רצח משה תמם

רצח משה תמם הוא פיגוע חטיפה ורצח שבו נרצח החייל משה תמם, לאחר שחוליית מחבלים ערבים ישראלים מבאקה אל-גרבייה שהשתייכו לחזית העממית לשחרור פלסטין כשלה בניסיון לחטוף אותו לסוריה לצורכי מיקוח, והחליטה לרצוח אותו בפרדס בעמק דותן, ליד מבוא דותן.

 החטיפה והרצח 
ב־6 באוגוסט 1984 יצא משה תמם לחופשה מהצבא, נפגש עם חברתו וליווה אותה אל ביתה בטבריה. לאחר מכן, בשעת ערב, נסע בקו אוטובוס 841 הנוסע מטבריה לתל אביב, ירד בתחנת בית ליד והחל לתפוס טרמפים הלאה. במחלף נתניה עצר לו רכב קורטינה ובו ארבעת המחבלים: ראש החוליה איבראהים נאיף אבו מוח', אבראהים עבד א-ראזק ביאדסה, רושדי חמדאן אבו מוח', ווליד נימר אסעד דקה. לפי מקורות אחרים, ברכב היו שלושה מחבלים.

המחבלים, בגילים 24–26, מבאקה אל-גרבייה, היו חברי החזית העממית לשחרור פלסטין. הוטל עליהם לחטוף חייל ישראלי ולהעביר אותו לסוריה, ובעודם מחפשים חייל, חמושים באקדחים ובתרסיס פלפל, ראו את תמם בצד הדרך. הם עצרו לו והוא עלה לרכב. במהלך הנסיעה שניים מהמחבלים שלפו אקדחים, כפתו את ידיו בחבל וכיסו את עיניו בסמרטוט.

בתחילה כלאו אותו בבית ראש החולייה נאיף במשך יומיים, אולם אז החליטו להרוג אותו משום שחששו שייתפסו בדרך לסוריה. הם נסעו אל פרדס בעמק דותן שבשומרון, סמוך ליישוב מבוא דותן, והעמידו את תמם בתוך מטע זיתים. אבראהים עבד א-ראזק ירה בו באקדח והקליע שרט את מצחו. לאחר שתמם נפל אל הקרקע, ראזק ירה פעם נוספת מטווח קצר מאוד לכיוון חזהו, והרגו. ראזק ונאיף חזרו למכונית שבו חיכה להם רושדי, לאחר שלקחו את מסמכי הזיהוי שלו.

 מציאת תמם ותפיסת רוצחיו 
החיפושים אחר תמם ארכו ארבעה ימים. ב-10 באוגוסט 1984 נמצאה גופתו על ידי חקלאי ערבי,; עם סימני חבלה קשים שהעידו על התעללות בסכין. תמם היה שעון על עץ זית, היות שרוצחיו הניחוהו כך על מנת לשוות לו מראה של אדם ישן. בחזהו היה נקב של כדור חודר, ופצע יציאה בשמאל גבו.

ב־9 בספטמבר 1984 נערכה עצרת לזכרו. ב־1985 אביו הקים אנדרטה לזכרו בחבצלת השרון. אנדרטה נוספת הוקמה במקום מציאתו, במטע עצי זית בצומת הכביש העולה ליישוב מבוא דותן בצפון השומרון.;

חוליית המרצחים נתפסה בשנת 1986. ברשות חברי החוליה נמצאו שני אקדחים, בנוסף לרימונים, חומרי נפץ ורובה שהיו בבית ראש החוליה.

 משפט והרשעת המחבלים 
מכתב האישום עולה כי וליד דקה היה חבר בארגון החזית העממית לשחרור פלסטין, יצא לסוריה לאימונים צבאיים, פגש פעיל בחזית העממית המכונה עסא וקיבל ממנו משימה לנסות לחטוף חייל ישראלי ולהעביר אותו לסוריה; אם לא יוכלו לחטוף אותו לסוריה, קיבל הוראה לרצוח אותו. דקה אמר לחברי החוליה כי אם יהיו קשיים כלשהם עליהם להרוג את החייל החטוף.

ב־2 במרץ 1987 הורשעו חברי החוליה בבית המשפט הצבאי בלוד בגין עבירות שונות, בהן: חברות בארגון עוין, אימונים צבאיים, ירי לעבר אנשים וחבלה גופנית חמורה. חברי החולייה נידונו למאסר עולם, ובתוך כך נקבע כי דקה ורושדי היו שותפים שווים לרצח, אף על פי שבוצע בפועל בידי חבריהם לחוליה, וכי דקה הורה לחברי החוליה לרצח את משה תמם. בשל כל אלו נגזר עליו מאסר עולם מפעיל החוליה בארגון "החזית העממית", סמיר בעבא, נידון בנפרד בנובמבר 1989 ל־14 שנות מאסר.

במשפטו של בעבא התגלו תוכניותיהם הנוספות של החוליה. בין היתר, הם גילו במקרה את מקום מגוריו של אלוף אורי אור ותכננו לרצוח אותו. כמו כן, תכננו לחטוף ולרצוח את אחד מטייסי חיל האוויר שהשתתפו במבצע אנטבה, לאחר שביררו את מקום מגוריו באמצעות פרטים שהשאיר בבית מלון בהרצליה. החולייה גם קיוותה לבצע "פיגוע ראווה" נגד רכבת ישראל, ולחבל בתחנת הכוח "מאור דוד" בחדרה.

רק לאחר שנכשלו בביצוע תוכניותיהם האחרות, פנו לחטיפת חייל שאינו קצין בכיר, במקור מתוך כוונות מיקוח.

 ריצוי העונש 
בקשותיו של דקה לקציבת עונשו נדחו על ידי הרמטכ"ל ונשיא המדינה עד שב-2012 החליט הנשיא שמעון פרס לקצוב את עונשו לטווח שבין 35 ל־37 שנים, בעקבות המלצת משרד המשפטים. בהמשך נגזרו עליו שנתיים נוספות לאחר שנתפס בכלא עם טלפון סלולרי שהבריח עבורו חבר הכנסת לשעבר מבל"ד באסל גטאס, כך שעונשו עמד על 39 שנים.

בפסק דין בבית המשפט המחוזי בנצרת בשנת 2012 בעקבות בקשת וליד דקה להתייחדות עם אשתו, טען דקה כי אינו משתייך לארגון החזית העממית, אולם חוות דעת של השב"כ קבעה כי דקה לא ניתק את קשריו עם החזית העממית בכל שהותו בכלא, וכי בניגוד לטענותיו, הוא עדיין מזוהה אידאולוגית עם הארגון, וכל התנהלותו הייתה מצג שווא כדי להשיג רווח אישי.

ב-5 באפריל 2021 שוחרר רושדי אבו מוח' מכלא קציעות, לאחר שריצה שם 35 שנות מאסר. במרץ 2022 הוא התחתן.

עונשו של אבראהים אבו מוח' נקצב ל-40 שנות מאסר, והוא צפוי להשתחרר בשנת 2026. עונשו של אבראהים עבד א-ראזק ביאדסה נקצב ל-45 שנות מאסר, והוא צפוי להשתחרר ב-2031.

ב־2023 אושפז דקה תחת אבטחה בבית החולים אסף הרופא בצריפין, בגיל 62. לפי גורמים בשב"ס, מצבו הוגדר סופני והוא ביקש למות בקרב בני משפחתו מחוץ לכלא. השחרור המוקדם נדון בוועדת שחרורים רגילה ולא בוועדה מיוחדת, מחמירה יותר, המיועדת לאסירים ביטחוניים. דבר זה עורר מחאה ציבורית והפגנות, וכן התנגדות של פרקליטות המדינה. ב-31 במאי דחתה ועדת השחרורים של שירות בתי הסוהר את בקשתו של דקה להשתחרר מהכלא.

ב-7 באפריל 2024 מת דקה מסרטן בבית החולים אסף הרופא בעודו מרצה את מאסרו בכלא.

לקריאה נוספת
 כתב אישום - ווליד נימר אסעד דקה, בית המשפט הצבאי בלוד, תיק פ.א 1421/84, 1986
 הכרעת דין - ווליד נימר אסעד דקה, בית המשפט הצבאי, בלמ"ד/55/86, 1/3/1987
 החלטה עת"א 54950-11-11 דקה (אסיר) נ' משטרת ישראל/שירות בתי הסוהר-מחלקת האסיר ואחרים, בית המשפט המחוזי בנצרת, 16 בפברואר 2012
 כוח אדם - רב"ט משה תמם ז"ל, תיק מספר 89/1987/8, ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון

 קישורים חיצוניים 


 הערות שוליים 

קטגוריה:יהודה ושומרון: פיגועי ירי
קטגוריה:טרור פלסטיני
תמם, משה
תמם, משה
תמם, משה
קטגוריה:פיגועי טרור בישראל ב-1984
קטגוריה:מבוא דותן
קטגוריה:באקה אל-גרבייה
קטגוריה:פיגועים שבוצעו על ידי ערבים-ישראלים
קטגוריה:החזית העממית לשחרור פלסטין: פיגועים