הכרזת סנט פטרסבורג

הצהרת סנקט פטרבורג משנת 1868 (הידועה גם בשם ההכרזה מלאה על הוויתור על השימוש, בזמן מלחמה, בקליע נפץ מתחת למשקל של 400 גרם) היא הסכם בינלאומי שנחתם בתאריכים 29 בנובמבר / 11 בדצמבר 1868 בעיר סנקט פטרבורג בתקופת האימפריה הרוסית. הסכם זה מהווה נדבך נוסף בדיני הלחימה והמשך ישיר לאמנת ז'נבה הראשונה משנת 1864, וחלק מהיסודות לכינון אמנות האג הידועות של 1899 ו-1907. הצהרת סנט פטרסבורג היא ההסכם הפורמלי הראשון האוסר שימוש בכלי נשק מסוימים בעת מלחמה.

 רקע היסטורי 
ממוזער|146x146 פיקסלים| הדיפלומט והמדינאי הרוסי הנסיך אלכסנדר גורצ'קוב
בשנת 1863, צבא האימפריה הרוסית שכלל את טכנולוגיית הקליע והוסיף מרעום לכדורי רובה המוסקט. השיפור תרם ליכולת של הקליע לגרום נזק משני רב, כאשר בעת מגע עם חומר קשה הנפגע הקליע יוצר פיצוץ. בכך הקליע אינו משתמש רק במהירות הפגיעה הרבה כדי לחדור למטרה, אלא יוצר פיצוץ משני בעת המגע. מטרת הקליע הייתה לפגוע במחסני אבק שריפה או עגלות תחמושת או במטרות יותר ממוגנות. בשנת 1867, הרוסים ייצרו קלע משופר בעל מרעום המיועד להתפוצץ בכל פגיעה לאחר ירי, גם במטרות רכות כמו אנשים או בעלי חיים. הממשלה הרוסית, לא הייתה מעוניינת להשתמש בקליע בעצמה או לאפשר למדינה אחרת לנצל אותו, הציעה לאסור את השימוש בקליע בהסכם בינלאומי. בדצמבר 1868 התכנסה בעיר סנקט פטרבורג ועדה לצורך בחינת כללי המלחמה הקיימים. הוועדה נקראה על פי בקשתו של הדיפלומט והמדינאי הרוסי הנסיך אלכסנדר גורצ'קוב.

בוועדה היו נציגים מלאומים רבים כגון אוסטריה-הונגריה, בוואריה, בלגיה, דנמרק, צרפת, בריטניה (שייצגה את האימפריה הבריטית), יוון, איטליה, הולנד, פרס (איראן), פורטוגל, פרוסיה והקונפדרציה הצפון-גרמנית, רוסיה שוודיה-נורווגיה, שווייץ, האימפריה העות'מאנית, וממלכת וירטמברג (אשר מצויה בדרום גרמניה בסמוך לגבול עם שווייץ).Stuart Maslen, Anti-Personnel Mines under Humanitarian Law: a view from the vanishing point, p12, Intersentia nv, 2001Gasser, Hans-Peter. A look at the Declaration of St.Petersburg of 1868, International Review of the Red Cross, Volume 33, Issue 297 (December, 1993), p512, note 4. ארצות הברית, שלא נחשבה למעצמה גדולה באותה תקופה, לא הוזמנה ולא לקחה חלק בוועידה.

במקביל, פותחו באמריקה קליעים כמו כדור הנפץ של גרדינר שיועדו לשימוש דומה. קליעים אלו היו בשימוש בעת מלחמת האזרחים בארצות הברית, כאשר חיילי הקונפרדרציה והאיחוד הפנו את השימוש בהם אחד כנגד השני. הקליעים, אשר לא היו מיועדים למטרות אנושיות, יצרו נזק רב וגרמו לפציעות קשות בקרב החיילים הנפגעים. כתוצאה מכך, קמה תגובה ציבורית רחבה כנגד השימוש בנשק.

 עיקרי ההחלטה 
נציגי הלאומים הסכימו כי המטרה הלגיטימית היחידה של מלחמה צריכה להיות החלשת הכוח הצבאי של האויב, הישג שניתן להגשימו גם ללא שימוש בנשק הרסני ביותר. לאחר הנחת יסוד זו, הסכימו הנציגים לאסור שימוש בחומרי נפץ שנועדו לפגוע בלוחמים באופן אכזרי ובכך לגרום להם סבל ממושך ללא כל סיבה. משמע, אם ניתן להביס את האויב באופן פחות קטלני, יש להשתמש בדרך זו שלא תגרום לחיילים סבל לאורך זמן מעבר לפציעה בקרב.

המעצמות הגדולות הסכימו לוותר, במקרה של מלחמה ביניהן, על השימוש "על ידי חיילי הצבא היבשתי או הימי שלהן בקליעים הטעונים בחומר נפץ או חומרי בערה אחרים מתחת ל-400 גרם". בעוד שההכרזה אוסרת על שימוש בתחמושת בעלת חומר נפץ או חומר נפץ הודף, היא אינה אוסרת על שימוש בתחמושת כזו בתותח אוטומטי או ארטילריה.

ההסכם נחתם על ידי חברי הוועדה הצבאית הבינלאומית שהתכנסה למטרה זו בנוכחות הקבינט הקיסרי של האימפריה הרוסית. בשנת 1869 הדוכסות הגדולה של באדן וברזיל הצטרפו לאשרור ההסכם.

 השפעה על הגדרת פשע נגד האנושות 
בפסקאות המבוא להכרזת סנט פטסבורג, נקבעו עקרונות למשפט ההומניטרי התקפים עד היום. מנסחי האמנה הכירו בכך שישנן נסיבות בהן "צורכי המלחמה צריכים לסגת מפני דרישות האנושיות". ההכרזה כוללת ניסוח ברור של העיקרון האוסר על פגיעה מיותרת וסבל מיותר. בנוסף, גרימת נזק לאזרחים הוגדרה כמטרה בלתי לגיטימית של מלחמה

 השפעתה של ההצהרה 
ההצהרה השפיעה רבות על דיני המשפט ההומניטארי הבינלאומי. דוגמה לכך ניתן לראות במקרה היפני, שבו חמישה ניצולי הפצצה הגרעינית בנגסאקי הגישו תביעה כנגד ארצות הברית, שבה טענו כי השימוש בתחמושת גרעינית מהווה פשע מלחמה ודרשו מארצות הברית לשאת בהשלכות ולהטיל עליה עיצומים.

 הערות 
 ההבדל בין נשק קל לכבד נעוץ בהגדרה של כלי ירייה בעלי קוטר של כ-12.7 מ"מ עד 14.5 מ"מ. כלי ירייה אלו, כמו רובים נגד ציוד ומקלעים מוגדרים ככלי נשק כבדים. למרות זאת, כלי ירי בקוטר גדול יותר המשתמשים בקליעים ממולאים בחומר נפץ או חומרים דליקים מסתכנים בהפרת ההצהרה (כמפורט באמנות האג משנת 1899 ו-1907) כאשר נעשה שימוש בתחמושת מיוחדת כזו במקלעים כבדים ובתותחים אוטומטיים. הדיון בחוקיותם נסוב פעמים רבות סביב הגבלת המשקל והאם היא חלה על משקל הקליע עצמו או על המחסנית כולה.
 ההבחנה בין כדורים "נפיצים" ו"בעלי מרעום" היא אקדמית אך חשובה.
 קליע "נפץ" מכיל חומר נפץ שמתפוצץ בפגיעה.
 קליע עם מרעום מכיל מטען נפץ קטן ולא יציב שנועד להתנפץ לרסיסים לאחר הפגיעה או בתוך הפצע. לקליעים אלו ישנו פוטצניאל הרס נוסף, כאשר הם יכולים להתפוצץ בשעה שמנסים להסירם במהלך פעולת עזרה ראשונה או פעולה כירוגית.
 ההצהרה אוסרת שימוש תחמושת עם מרעום במהלך מלחמות רק בקרב בין המדינות החתומות החתומות. עם זאת, הוא מחריג מקרים מיוחדים של מלחמה עם מדינות שאינן חתומות, סכסוכים עם מדינות לא מפותחות, או פעולות צבאיות המתרחשות במושבות המדינות החתומות וברכוש שלהן במושבות אלו.

 קישורים חיצוניים 
הכרזת סנט פטסבורג לשנת 1868 באתר האינטרנט של הוועד הבינלאומי של הצלב האדום.
 ארכיון המסמכים של מלחמת העולם הראשונה: אמנות ואמנות
 ארכיון המסמכים של מלחמת העולם הראשונה > הצהרת סנקט פטרבורג: הוויתור על השימוש, בזמן מלחמה, בקליעי נפץ מסוימים

 הערות שוליים 

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אמנות והסכמים (1801–1922)
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: אמנות והסכמים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: אמנות והסכמים
קטגוריה:ממלכת פרוסיה: אמנות והסכמים
קטגוריה:ממלכת איטליה: אמנות והסכמים
קטגוריה:הולנד: אמנות והסכמים
קטגוריה:הקיסרות השנייה: אמנות והסכמים
קטגוריה:האימפריה האוסטרו-הונגרית: אמנות והסכמים
קטגוריה:דיני מלחמה
קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-19
קטגוריה:סנקט פטרבורג