זכוכית סערה

זכוכית הסערה או כלי זכוכית מזג האוויר הכימית (באנגלית: Storm glass), היה מכשיר שעזר לחזות מזג אוויר בראשית המאה ה-19. הוא היה מורכב מתערובת נוזלים ומינרלים מיוחדת שהוכנסה לתוך מכל מזכוכית שקופה ואטומה. הממציא האמין שמצב ההתגבשות בתוך הנוזל קשור למזג האוויר. הממציא אינו ידוע אך המכשיר הפך פופולרי בשנות ה-60 של המאה ה-19, לאחר שפורסם וקודם על ידי אדמירל הצי המלכותי רוברט פיצרוי שטען כי:

תרגום:- אם הכלי קבוע, ללא הפרעה, באוויר חופשי, לא חשוף לקרינה, אש או שמש, אלא באור רגיל בחדר מאוורר היטב או אוויר חיצוני, התערובת הכימית במה שנקרא כלי זכוכית הסערה משנה את אופייה עם כיוון הרוח, לא עוצמתה, במיוחד (אם כי הוא עשוי להשתנות במראהו בלבד) מסיבה שינוי המתח החשמלי.

הרכב הנוזל בכלי הסערה משתנה, אך בדרך כלל הוא מכיל "קמפור, מינרלים שונים, המומסים בכוהל, המעורב עם מים וקצת אוויר". מכשירים אלה ידועים בימינו כבעלי ערך מועט בחיזוי מזג האוויר אך ממשיכים להיות מסקרנים.

 תיאור 
שמאל|ממוזער| קריסטלים צומחים בכלי הסערה של רוברט פיצרוי
הנוזל בתוך כלי זכוכית הסערה, הוא תערובת של מספר מרכיבים, לרוב מים מזוקקים, אתנול, אשלגן חנקתי, אמוניום כלוריד וקמפור. התערובת הספציפית הזו פורסמה וקודמה על ידי האדמירל רוברט פיצרוי למרות שמכשירים דומים היו קיימים אפילו שני עשורים קודם לכן בגרסאות שונות באיטליה, צרפת וגרמניה.Sutton, Graham (1965). "Admiral Fitzroy and the Storm Glass". Weather. 20 (9): 270–271. Bibcode:1965Wthr...20..270S. doi:10.1002/j.1477-8696.1965.tb02202.x.McConnell, Anita; Collins, Philip (2013). "Will the True Originator of the Storm Glass Please Own Up". Ambix. 53: 67–75. doi:10.1179/174582306X93200.

פיצרוי רשם בקפידה את האופן שבו כלי זכוכית הסערה מציג את מזג האוויר החזוי:
 ממוזער| קטלוג של מכשירי זכוכית סערה מ־1863 אם הנוזל בכלי שקוף, מזג האוויר יהיה בהיר וצלול.
 אם הנוזל מעונן, מזג האוויר יהיה מעונן גם כן, אולי עם משקעים .
 אם יש נקודות קטנות בנוזל, ניתן לצפות למזג אוויר לח או ערפילי.
 כוס עכורה עם כוכבים קטנים מעידה על סופות רעמים.
 אם הנוזל מכיל כוכבים קטנים בימי חורף שטופי שמש, אז מגיע שלג.
 אם יש פתיתים גדולים בכל הנוזל, הוא יהיה מעונן בעונות מתונות או מושלג בחורף.
 אם יש גבישים בתחתית הכלי, זה מצביע על כפור.
 אם נוצרים חוטים בחלק העליון, תהיה רוח.

גרסה של המכשיר הייתה זמינה במאה ה-18 בצרפת והממציא שלה אינו ידוע. בשנת 1859, סופות אלימות תקפו את האי הבריטי. בתגובה, הכתר הבריטי באמצעות הצי המלכותי, חילק את כלי זכוכית הסערה של פיצרוי, שנודעו אז כ"ברומטרי הסערה של פיצרוי", לקהילות דייגים קטנות, רבות, ברחבי האיים הבריטים לצורך קבלת החלטות לפני הפלגת ספינות הדיג לים הפתוח.

 הדיוק 
בשנת 1863 פרסם המדען צ'ארלס טומלינסון  ניתוח ב-The Philosophical Magazine שבו כתב את מסקנתו לגבי הדיוק של כלי חיזוי הסערה, "אני חושב שניתן בהחלט להסיק מהניסויים והתצפיות הללו שכלי זכוכית הסערה פועל כסוג גס של תרמוסקופ , מדחום נחות, לרוב המטרות של התצפית." ב-2008 מאמר בג'ורנל לגידול קריטאלים Journal of Crystal Growth הגיע למסקנה דומה ששינוי הטמפרטורה הוא הגורם היחיד לצמיחת גבישים בכלי זכוכית הסערה.

 ראו גם 
 ברומטר
 היסטוריה של המטאורולוגיה
 תחנת מזג אוויר
 חיזוי מזג אוויר

 קישורים חיצוניים 


 דבריו של אדמירל פיצרוי על ברומטרים ומדחום
 הופעת גבישים בזכוכית סערה, כאשר מזג האוויר משתנה (וידאו)
 אודות כלי זכוכית הסערה באתר bitsandpieces
 Teardrop Fitzroy's Storm Glass 


 הערות שוליים 

קטגוריה:מכשירי מדידה במטאורולוגיה
קטגוריה:מטאורולוגיה