אדולף בולם

אדולף רודולפוביץ' בולם (ברוסית: Адольф Рудольфович Больм  25 בספטמבר 1884 - 16 באפריל 1951) היה רקדן בלט וכוריאוגרף רוסי-אמריקאי, ממוצא גרמני.

 ביוגרפיה 
בולם סיים את לימודיו בבית הספר האימפריאלי לבלט בסנקט פטרבורג בשנת 1904 (מורו היה פלאטון קרסבין). ובאותה שנה היה לרקדן בבלט מריאינסקי. בשנים 1908 ו-1909 ארגן מסע הופעות באירופה עם אנה פבלובה.

בהמשך עבד בשיתוף פעולה עם בלט רוס של דיאגילב בפריז, לצד כמה רקדנים אחרים ממריאינסקי. ב-1917, במהלך חלקו השני של מסע הופעות אמריקאי בן שני חלקים שארגן בלט רוס (ללא דיאגילב, אבל עם וצלב ניז'ינסקי, נפגע בולם בהצגת הבלט "תמר". הפגיעה הייתה חמורה, והוא אושפז בבית חולים לזמן ממושך, פרש ממסע ההופעות ונשאר בארצות הברית. ב-1917 גם הדריך את הבלרינה הצעירה רות פייג'. בהמשך דרכו ארגן את "בלט אינטיים" בניו יורק ויצר כוריאוגרפיה למטרופוליטן אופרה. בולם ורות פייג' הופיעו יחד בסרט מחול נסיוני בשם "מחול המוות" (1922) שביים דדלי מרפי..

ב-191/9 עבר לשיקגו, ששימשה לו בסיס יציאה להוראת בלט ברחבי ארצות הברית. מ-1921 עד 1923, למשל, הזמינה אותו נלי קורניש לנהל את תוכנית הקיץ המרוכזת בבית ספרה (כיום קורניש קולג' לאמנויות) בסיאטל.
הוא הפיק שם יצירות מקוריות, כגון "הגרגוילים של נוטר דאם" ב-1922.

בשנת 1929 עבר בולם לקליפורניה. ב-1933, עם פתיחת בית האופרה - יד זיכרון לנופלים, ייסדה האופרה של סן פרנסיסקו את בלט האופרה של סן פרנסיסקו בניהולו של בולם כמנהל בלט. ב-2 ביוני 1933, עוד לפני שהחלה להפיק מחולות לאופרות, התחילה להקת בלט סן פרנסיסקו להציג תוכניות עצמאיות של מחול בלבד.

בולם המשיך לעבוד בקליפורניה ובניו יורק עד 1947. הוא היה אחד מחמשת הכוריאוגרפים שלקחו חלק בעונת 1940 של תיאטרון הבלט החדש של ניו יורק. הופעתו האחרונה על הבמה הייתה ב-1943, בתפקיד המור בפטרושקה בהוליווד בול עם תיאטרון הבלט. הכוריאוגרפיה האחרונה שלו הייתה לבלט סן פרנסיסקו: "מפיסטו" ב-1947, למוזיקה של "ואלס מפיסטו" מאת פרנץ ליסט, בלט שהוחזר לבמה בשנת 1948.

 קישורים חיצוניים 

הערות שוליים

קטגוריה:רקדנים רוסים
קטגוריה:רקדנים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:כוריאוגרפים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1884
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1951