יסעור כהה-כנף

יַסְעוּר כֵּהֵה-כָּנָף (שם מדעי: Ardenna carneipes; לשעבר Puffinus carneipes) הוא מין של עוף ים ממשפחת היסעוריים, שתפוצתו משתרעת על-פני האוקיינוסים השקט וההודי.

בישראל הוא נצפה פעם אחת בלבד, ב-16 באוגוסט 1980 במפרץ אילת על-ידי האורניתולוג הדורם שיריחי.

 טקסונומיה ואטימולוגיה 
ממוזער|שלד של יסעור כהה-כנף ממוזיאון אוקלנד
ניתוח פילוגנטי באמצעות DNA מיטוכונדריאלי שפורסם בשנת 2004 מצא כי הסוג Puffinus (יסעור) הורכב משני ענפים נפרדים והיה פוליפילטי. כדי שהסוגים יהיו מונופילטיים הועברה קבוצת מינים לסוג Ardenna (יסעור אפור), סוג שתואר בשנת 1853 על ידי לודוויג רייכנבך. The title page has 1850 (original title page missing in the BHL scan but available from BSB). The Preface is dated 1852 but Mayr 1979 gives the year as 1853. כמקור לשם הסוג, רייכנבאך צוטט את חוקר הטבע האיטלקי אוליסה אלדרובנדי אשר בשנת 1603 השתמש באיות "Artenna" עבור עוף ימי. מקור שם המין הספציפי, carneipes, בלטינית. הוא מורכב מהמילים caro, camis "בשר"; ו-pes "רגל"; בשל צבע רגליו. זה גם שמו העממי באנגלית.

מחקר פילוגנטי מולקולרי שפורסם ב-2021 מצא מעט מאוד הבדלים גנטיים בין יסעור כהה-כנף לבין יסעור ורוד-רגל (A. creatopus ). מחברי המחקר הציעו כי איחוד המינים יהיה נכון יותר מבחינה טקסונומית. יחד עם יסעור ורוד-רגל שגם לו מקור בהיר, הוא יוצר את קבוצת Hemipuffinus, תת-סוג שאולי המין האטלנטי יסעור שחור-כיפה גם חלק ממנו.Austin, J.J. (1996) Molecular phylogenetics of Puffinus shearwaters: preliminary evidence from mitochondrial cytochrome b gene sequences. Austin, J.J., Bretagnolle, V., Pasquet, E., 2004.  יסעורים גדולים אלה הם בין אלה שהופרדו לסוג Ardenna.Penhallurick, J., and Wink, M. (2004) Analysis of the taxonomy and nomenclature of the Procellariiformes based on complete nucleotide sequences of the mitochondrial cytochrome b gene.  ניתוח גנטי עדכני מצביע על עדויות לסטייה חזקה בין המושבות באוקיינוס השקט ביחס לאלו שבדרום ומערב אוסטרליה, סביר להניח שהוסבר על ידי פילופטריה והבדלים באסטרטגיות חיפוש מזון בעונת הקינון.

זהו מין מונוטיפי, כלומר לא הובחנו תת-מינים נפרדים.

 תיאור 
ממוזער
אורכו של היסעור כהה-הכנף 40–47 ס"מ, מוטת כנפיו 99–107 ס"מ; ומשקלו 510–750 גרם. ניצויו חום כהה ואחיד בגוון שוקולד מריר. יש לו רגליים ורדרדות בהירות, ומקורו ורדרד בהיר עם קצה שחור בולט ומעוקל. זנבו קצר וחזק יותר משל יסעור פסיפי הדומה לו במופע כהה (לאחרון בנוסף יש בדרך כלל מקור כהה).

 קולות 
קריאותיו של היסעור כהה-הכנף מזכירות "חתולים נלחמים", עם יללות רמות וגניחות.

 תפוצה והתנהגות 
היסעור כהה-הכנף מקנן במושבות, ויש לו שני אזורי קינון עיקריים; אחד בדרום-מערב האוקיינוס השקט כולל את האי הלורד האו (כ-22,654 זוגות), דרום אוסטרליה (כ-1,800 זוגות המקננים בשני איים) וצפון ניו זילנד (כ-13,000 זוגותWaugh, S. M., Tennyson, A., Taylor, G., and Wilson, K.-J. 2013. ); האוכלוסייה האחרת כוללת לא יותר מ-36,000 זוגות המקננים ב-42 איים לאורך חופי מערב אוסטרליה מכף לווין ועד לארכיפלג רצ'רצ'ה. 500 זוגות נוספים מקננים באי סן פול שבאוקיינוס ההודי. תיעוד של יסעורים באי אסטולה בפקיסטן בים הערבי לא התקבל. עדויות אחרונות מצביעות על ירידה באוכלוסיות בחלק גדול מטווח התפוצה של המין.Reid T, Hindell M, Lavers JL, Wilcox C (2013) Re-examining mortality sources and population trends in a declining seabird: using Bayesian methods to incorporate existing information and new data. Waugh SM, Tennyson A, Taylor G, Wilson K-J (2013) Population sizes of shearwaters (Puffinus spp.) breeding in New Zealand, with recommendations for monitoring. Priddel D, Carlile N, Fullagar P, Hutton I, O'Neill L (2006) Decline in the distribution and abundance of Flesh-footed Shearwaters (Puffinus carneipes) on Lord Howe Island, Australia. Waugh, S.M., Tennyson, A., Taylor, G., and Wilson, K.-J. (2013) Population sizes of shearwaters (Puffinus spp.) breeding in New Zealand, with recommendations for monitoring.  המין סווג לאחרונה במצב שימור של "קרוב לסיכון" באוסטרליהGarnett S, Szabo J, Dutson G (2011) The Action Plan for Australian Birds 2010. וכפגיע מבחינה לאומית בניו זילנד,Robertson HA, Dowding JE, Elliott GP, Hitchmough RA, Miskelly CM, O’Donnell CFJ, Powlesland RG, Sagar PM, Scofield RP, Taylor GA. 2013.  והומלץ לרישום במסגרת ההסכם לשימור אלבטרוסים ויסעורים.Cooper J, Baker GB, 2008.  ברמת המדינה, המין רשום כפגיע במערב אוסטרליהDPaW, 2015.  ובניו סאות' ויילס ונדיר בדרום אוסטרליה.

היסעור מקייץ בצפון האוקיינוס השקט,Bond AL and Lavers JL. 2015.  בו מספרים גדולים נלכדים בטעות במהלך דיג.Reid T, Tuck GN, Hindell MA, Thalmann S, Phillips RA, Wilcox C (2013) Nonbreeding distribution of Flesh-footed Shearwaters and the potential for overlap with north Pacific fisheries. Lavers JL, Bond AL, Van Wilgenburg SL, and Hobson KA. 2013.  המין סובל גם מהשפעות הקשורות לאקליםBond AL, Lavers JL (2014) Climate change alters the trophic niche of a declining apex marine predator.  ומזיהום משמעותי של מתכות כבדות, שהסיבה לכך אינה מובנת במלואה, אך ככל הנראה נובעת מבליעה של כמויות משמעותיות של פלסטיק, שהיסעורים מזהים בטעות כמזון צף על פני האוקיינוס.Bond AL, Lavers JL (2011) Trace element concentrations in feathers of Flesh-footed Shearwaters (Puffinus carneipes) from across their breeding range. Lavers JL, Bond AL, Hutton I (2014) Plastic ingestion by Flesh-footed Shearwaters (Puffinus carneipes): implications for fledgling body condition and the accumulation of plastic-derived chemicals. Hutton I, Carlile N, Priddel D, 2008. 

 קינון 
עונת הקינון של היסעור כהה-הכנף מתקיימת מספטמבר עד מאי. התטולה מכילה ביצה לבנה יחידה בגודל 69 על 46 מ"מ, המוטלת מתחילת עד אמצע דצמבר ובוקעת בסוף ינואר או תחילת פברואר. האפרוחים עוזבים את הקן במאי. הביצה מוטלת בקן מרופד קלות בתא הממוקם בחלקן האחורי של מחילות (באורך 1–4 מטר). היסעורים עשויים להיות רגישים להפרעות אנושיות, ולעיתים קנים ננטשים זמנית ביום שלאחר התערבות חוקרים, אם כי בדרך כלל העופות חוזרים לקן בתוך יום או יומיים. לביצים של מין זה יש עמידות משופרת לטמפרטורות נמוכות (תכונה משותפת לשאר היסעורים), המאפשרת לביצה להמשיך ולהתפתח עם השפעה מועטה על הצלחת הקינון. הצלחת הקינון של היסעורים מושפעת גם מתנאים אוקייניים, כאשר שנים טובות נובעות מזרמי האוקיינוס המביאים הרבה דגים קטנים לים ליד מושבות הקינון. יסעורים צעירים מתחילים לחזור למושבות בגיל 4 ומתחילים להתרבות לראשונה בגיל 5-6.

 תזונה 
ממוזער|יסעורים כהי-כנף צוללים אחר מזון בפארק הימי של רצ'רצ'ה, אוסטרליה
היסעורים מתמחים בציד דגים קטנים הנתפסים בצלילות רדודות אל תוך להקות, או מדי פעם צלילות עמוקות יותר המגיעות לעומק של 30 מטר. לעיתים הם צדים גם דיונונים קטנים. האפרוחים מוזנים במנות אוכל של 80–90 גרם כל 2–3 יום בממוצע.

 קישורים חיצוניים 

 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון גולד
קטגוריה:עופות האוקיינוס השקט
קטגוריה:עופות האוקיינוס ההודי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1844
קטגוריה:יסעוראים
קטגוריה:ארץ ישראל: יסעוראים
קטגוריה:אוסטרליה: עופות
קטגוריה:ניו זילנד: עופות