דקירות הסלנדרמן

דקירות הסלנדרמן הוא השם שניתן לאירוע שהתרחש בוויסקונסין ב-31 במאי 2014, שבמסגרתו שתי נערות בשם אניסה וייר ומורגן גרייסר הובילו נערה בגילן בשם פייטון לאוטנר ליער ודקרו אותה 19 דקירות כפולחן עבור הדמות הבדיונית "סלנדרמן". לאחר התקיפה, לאוטנר הצליחה לזחול לכיוון הכביש. שם היא נמצאה, הובהלה לבית החולים ושוחררה לאחר שישה ימי אשפוז. וייר וגרייסר נמצאו לא אשמות בזכות הגנת אי שפיות ונשלחו למוסדות פסיכיאטרים, שם הן מרצות את מאסרן (25 שנה עד למאסר עולם ו-40 שנה עד למאסר עולם, בהתאמה). שבע שנים לאחר המקרה (2021), וייר שוחררה בשחרור מוקדם ונמצאת תחת השגחה עד שתגיע לגיל 37.

 סלנדרמן 

סלנדרמן היא דמות בדיונית שנוצרה עבור תחרות עריכת תמונות בנושא העל טבעי שנערכה בפורום "". המיתוס סביב הדמות הורחב לאחר מכן על ידי גולשים שונים, שהוסיפו לו סיפור רקע ותכונות אופי.

על פי המיתוס, סלנדרמן היא דמות גבוהה, רזה, חסרת הבעה ובעלת ראש בצבע לבן. הדמות מתוארת כלובשת חליפה אלגנטית בצבע שחור ובחלק מהעיבודים מתוארת כבעלת זרועות שיוצאות מתוך גבה. כחלק מהמיתוס, מסופר שהדמות יכולה לגרום לחוזים בה אמנזיה, שיעולים והתנהגות פרנואידית. ברוב העיבודים שנעשו על הדמות, מקום משכנו של הסלנדרמן הוא ביערות.

 התקיפה 
האירוע התרחש באזור מיוער בשם "David's Park" ("הפארק של דייוויד") שנמצא בסמוך לעיר ווקשה שבוויסקונסין, במהלך משחק מחבואים ב-31 במאי 2014. התוקפות, אניסה וייר (נולדה ב-10 בנובמבר 2001) ומורגן גרייסר (נולדה ב-16 במאי 2002) ריתקו לאדמה את פייטון איזבלה לאוטנר (שכונתה "בלה" בתקופת התקיפה) ודקרו אותה 19 דקירות בזרועותיה, רגליה ובחזה בעזרת סכין באורך 13 ס"מ. הדוקרות החמיצו את לבה של פייטון בפחות ממילימטר, אך פגעו בקיבה ובכבד של פייטון. התוקפות ציוו על לאוטנר לשכב בזמן שהן מזעיקות עזרה, אך הן ברחו מהמקום והשאירו אותה לבדה. לאוטנר הצליחה לגרור את עצמה לכביש הקרוב, שם היא נמצאה על ידי רוכב אופניים שהתקשר ל-מוקד החירום.

חמש שעות לאחר מכן, התוקפות נלכדו בסמוך ל בזמן ששהו בחנות רהיטים במרחק של כמעט 8 ק"מ ממקום התקיפה. הסכין איתה הן תקפו את לאוטנר הוחבאה בתרמיל שהן סחבו. מטרתן הייתה לפגוש את סלנדרמן במקום שתואר כאחוזה שלו, הממוקמת ב, שנמצא במרחק של כ-320 ק"מ. השתיים רואיינו לאמצעי התקשורת וגרייסר סיפרה שהיא לא הרגישה שום אמפתיה ללאוטנר, בעוד וייר חשה אשמה על התקיפה. למרות זאת, השתיים הצהירו שהתקיפה הייתה הכרחית ונועדה לרצות את סלדרמן.

לאוטנר שוחררה לביתה לאחר שישה ימי אשפוז בבית החולים וחזרה לבית הספר בספטמבר 2014.

 מצבה הנפשי של גרייסר 
במהלך התבגרותה, גרייסר סיפרה שהיא חוותה הזיות בהן היא ראתה רוחות, צבעים "נמסים" וכן היו לה שני חברים דמיוניים בשם מייגן וסאב. גרייסר סיפרה שאחת ההזיות, שחזרה על עצמה מספר פעמים הציגה דמות בשם "זה" שגופו היה בצבע אפור דמוי עשן ודיו, שעמד מאחוריה בזמן שבהתה במראה, בדומה לסלנדרמן.

לאחר מעצרה, אמה של גרייסר, אנג'י סיפרה שבתה נכנסה למצב פסיכוטי. הרופאים שטיפלו בה חזו בה מדברת לעצמה מספר פעמים, מעמידה פנים שהיא חתול ומטפלת בנמלים כאילו היו חיות מחמד. היא תיארה הזיות בהן היא ראתה חדי-קרן וניהלה שיחות עם סלנדרמן ועוד דמויות בדיונות כגון סוורוס סנייפ (דמות מספרי "הארי פוטר").

בסתיו 2014, גרייסר הועברה ל במטרה לבדוק האם היא כשירה לעמוד למשפט. הרופאים איבחנו את גרייסר עם סכיזופרניה בילדות. למרות זאת, במקום להתחיל בטיפול תרופתי, צוות המוסד ניסו ללמד את גרייסר את החוקים עליהם היא עברה במטרה להכין אותה למשפט. כמעט שנה לאחר מכן, גרייסר נמצאה כשירה לעמוד למשפט.

הסכיזופרניה ממנה סבלה גרייסר לא טופלה במשך כמעט שנתיים, מה שגרם לה "להיתקע" במצב פסיכוטי ולאבד קשר עם המציאות. בדצמבר, היא נשלחה בחזרה למוסד והחלה לקבל תרופות אנטי-פסיכוטיות, מה שעזר לה להיות צלולה ולהביע חרטה על מעשייה. ב-23 במרץ 2016, גרייסר נשלחה לכלא תוך הוראה להמשיך בטיפול התרופתי, אך למרות זאת, מצבה הנפשי התדרדר.

 המשפט והמאסר 
לאחר האישומים, גרייסר נשפטה באשמת ניסיון לרצח מדרגה ראשונה ו-וייר נשפטה באשמת ניסיון לרצח מדרגה שנייה. בגלל טבעה האכזרי של התקיפה, התוקפות נשפטו כבגירות, למרות היותן קטינות בעת ביצוע המעשה.

בשנת 2017, וויר הודתה באשמה. למרות זאת, חבר המושבעים מצא אותה לא אשמה בעקבות מחלה נפשית. גרייסר חתמה על הסדר טיעון לפיו היא לא תעמוד למשפט, אלא תישלח להערכה פסיכיאטרית במטרה לקבוע כמה זמן היא תצטרך להתאשפז בבית חולים פסיכיאטרי. לאחר מכן, גרייסר הודתה באשמה, אך לא נשפטה בשל מחלה נפשית. גרייסר אובחנה כסובלת מסכיזופרניה, מחלה ממנה גם אביה סובל.

וויר נשפטה ל-25 שנה עד מאסר עולם בבית חולים פסיכיאטרי, מתוכן היא בילתה 3 שנים בבידוד. לאחר שתשוחרר, צווה עליה להיות תחת השגחה עד שתגיע לגיל 37.

גרייסר נשפטה קיבלה את העונש המקסימלי בחוק – 40 שנה עד מאסר עולם, מתוכן היא בילתה 3 שנים בבידוד. גרייסר נשפטה להישאר בבית החולים עד שהסיפטומים של מחלתה ייעלמו בהדרגה או עד שתגיע לגיל 53, מה שיגיע קודם. גם לאחר שחרורה, גרייסר צוותה להיות תחת השגחה צמודה והמשך טיפול תרופתי בפיקוח.

אף על פי שלגרייסר ניתנה האפשרות לשחרור מוקדם מהמוסד, היא עדיין תצטרך להיות תחת השגחה צמודה לכל תקופת עונשה. גרייסר אושפזה בבית חולים פסיכיאטרי, והייתה המטופלת הכי צעירה במוסד.

בדיון משפטי שהתרחש בשנת 2021, וייר (שהייתה בת 19) הקריאה מכתב ובו נכתב "אני מצטערת ומתחרטת על הצער, הכאב והפחד שגרמתי", לא רק ללאוטנר, אלא גם ל-"קהילה בה אני חיה". וייר הצהירה שהיא "שונאת את מה שהיא עשתה ב-31 במאי 2014, אך בעזרת שיחות ארוכות (עם פסיכולוג), אני כבר לא שונאת את עצמי בגלל המעשים האלו". ב-1 ביוני 2021, השופט ציווה על שחרורה של וייר מבית החולים הפסיכיאטרי, תוך שהוא פוקד עליה להגיע באופן קבוע לבית החולים למעקב עד שזאת תגיע לגיל 37.

ב-13 בספטמבר 2021, וויר שוחררה לביתה תחת  כדוגמת היותה תחת מעקב לוויני במטרה למנוע ממנה לעזוב את ויסקונסין, השימוש שלה באינטרנט נוטר ונאסר עליה לגלוש ברשתות חברתיות. ווילר צוותה להמשיך בטיפול תרופתי ולהיות תחת מעקב של שירותי הרווחה. כמו כן, צווה על וייר להתגורר אצל אביה.

 הערעור של גרייסר 
בשנת 2020, גרייסר הגישה ערעור על פסק דינה וביקשה להישפט כקטינה. עורך דינה, מת'יו פיניקס, טען שגרייסר צריכה להיות מואשמת בניסיון לרצח ממדרגה שנייה ושהיא תושאלה על ידי רשויות החוק לפני שאלו הקריאו בפניה את זכותיה. הערעור הוגש לבית המשפט העליון בוויסקונסין, אך בשנת 2021, בית המשפט דחה את הערעור.

 אחרית דבר 
בעקבות האירוע, משרד החינוך בוויסקונסין חסם את הגישה לאתר "ויקי" המאגד בתוכו קריפיפסטות. שבוע לאחר האירוע, יוצרו של סלנדרמן, אריק קנודסן אמר: "אני מעורער לחלוטין מהטרגדיה בוויסקונסין ולבי יוצא אל המשפחות שנפגעו מאותו אירוע קטלני".

מנהל אתר הוויקי המוקדש לקריפיפסטות הצהיר ש"האירוע היה חריג ולא משקף את קהילת הקריפיפסטות". מנהל האתר הצהיר שהאתר לא עודד בשום צורה פגיעה, רצח או פולחן שטני מכל סוג.

חברי קהילת הקריפיפסטות עלו לשידור חי באתר יוטיוב במטרה לגייס כסף עבור לאוטנר. ג'ו ג'וסווסקי, מנהל אתר המוקדש לקריפיפסטות הצהיר שמטרת השידור הייתה להראות שלקהילת האתר אכפת מהקורבן ואינה תומכת בפגיעה אמיתית, מכיוון שהם נהנים מאלימות במדיה.

ב-12 באוגוסט, מושל ויסקונסין, סקוט ווקר הכריז על ה-13 באוגוסט 2014 כיום שמוקדש למען לאוטנר והפציר בתושבי ויסקונסין ללבוש בגדים בצבע סגול כהוקרה עבורה. בנוסף, ווקר שיבח את האומץ והתעוזה שלאוטנר הפגינה במהלך החלמתה. העיר מדיסון אירחה פסטיבל ב-29 באוגוסט, מספר ימים לפני שלאוטנר חזרה לבית הספר. בפסטיבל נמכרו בירות ונקניקיות וכל ההכנסות שומשו לתשלום ההוצאות הרפואיות של לאוטנר. האירוע נוהל על ידי 250 מתנדבים וגויסו בו $70,000 עבור לאוטנר.

 הוויכוח אודות השפעות האינטרנט בקרב ילדים 
התקיפה עוררה ויכוח עז באשר לתפקידה של רשת האינטרנט בחברה ובקרב ילדים. ראסל ג'ק, שוטר ממשטרת ווקשה, הצהיר שהתקיפה "אמורה להוות קריאת השכמה להורים" והוסיף שהאינטרנט "מלא במידע ובדברים נפלאים שמלמדים ומבדרים", אך למרות זאת הוא גם "מלא בדברים אפלים ומעוותים". ג'ון אגלהוף, סוכן FBI בגמלאות הצהיר שהאינטרנט הפך ל-"חור שחור" ובו הילדים נחשפים לעולם זדוני. אגלהוף הצהיר שהדרך הטובה ביותר למניעת תקיפות נוספות היא לגרום להורים לנטר אחר הרגלי הגלישה של הילדים וללמד אותם על ההבדל בין טוב לרע. שירה צ'ס, עוזרת מחקר באוניברסיטת ג'ורג'יה הצהירה שקריפיפסטה לא יותר מסוכנת מסיפורי אימה על ערפדים או זומבים. היא תמכה בהיווצרותן של קריפיפטסות מסיבה שהן משפרות את כישורי הכתיבה של הגולשים.

 בתרבות הפופולרית 
סרט תיעודי בשם "" נוצר על ידי  במרץ 2016 ושודר ברשת HBO ב-23 בינואר 2017.

הסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד" הציגה בעונה 16 פרק בשם "" המבוסס ברפרוף על המקרה.

בסדרה "מחשבות פליליות", הפרק "האיש הגבוה" מבוסס על המקרה.

ב-14 באוקטובר 2018, רשת Lifetime שידרה סרט בשם "Terror in the Woods" המבוסס על המקרה. בסרט מככבים אלה ווסט ג'רייר, סופיה גרייס מקארתי, סקיילר מורגן ג'ונס, אנג'לה קינסי,  וקרי הוד. השחקנית כריסטינה ריצ'י שימשה כמפיקת הסרט.

ב-31 במרץ 2019, סרט נוסף שבוסס על המקרה בשם "" בכיכובה של השחקנית דניאלה פינדה יצא בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס". הסרט בוים על ידי אוון אגרטון והוא הופק ברובו על ידי חברת בלאמהאוס הפקות. עלילת הסרט עוקבת אחר שתי חברות שמאובחנות בסכיזופרניה המנסות לרצוח את חברתן, בתקווה שרוח בשם מרסי בלאק תעניק להן מתנה בתמורה. בהמשך הסרט, דמות הפרוטגוניסט משוחררת מבית החולים הפסיכיאטרי ונלאצת להתמודד עם התוצאות המחרידות למעשיה בעולם האמיתי.

ב-24 באוקטובר 2019, יותר מחמש שנים לאחר התקיפה, לאוטנר (אז בת 17) התראיינה בתוכנית הטלוויזיה "" על התקרית מנקודת המבט שלה בפעם הראשונה. היא סיפרה על הצלקות שנותרו בה מהאירוע ואמרה "אני לא חושבת עליהן יותר. הן כנראה ידהו בהמשך". לאוטנר סיפרה בראיון שהיא הכירה את התוקפות כשהייתה בכיתה ד'. כשנשאלה מה היא תגיד לגרייסר אם היא תפגוש אותה, היא הצהירה שהיא תודה לה, מכיוון שהתקיפה עוררה בה רצון להתמקצע ברפואה.

בספטמבר 2021 דווח שלאוטנר עזבה את מחוז ווקשה והחלה ללמוד במכללה.

 קישורים חיצוניים 
 פרק שהוקדש למקרה בפודקאסט "בואי נדבר רצח" מאת שלי שמורק וקרן סיאורדיה.

 הערות שוליים 

קטגוריה:2014 בארצות הברית
קטגוריה:סלנדרמן
קטגוריה:ויסקונסין
קטגוריה:מחלוקות הקשורות לתקשורת המונים בארצות הברית