יאן קספרוביץ'

יַאן קַסְפְּרוֹבִיץ' (בפולנית: Jan Kasprowicz; 12 בדצמבר 1860 – 1 באוגוסט 1926) היה משורר, מחזאי, מבקר ספרות ומתרגם פולני; נציג מוביל של תנועת .

ביוגרפיה
קספרוביץ' נולד בכפר סימבוזה (כיום חלק מאינוברוצלב) בפרובינציית פוזן, למשפחת איכרים אנאלפביתית. משנת 1870 למד בגימנסיה הפרוסית באינוברוצלב, פוזן (פוזנן), אופלן (אופולה), רטיבור, וב-1884 סיים את לימודיו ב בפוזנן. הוא למד פילוסופיה וספרות באוניברסיטאות גרמניות בלייפציג ובברסלאו. במהלך לימודיו החל לפרסם מאמרים ושירה בכתבי עת פולניים שונים. בשל פעילותו בחוגים סוציאליסטים הוא נעצר פעמיים על ידי המשטרה הפרוסית וישב חצי שנה בכלא.

לאחר שחרורו מהכלא, בגיל 28 עבר קספרוביץ' ללבוב, שם שהה את 35 השנים הבאות לחייו. הוא עבד כעיתונאי ומבקר ספרות ותיאטרון, עבד במשך שנתיים במחלקת העריכה של העיתון, "השליח הפולני" (Kurier Polski) ובארבע השנים שלאחר מכן (1902–1906) בעריכה בעיתון, "המילה הפולנית" (Słowo Polskie). במקביל, בפרץ יצירה יוצא דופן, כתב ופרסם קספרוביץ' יצירות ושירה משלו, לשבחי המבקרים. ב-1889 פרסם את קובץ שיריו הראשון הכולל גם את מחרוזת הסונטות Z chalupy ("מן הבקתה") – על דלותו ובורותו של האיכר הפולני.

בשנת 1904 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת לבוב על המסה, "מילות השירים של תאופיל לנרטוביץ'" (Liryka Teofila Lenartowicza). בשנת 1909 הוא מונה לראש המחלקה לספרות השוואתית באוניברסיטת לבוב, מחלקה שהוקמה עבורו לניהולו.

קספרוביץ' האוטודידקט שלט בשפות הלטינית והיוונית הקלאסיות, כמו גם בצרפתית ובאנגלית. יצירותיו כללו תרגומים שזכו לשבחי הביקורת של יצירות ספרותיות גדולות:
 יוונית (אייסכילוס, אוריפידס)
 אנגלית (שייקספיר, מרלו, לורד ביירון, שלי, קיטס, טאגור, סווינבורן, ויילד, בין היתר)
 גרמנית (גתה, שילר)
 צרפתית (וובנארג, ברטראן, רמבו, מטרלינק)
 איטלקית (ד'אנונציו)
 נורווגית (איבסן)
 הולנדית ()

הטבע העניק לו בריאות יוצאת דופן ושיעור קומה. סטניסלב לם כתב על קספרוביץ': "בהתנהגותו היו לו מקוריות של צועני וההמולה של עיתונאי, שעם הזמן אפשרו לו להרוויח את הכסף הדרוש למחייתו, העניקו לו הומור טוב של חבר, ואפילו אז – רצינות של פרופסור". הוא היה - עם קבוצת חברים בולטת - אורח תדיר בפאבים וביקבים של לבוב, במיוחד ביקב ובבר היין המפורסם של שטאדמילר שעדיין קיים בשוק, מספר 34.

נישואיו הראשונים – לתאודוזיה סימנסקה (Teodozja Szymańska) ב-1886 - התפרקו לאחר מספר חודשים. בשנת 1893 התחתן עם ידוויגה גונסובסקה (Jadwiga Gąsowska). בשנת 1899 היא עזבה אותו ואת בנותיהם באופן דרמטי למען הסופר . ב-1911 הוא נישא שוב, הפעם למריה בונין (Maria Bunin) הצעירה ממנו בהרבה, בחורה רוסייה שאותה פגש ברכבת מרומא לנאפולי באחד ממסעותיו האמנותיים. היא הייתה בתו של הגנרל ויקטור בונין מצבא הרוסיה הצארית.

בשנים 1921–22 היה רקטור אוניברסיטת לבוב.

בעשרים השנים האחרונות לחייו ביקר קספרוביץ' לעיתים קרובות יותר ויותר בהרי הטטרה. ב-1923 התיישב דרך קבע בווילה "הרנדה", בין  לזאקופנה, שם נפטר ב-1 באוגוסט 1926.

הערכה
יצירותיו של קספרוביץ' הושוו לאלו של ארתור רימבו ולפרסי ביש שלי. ויטולד גומברוביץ' אפיין ביומנו את קספרוביץ' באופן הבא: "לחם מקמח מלא, נשמה של יונה, זמר כנה... אבל גם: איכר-בוגד, איכר מזויף, טבע לא טבעי, פשטות מפוברקת. קספרוביץ', לאחר שעזב את האיכר והפך את עצמו לאינטלקטואל, ובכל זאת רצה להישאר איכר - כאינטלקטואל".

כתביו
ימין|ממוזער|300px|אנדרטה לזכר קספרוביץ' בכפר הולדתו
 (1889) Poezje (שירים)
 (1890) Chrystus (ישו המשיח)
 (1891) Z chłopskiego zagonu (משדות האיכרים)
 (1894) Anima lachrymans i inne nowe poezje (אנימה לכרימנס ועוד שירים חדשים)
 (1895) Miłość (האהבה)
 (1898) Krzak dzikiej róży (השיח הקוצני)
 (1901) Ginącemu światu (אל העולם הנכחד)
 (1902) Salve Regina
 (1908) Ballada o słoneczniku (הבלדה על חמניות)
 (1911) Chwile (רגעים)
 (1916) Księga ubogich (ספר העניים)
 (1921) Hymny (מזמורי הלל)
קספרוביץ' כתב גם מחזות: Bunt Napierskiego ("המרד של נאפירסקי", 1899), Uczta Herodaiady ("משתה הרודיאס", 1905) ועוד.

קישורים חיצוניים



Brief biography
 Jan Kasprowicz poems in poezja.org

הערות שוליים

קטגוריה:מחזאים פולנים
קטגוריה:משוררים פולנים
קטגוריה:סופרים פולנים
קטגוריה:מתרגמים פולנים
קטגוריה:מתרגמים לפולנית
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית
קטגוריה:מתרגמים מגרמנית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1860
קטגוריה:נפטרים ב-1926