טריטוריית מיזורי

טריטוריית מיזורי הייתה טריטוריה מאורגנת מאוגדת של ארצות הברית שהתקיימה מ-4 ביוני 1812 עד 10 באוגוסט 1821. בשנת 1819, טריטוריית ארקנסו נוצרה מחלק מהשטח הדרומי שלה. ב-1821, חלק דרום-מזרחי של השטח התקבל לאיחוד כמדינת מיזורי, והשאר הפך לשטח לא מאורגן במשך מספר שנים.

 היסטוריה 
טריטוריית מיזורי נודעה במקור כטריטוריית לואיזיאנה ושמה שונה על ידי הקונגרס האמריקאי ב-4 ביוני 1812, כדי למנוע בלבול עם מדינת לואיזיאנה החדשה, שהתקבלה לאיחוד ב-30 באפריל 1812.

ב-1 באוקטובר 1812, ארגן המושל קלארק את חמשת המחוזות המנהליים של טריטוריית לואיזיאנה לשעבר כחמשת המחוזות הראשונים של טריטוריית מיזורי.

האמנה האנגלו-אמריקאית משנת 1818 קבעה את הגבול הצפוני של טריטוריית מיזורי עם השטח הבריטי של ארץ רופרט בקו הרוחב ה-49 צפון. זה נתן לטריטוריית מיזורי את עמק הנהר האדום מדרום לקו הרוחב ה-49 ונתן לארץ רופרט את הנתח של עמק נהר מיזורי מצפון לקו הרוחב ה-49. הסכם אדמס-אוניס משנת 1819 קבע את הגבולות הדרומיים והמערביים של השטח עם הטריטוריות הספרדיות של טקסס הספרדית וסנטה פה דה נואבו מקסיקו. ארצות הברית מסרה לספרד חלק ניכר מטריטוריית מיזורי בתמורה לפלורידה הספרדית. האמנה של 1818 והסכם אדמס-אוניס יהיו הוויתורים המשמעותיים האחרונים של שטח מארצות הברית היבשתית, אם כי הוויתור על אדמות מצפון לקו הרוחב ה-49 יתבררו כוויתור הקבוע היחיד של שטח אמריקאי (השטחים שנמסרו לספרד נכבשו מחדש על ידי ארצות הברית בעקבות סיפוח טקסס ומלחמת ארצות הברית–מקסיקו).

ב-2 במרץ 1819, כל הטריטוריה של מיזורי דרומית לקו הרוחב 36°30' צפון, פרט ל-Missouri Bootheel שבין נהר המיסיסיפי לנהר סנט פרנסיס מצפון לקו הרוחב ה-36 צפונה, הוגדרה כטריטוריית ארקנסו. (האיות של ארקנסו ישתנה כמה שנים מאוחר יותר, אם כי ההגייה הנכונה של השם תהיה בוויכוח עד 1881). החלק הדרום-מזרחי של טריטוריית מיזורי התקבל לאיחוד כמדינת מיזורי ב-10 באוגוסט 1821.

סנט לואיס הייתה בירת הטריטוריה של מיזורי. 

החלק הנותר של הטריטוריה, המורכב מהמדינות הנוכחיות של איווה, נברסקה והדקוטות, רוב קנזס, ויומינג ומונטנה, וחלקים מקולורדו, מינסוטה וניו מקסיקו, הפך למעשה לטריטוריה לא מאורגנת לאחר שמיזורי הפכה למדינה. ב-1834, החלק שממזרח לנהר מיזורי הוצמד לטריטוריית מישיגן. עם הזמן נוצרו טריטוריות שונות בשלמותן או בחלקן משטחה שנותר: איווה (1838), מינסוטה (1849), קנזס ונברסקה (שתיהן 1854), קולורדו ודקוטה (שתיהן 1861), איידהו (1863), מונטנה ( 1864), וויומינג (1868).

במפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 1820, 15 מחוזות בטריטוריית מיזורי דיווחו על ספירות האוכלוסייה הבאות:
 דרגה מחוז אוכלוסייה 1 הווארד 13,426 2 סנט לואיס 10,049 3 קופר 6,959 4 קייפ ז'יררדו 5,968 5 סנט ז'נבייב 4,962 6 סנט צ'ארלס 3,970 7 פייק 3,747 8 מונטגומרי 3,074 9 וושינגטון 2,769 10 פרנקלין 2,379 11 ניו מדריד 2,296 12 מדיסון 2,047 13 ג'פרסון 1,835 14 לינקולן 1,662 15 וויין 1,443 טריטוריית מיזורי 66,586

 הערות שוליים 

קטגוריה:ארצות הברית: מדינות וטריטוריות היסטוריות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1812
קטגוריה:שנות ה-1810 בארצות הברית
קטגוריה:שנות ה-1820 בארצות הברית