ג'ודי צ'מברלין

ג'ודי צ'מברלין (באנגלית: Judi Chamberlin; 30 באוקטובר 1944 – 16 בינואר 2010) הייתה פעילה אמריקאית, מנהיגה, מארגנת, נואמת ומחנכת בתנועת הניצולים הפסיכיאטריים. הפעילות הפוליטית שלה באה בעקבות הכליאה הכפויה שלה במתקן פסיכיאטרי בשנות ה-60. היא הייתה המחברת של האימרה "בכוחות עצמנו: חלופות למערכת בריאות הנפש בפיקוח המטופל", שהוא טקסט יסוד בתנועת מצעד השגעון.

 ביוגרפיה 
ג'ודי צ'מברלין נולדה כג'ודית רוזנברג בברוקלין ב-1944. היא הייתה בתם היחידה של הרולד ושירלי ג'ף רוזנברג. מאוחר יותר שינתה המשפחה את שמה ל-רוס. כשהייתה ילדה צעירה עבד אביה במפעל ולאחר מכן עבד כמנהל בתעשיית הפרסום. אמה הועסקה כמזכירת בית ספר. צ'מברלין סיימה את לימודיה בתיכון מידווד בברוקלין. לאחר סיום הלימודים, לא רצתה ללמוד בקולג' ובמקום זאת החלה לעבוד כמזכירה.

 ניסיון פסיכיאטרי 

בשנת 1966, בגיל עשרים ואחת כשהייתה נשואה טרייה, עברה צ'מברלין הפלה, ונכנסה לדיכאון חמור. בעקבות ייעוץ פסיכיאטרי, היא חתמה על כניסה מרצון למתקן פסיכיאטרי כמטופלת. עם זאת, לאחר מספר אשפוזים מרצון היא אובחנה כחולת סכיזופרניה והועברה בעל כורחה למחלקה פסיכיאטרית בבית החולים מאונט סיני במדינת ניו יורק לתקופה של חמישה חודשים.J.M. Lawrence states that she was involuntarily committed for a period of two months.

כמטופלת בניגוד לרצונה, היא הייתה צפתה וחוותה מגוון של התעללויות. חדרי בידוד ומחלקות חסינות, אשר שימשו עבור חולים המביעים התנגדות, גם כאשר צורות ההתנגדות שלהם היו לא אלימות. התרופה הפסיכיאטרית שניתנה לה גרמה לה לתחושת עייפות והשפיעה על זיכרונה. כמטופלת בעל כורחה היא לא הצליחה לעזוב את המתקן והפכה, לדבריה, "אסירה של המערכת". הפגיעה בחירויותיה האזרחיות, שחוותה כאסירה סיפקה את הדחף לפעילותה כחברה בתנועת הניצולים הפסיכיאטרית.

 אקטיביזם 

לאחר שחרורה החלה צ'מברלין להיות מעורבת בתנועת זכויות החולים הפסיכיאטריים המתהווה. בשנת 1971 היא הצטרפה ל-חזית שחרור חולי נפש (Mmental Patients Liberation Front – MPLF) שבסיסה בבוסטון. היא גם התחברה למרכז לשיקום פסיכיאטרי באוניברסיטת בוסטון. השתייכותה למרכז זה הקלה על תפקידה בהקמת ה-Ruby Rogers Advocacy & Drop-In Center, שהם מוסדות לעזרה עצמית המאוישים על ידי מטופלים פסיכיאטריים לשעבר. צ'מברלין ייסדה ואחר כך ניהלה את נושא החינוך במרכז הלאומי להעצמה. גם המרכז הלאומי להעצמה הוא ארגון בניהול מטופלים לשעבר המספק מידע, סיוע טכני ותמיכה למשתמשים ולניצולים של המערכת הפסיכיאטרית. בהצהרת המשימה שלה היא מצהירה כי כוונתה היא "לשאת מסר של החלמה, העצמה, תקווה וריפוי לאנשים שסומנו עם מחלת נפש". צ'מברלין הייתה גם מעורבת באגודה הלאומית להגנת זכויות והסברה והייתה מנהיגה משפיעה בתנועת מצעד השיגעון.

צ'מברלין פגשה את דייוויד אוקס ב-1976, כשהיה המנכ"ל של ארגון נפש חופשית בינלאומית (MindFreedom International). שניהם היו חברים בחזית לשחרור חולי נפש. מאוחר יותר היא הפכה לחברת מועצת המנהלים של נפש חופשית בינלאומית, ארגון גג של כמאה קבוצות שורשיות העוסקות בקמפיין למען זכויות האדם של אנשים שתויגו "חולי נפש".

בשנת 1978 יצא לאור ספרה "בכוחות עצמנו: חלופות נשלטות על ידי מטופל למערכת בריאות הנפש". הספר הפך לטקסט הסטנדרטי של תנועת הניצולים הפסיכיאטרית, ובו טבעה צ'מברלין את המילה "מנטליזם". היא השתמשה במילה "מנטליזם" גם בפרק של ספר בשנת 1975.

צ'מברלין הייתה שותפה מרכזית לדו"ח של המועצה הלאומית לענייני מוגבלות "מפריבילגים לזכויות: אנשים המסומנים עם מוגבלויות פסיכיאטריות מדברים בעד עצמם", שפורסם בשנת 2000. הדו"ח טען שחולים פסיכיאטריים צריכים ליהנות מאותן זכויות אדם בסיסיות כמו אזרחים אחרים וכי (נכון לשנת 2000) הרשאות למטופלים, כגון היכולת ללבוש את הבגדים שלהם, לצאת מגבולות מתקן פסיכיאטרי או לקבל מבקרים, מותנות בהתנהגות טובה במערכת הפסיכיאטרית במקום לראות זאת כזכויות יסוד.

צ'מברלין נבחרה כיו"ר משותפת של הרשת העולמית של משתמשים וניצולי פסיכיאטריה (WNUSP) בוועידת ההשקה ובעצרת הכללית בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה בשנת 2001, וכיהנה בתפקיד זה עד האספה הכללית הבאה ב-2004. במהלך תקופה זו היא גם כיהנה בפאנל המומחים שייעץ לכתב המיוחד של האו"ם בנושא מוגבלות, מטעם WNUSP בתפקידו כארגון לא ממשלתי, המייצג ניצולים פסיכיאטריים.

 חיים אישיים 
נישואיה לרוברט צ'מברלין, טד צ'בסינסקי והווארד קאן הסתיימו בגירושים. את צ'מבסינסקי, אף הוא חבר ותיק בתנועת הניצולים הפסיכיאטריים, פגשה צ'מברלין ב-1971 במפגש הראשוני של פרויקט שחרור חולי נפש בניו יורק. מ-2006 ועד מותה, בן זוגה של צ'מברלין היה מרטין פדרמן. יש לה בת אחת, ג'ולי צ'מברלין, ושלושה נכדים, אדוארד, קייל וויויאן.

 מותה 
צ'מברלין מתה ממחלת ריאות כרונית בביתה בארלינגטון, מסצ'וסטס ב-16 בינואר 2010.Shapiro, J. (2010): Advocate for people with mental illnesses dies National Public Radio (January 19, 2010). Retrieved on January 20, 2010.<ref name="WPObit">{{Cite news|url=https://www.washingtonpost.com/wp-dyn/content/article/2010/01/20/AR2010012004742.html|title=Obituaries: Judi Chamberlin Disability Rights Advocate|work=Washington Post|date=January 21, 2010}}</ref>

 מאמרים שפורסמו 


 צ'מברלין, ג'ודי (1993). 'חוויות ומטרות של תנועת העזרה העצמית בצפון אמריקה' (עמ' 300–317). בתוך: קרסטין קמפקר / פיטר להמן (עורכים), במקום פסיכיאטריה. ברלין: הוצאת אנטי פסיכיאטרית. מסת"ב 3-925931-07-4






 צ'מברלין, ג'ודי (2004). הקדמה ל: Peter Lehmann (עורך), Coming off Psychiatric Drugs: גמילה מוצלחת מתרופות נוירולפטיות, נוגדי דיכאון, ליתיום, קרבמזפין ותרופות הרגעה (עמ' 11–13). ברלין / יוג'ין / שרוסברי: פיטר להמן הוצאה לאור. . E-Book in 2018.
 צ'מברלין, ג'ודי (2014). פּרוֹלוֹג. פיטר להמן ואנה עמנוילידו –'' (עורכים), יציאה מתרופות פסיכותרופיות – חוויות של הפסקת תרופות נוירולפטיות, נוגדי דיכאון, מייצבי מצב רוח, ריטלין ותרופות הרגעה בהצלחה (עמ' 16–21). מהדורה שנייה מתוקנת ומשופרת..

 פרסים 
 1992: פרס השירות המכובד של נשיא ארצות הברית, המועצה הלאומית לנכים.
 1992: פרס ההסברה הלאומי של דייוויד ג'יי וייל, האגודה לבריאות הנפש של מינסוטה.
 1995: פרס נ. ניל פייק לשירותים לאנשים עם מוגבלויות, בית הספר למשפטים של אוניברסיטת בוסטון

ראו גם
 הפרעה נפשית
 פסיכיאטריה
 אנטי פסיכיאטריה
 חוק טיפול בחולי נפש
 מחויבות בלתי רצונית
 חוק שיקום נכי נפש בקהילה
 ארגון מל"מ – מתמודדים למען מתמודדים
 האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:סכיזופרנים
קטגוריה:נשים ובריאות הנפש
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1944
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010