ראשיא אל-פוח'אר

רַאשַׁ֫יַּא אל-פַחַּ֫'אר (בערבית: راشيا الفخار) הוא כפר לבנוני נוצרי בנפת חאצביא שבמחוז א-נבטיה שבדרום לבנון. הכפר ממוקם במורדות המערביים של החרמון, אזור ואדי א-תים, בגובה שמתחיל ב-750 מ' כשהפסגה הגבוהה ביותר היא ב-1,250 מ'. האוכלוסייה היא בעיקרה נוצרית יוונית אורתודוקסית.

 אטימולוגיה 
לפי החוקר אניס פריחה מקור המילה הראשונה ראשיא (راشيا) הוא מהמלה הארמית או הסורית "ראשאנה" שפירושו אדונים, כלומר האדונים שאכלסו את המקום. להערכת פריחה, עם הזמן, התושבים החלו להשתמש במילה רשאיה, משום שהיא קלה יותר להיגוי. משמעות המילה השנייה: אל-פַחַּ֫'אר (الفخار) הוא: חרס, כלי חרס וכן קַדָּר. תושבי המקום עסקו בקדרות (במאה העשרים ואחת נותרו מעט בעלי מלאכה העוסקים בקדרות.

התוספת באה כדי להבדיל את הכפר, מכפר אחר בשם ראשיא אל-וַאד.

 היסטוריה 
במחקרו בשנת 1838, במהלך התקופה העות'מאנית, ציין עלי סמית שתושבי ראשיא אל-פח'אר הם נוצרים "יוונים".

בשנת 1852 ציין אדוארד רובינסון שהכפר מפורסם בזכות כלי החרס שמייצרים בו ואפשר לראות שם תנורים גדולים בצורת כיפה לשריפת החימר. ברחבי הכפר אפשר לראות תצוגה של מגוון כלי חרס והם מוכרים אותם ברחבי לבנון וכן בסוריה.

בשנת 1875, ויקטור גרן כתב שבכפר חיים כ־700 תושבים, רובם "יוונית סכיזמטית". גם הוא ציין את ייצור כלי החרס.

 אדמה, חקלאות ומים 
הגידולים הבולטים של העיירה: כרמי זיתים, כרמי ענבים, תאנים וכן גידולי שדה כמו דגנים, עדשים וחומוס.

הגידולים החקלאיים מושקים (מלבד הגשמים) במימי כמה מעיינות.

 אתרים 
נמצאים שרידי ארמון עתיק, חלקי סרקופגים מהתקופה הפיניקית והרומית, וכן מעיין עתיק שבדפנותיו אבנים מגולפות.

ליד הכפר, על ראש הר, נמצא בניין עתיק המכונה "קבר עות'מאן" (אין פרטים).

 אודות הכפר – כיום 
בעידן המודרני פחת השימוש בכלי חרס, ולכן נשארו רק מעטים העוסקים במלאכת הקדרות. בשנת 2003 הוקם קואופרטיב לייצור ושיווק כלי חרס במטרה לשמר את האומנות והעברתה לדורות הבאים. לצד כלי הייצור המסורתיים, הקואופרטיב מצויד במכונות חדישות ובהן תנורים, מערבלים וארונות אחסון לייבוש, לפני השריפה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:לבנון: יישובים