good Hope) הייתה אחת מארבע סיירות משוריינות מסדרת דרייק שנבנו עבור הצי המלכותי בסביבות שנת 1900; היא נקראה במקור אפריקה, אך שמה שונה לפני שהושקה. היא הפכה לספינת הדגל של שייטת הסיירות הראשונה של הצי האטלנטי ב-1906, והייתה לספינת הדגל של שייטת הסיירות השנייה ב-1908. היא נשלחה לעתודה ב-1913, אך נכנסה לשירות מחדש באמצע 1914.

כאשר הוכרזה מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, גוד הופ קיבלה פקודה לתגבר את שייטת הסיירות הרביעית והפכה לספינת הדגל של אדמירל משנה כריסטופר קראדוק. קראדוק העביר את הספינות הזמינות של השייטת שלו מאוחר יותר באותו החודש לחוף אמריקה הדרומית כדי לחפש פושטות מסחר גרמניות.

לאחר מכן הוא קיבל הוראה להפליג דרומה יותר למצר מגלן לחסום כל ניסיון של שייטת מזרח אסיה הגרמנית לחדור לדרום האוקיינוס האטלנטי. הוא מצא את השייטת הגרמנית ב-1 בנובמבר מול חופי צ'ילה. השייטת הגרמנית עלתה על כוחו של קראדוק וכללה אוניות חזקות יותר; הם הטביעו את שתי הסיירות המשוריינות של קראדוק בקרב קורונל. גוד הופ אבדה עם כל אנשי צוותה.

 תכנון ותיאור 

גוד הופ תוכננה להיות בעלת הֶדְחֶק . הספינה הייתה באורך כולל של , רוחב של  ושוקע של . היא הונעה על ידי שני מנועי קיטור 4 צילינדרים בעלי הרחבה משולשת, שכל אחד מהם הניע ציר אחד, שהפיקו סך של 30,000 כוחות סוס (22,000 קילוואט) והעניקו מהירות מרבית של  קשר (43 קמ"ש). המנועים הונעו על ידי 43 דוודי בלוויל. היא נשאה מקסימום  של פחם והיא כללה 900 קצינים ומלחים.

החימוש העיקרי שלה כלל שני תותחי (BL)  Mk X בצריחים בודדים, לפני ומאחורי המבנה העילי. החימוש המשני שלה כלל 16 תותחי BL 6 אינץ' Mk VII היה מסודר בקזמטים באמצע הספינה. שמונה מהם הורכבו על הסיפון הראשי והיו לשימוש רק במזג אוויר רגוע. 12 תותחי ירי מהיר (QF) 12 פאונד 12 cwt הותאמו להגנה מפני סירות טורפדו. ניתן היה להוריד שני תותחי 12 פאונד 8 cwt נוספים לשירות בחוף. גוד הופ נשאה גם שלושה תותחי הוצ'קיס במשקל 3 פאונד ושני צינורות טורפדו  שקועים.

לחגורת השריון בקו המים של הספינה היה עובי מרבי של  והיא נאטמה ב  מחיצות רוחביות. השריון של צריחי התותחים והברבטים שלהם היה בעובי 6 אינץ' בעוד שריון הקזמטים היה בעובי 5 אינץ'. שריון הסיפון המגן נע בעובי של  ומגדל הניווט היה מוגן ב  של שריון.

 היסטוריית שירות 
שמאל|ממוזער|גוד הופ במפרץ השולחן, מאת צ'ארלס דיקסון
גוד הופ, שנקראה על שם המושבה הבריטית בכף התקווה הטובה, הונחה ב-11 בספטמבר 1899 בשם אפריקה על ידי Fairfield Shipbuilding & Engineering במספנת Govan שלהם. שמה שונה לגוד הופ ב-2 באוקטובר והיא הושקה ב-21 בפברואר 1901, כאשר היא נקראה רשמית על ידי גברת (אתל) אלגר, אשתו של פרנסיס אלגר, מנהל חברת בניית ספינות. היא הגיעה לפורטסמות' כדי להשלים את הבנייה ולהתחמש בסוף דצמבר 1901. קפטן צ'ארלס אדוארד מאדן מונה למפקד הראשון של האונייה ב-8 בנובמבר 1902.

היא הייתה אמורה להיות ספינת הדגל של אדמירל משנה וילמוט פוקס כשמונה למפקד שייטת הסיירות בצי הבית, אך היא קיבלה הוראה תחילה להעביר את ג'וזף צ'מברלין, שר המושבות, לדרום אפריקה בסוף 1902. פוקס הניף את דגלו ב-23 בנובמבר, והספינה יצאה מפורטסמות' עם צ'מברלין ואשתו על הסיפון יומיים לאחר מכן. במהלך ההפלגה החוצה, גוד הופ עגנה בפורט סעיד, סואץ, עדן, מומבסה וזנזיבר, לפני שהנחיתה את צ'מברלין בדרבן בסוף דצמבר. לאחר ששהתה בחג המולד בפורט אליזבת, היא ביקרה בסיימון טאון לפני שחזרה הביתה לאורך החוף המערבי של אפריקה.

ב-1906 היא הפכה לספינת הדגל של שייטת הסיירות הראשונה, הצי האטלנטי והייתה ספינת הדגל של שייטת הסיירות השנייה כשביקרה בדרום אפריקה שנתיים לאחר מכן. גוד הופ הוכנסה לעתודה ב-1913.

גוד הופ הוכנסה לשירות מחדש באמצע 1914 עם צוות שהורכב בעיקר מאנשי מילואים של הצי והוצבה לזמן קצר בשייטת הסיירות השישית באוגוסט, לפני העברת שייטת הסיירות הרביעית. היא נפגשה במספנה המלכותית הישנה (שנסגרה ב-1905 ועברה לממשלת הדומיניון כדי להפוך למספנה הקנדית המלכותית) במבצר הקיסרי לשעבר של הליפקס, נובה סקוטיה (שהחליף את הבסיס בברמודה של צפון אמריקה ותחנת איי הודו המערבית ב-1907), עם אה"מ סאפוק, ספינת הדגל של אדמירל משנה סר כריסטופר קראדוק. קראדוק העביר את הדגל שלו לגוד הופ כי היא הייתה מהירה יותר מספינת הדגל הקודמת שלו. בהליפקס הצטרפו לצוות של גוד הופ ארבעה פרחי קצונה קנדים צעירים כדי לסייע לקראדוק בפיקודו. הם יהפכו לנפגעי הצי המלכותי הקנדי הראשונים של מלחמת העולם הראשונה.

הפיקוד של קראדוק נשלח לחוף אמריקה הדרומית מאוחר יותר באותו החודש לפי הצעתו שלו כדי לחפש טוב יותר את הספינות הגרמניות הפושטות על ספינות סוחר בריטיות. גוד הופ הוטענה בפחם במספנה המלכותית של הצי המלכותי במושבת המבצר הקיסרי הצפון-אטלנטי של ברמודה (על ידי תותחני ארטילריה של מיליציית ברמודה שסייעו בהעמסה). בדרך דרומה, צוותה של גוד הופ חוזק על ידי גיוסם של 26 מסיקים באיי הודו המערבית, כנראה בסנט לוסיה. ספינותיו באופן כללי לא הצליחו במשימה והוא העביר את השייטת שלו דרומה יותר בסוף ספטמבר כדי לחפש את שייטת מזרח אסיה, בפיקודו של ויצה-אדמירל גרף מקסימיליאן פון שפה, בסביבת כף הורן ומצר מגלן על פי הפקודות שקיבל מהאדמירליות.

בסוף ספטמבר, קראדוק ביצע את חיפושיו העקרים הראשונים באזור טירה דל פואגו ומאוחר יותר ניתק שלוש מספינותיו כדי לחפש במעלה החוף של צ'ילה, והגיע לוולפראיסו ב-15 באוקטובר, בזמן שגוד הופ חזרה לפורט סטנלי, באיי פוקלנד, להתאושש וליצור מחדש את הקשר עם האדמירליות. הוא קיבל הודעה ב-7 באוקטובר שספינותיו של שפה בוודאות נועדות לאזור כף הורן וחיכה לאוניית המערכה פרה-דרדנוט קאנופוס שתחזק את השייטת שלו. היא הייתה במצב מכני גרוע כשהגיעה לפורט סטנלי ונדרשה לזמן כדי לבצע תיקונים. גוד הופ הפליגה ב-22 באוקטובר בלעדיה, והסתובבה סביב כף הורן, בעוד קאנופוס ושלוש נושאות פחם יצאו למחרת, בדרך הקצרה יותר דרך מצר מגלן.

 קרב קורונל 
ימין|ממוזער|268x268 פיקסלים|לוח הנצחה אה"מ גוד הופ, CFB Halifax

גוד הופ נפגשה עם שאר השייטת ב-Valenar Roads בארכיפלג צ'ונוס המרוחק של צ'ילה ב-27 באוקטובר כדי להתאושש. הם עזבו יומיים לאחר מכן, בדיוק כשקאנופוס הגיעה, קראדוק הורה לאוניית המערכה להגיע בעקבותיו בהקדם האפשרי. הוא שלח את הסיירת הקלה גלאזגו לסייר קדימה ולהיכנס לקורונל, צ'ילה, כדי לאסוף כל הודעה מהאדמירליות ולרכוש מידע מודיעיני בנוגע לפעילות הגרמנית. הסיירת החלה לקלוט אותות רדיו גרמניים מהסיירת הקלה לייפציג אחר הצהריים של 29 באוקטובר, ודחתה את הכניסה לקורונל במשך יומיים באישורו של קראדוק כדי להימנע מלכידה על ידי הספינות הגרמניות המהירות. ספינת אספקה גרמנית כבר הייתה שם והודיעה לשפה שגלאזגו נכנסה לנמל בסביבות הדמדומים. השייטת יצאה בבוקר 1 בנובמבר, אבל שפה כבר תכנן לתפוס אותה כשהודיעה על נוכחותה בערב הקודם.

גלאזגו עזבה את קורונל בשעה 09:15 לאחר שאספה את הדואר של השייטת ונפגשה עם שאר השייטת ארבע שעות לאחר מכן. קראדוק הורה לספינותיו ליצור קו לצד עם מרווח של  בין הספינות כדי למקסם את הראות בשעה 13:50, וניווט צפונה במהירות של . בשעה 16:17 לייפציג הבחינה בגלאזגו, הספינה הבריטית המזרחית ביותר, ממערב לה, והיא הבחינה בעשן הארובה של לייפציג שלוש דקות לאחר מכן. בשעה 17:10 קראדוק הורה על ספינותיו לפנות לעבר גלאזגו, הספינה הקרובה ביותר לגרמנים. לאחר שהתאספו יחדיו, הוא הציב אותם בקו לאחור, עם גוד הופ בראש, כיוון דרום-מזרח במהירות  בשעה 18:18. כנגד 16  תותחים על סיפון הסיירות המשוריינות שרנהורסט וגנייזנאו היו לו רק שני תותחי 9.2 אינץ' בספינת הדגל שלו, ולכן הוא היה צריך לצמצם את הטווח כדי להביא לידי ביטוי את תותחי ה-6 אינץ' הרבים יותר שלו. עם זאת, רוחות בעוצמה 7 והים הפתוח מנעו את השימוש במחצית מהתותחים הללו מכיוון שהם היו קרובים מדי למים. הוא גם רצה לנצל את השמש השוקעת לטובתו כדי שאורה יעוור את התותחנים הגרמנים. שפה היה מודע היטב ליתרונות הבריטים וסירב לאפשר לקראדוק לצמצם את הטווח. ספינותיו היו מהירות יותר מהבריטים, אשר על ידי המהירות המרבית של 16 קשר של סיירת הסוחר החמושה אוטרנטו, והוא הגדיל את הטווח ל  עד שישתנו התנאים שיתאימו לו. השמש שקעה בשעה 18:50, מה שהקל על זיהוי הספינות הבריטיות על רקע השמים הבהירים בעוד שהספינות הגרמניות הפכו לבלתי ניתנות להבחנה מקו החוף שמאחוריהן.

שפה פנה מיד לסגור את הטווח וסימן לספינותיו לפתוח באש בשעה 19:04 כשהטווח הצטמצם ל . ספינת הדגל של שפה, שרנהורסט, ירתה לעבר גוד הופ בזמן שגנייזנאו ירתה לעבר מונמאות'. ספינת הדגל של קראדוק נפגעה במטח השלישי של השרנהורסט, כאשר הפגזים הפילו את הצריח הקדמי שלה בגודל 9.2 אינץ' והציתו את הסיפון הקדמי שלה. קראדוק, שידע שהסיכוי היחיד שלו הוא לצמצם את הטווח, המשיך לעשות זאת למרות הפגיעות שספג מספינותיו של שפה. בשעה 19:23 הטווח היה כמעט חצי מזה כשהקרב החל והספינות הבריטיות המשיכו הלאה להתקדם. שפה ניסה להגדיל את הטווח, מחשש להתקפת טורפדו, אבל הבריטים היו רק  משם בשעה 19:35. שבע דקות לאחר מכן, גוד הופ הסתערה ישירות על הספינות הגרמניות, אף על פי שהן התחמקו מדרכה. שפה הורה לסיירות המשוריינות שלו לרכז את האש על ספינת הדגל הבריטית, והיא נעצרה במהרה כשהחלק העליון שלה בוער. בשעה 19:50 התפוצץ מחסן התחמושת הקדמי שלה, ניתק את החרטום משאר הספינה, והיא טבעה מאוחר יותר בחושך. שפה העריך שספינת הדגל שלו פגעה 35 פגיעות בגוד הופ, וספגה רק שתי פגיעות בתמורה שלא גרמו נזק משמעותי ולא הצליחו אפילו לפצוע איש צוות אחד. גוד הופ הוטבעה עם כל אנשי צוותה, בסך הכל 926 קצינים ומלחים. ארבעה פרחי קצונה על סיפון הספינה היו הנפגעים הראשונים של הצי המלכותי הקנדי החדש שהוקם.

 קישורים חיצוניים 

קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות
קטגוריה:אוניות מלחמה של הצי המלכותי הבריטי שטובעו