טריטוריית אילינוי

טריטוריית אילינוי (אנגלית: Illinois Territory) הייתה טריטוריה מאורגנת מאוגדת של ארצות הברית שהתקיימה מ-1 במרץ 1809 עד 3 בדצמבר 1818, כאשר החלק הדרומי של הטריטוריה התקבל לאיחוד כמדינת אילינוי. בירתה הייתה הכפר הצרפתי לשעבר קסקסקיה (שעדיין חלק ממדינת אילינוי). החצי הצפוני של הטריטוריה, ויסקונסין המודרנית וחלקים ממינסוטה וממישיגן המודרניים הפכו לחלק מטריטוריית מישיגן ב-1818.

 היסטוריה של האזור 

האזור היה ידוע קודם לכן כ"ארץ אילינוי" (Pays des Illinois) בעודו בשליטה צרפתית, תחילה כחלק מקנדה הצרפתית ולאחר מכן באזור הדרומי שלה כחלק מלואיזיאנה הצרפתית. הבריטים קיבלו סמכות על האזור שממזרח לנהר המיסיסיפי מהצרפתים, כאשר הסכם פריז משנת 1763 סימן את סוף מלחמת הצרפתים והאינדיאנים ואת המושבה הצרפתית בצפון אמריקה של צרפת החדשה.

במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית, קולונל ג'ורג' רוג'רס קלארק השתלט על האזור עבור וירג'יניה, שהקימה את "מחוז אילינוי" כדי להפעיל שלטון נומינלי על האזור. וירג'יניה מאוחר יותר (1784) ויתרה כמעט על כל תביעות הקרקע שלה מצפון לנהר אוהיו לממשלה הפדרלית של ארצות הברית.

האזור הפך לחלק מהטריטוריה הצפון-מערבית של ארצות הברית (מ-13 ביולי 1787 עד 4 ביולי 1800), ולאחר מכן לחלק מטריטוריית אינדיאנה. ב-3 בפברואר 1809, הקונגרס העשירי של ארצות הברית העביר חקיקה המקימה את טריטוריית אילינוי, לאחר שהקונגרס קיבל עצומות מתושבים באזורי נהר המיסיסיפי שהתלוננו על קשיי ההשתתפות בעניינים טריטוריאליים בטריטוריית אינדיאנה. החלקים של טריטוריית אילינוי מצפון למה שהפכה למדינת אילינוי סופחו ב-1818 לטריטוריית מישיגן, ולאחר מספר הסדרים מינהליים הפכו לחלק מחצי האי העליון של מישיגן (1837), מדינת ויסקונסין (1848) והחלק הצפוני של מדינת מינסוטה (1858).

 גבולות 

טריטוריית אילינוי כללה במקור אדמות שהפכו למדינות אילינוי, ויסקונסין, החלק המזרחי של מינסוטה והחלק המערבי של חצי האי העליון של מישיגן. כאשר אילינוי התכוננה להפוך למדינה, השטח הנותר של הטריטוריה הוצמד לטריטוריית מישיגן.

הגבולות המקוריים של הטריטוריה הוגדרו כדלקמן: "...כל אותו חלק של טריטוריית אינדיאנה השוכן ממערב לנהר הוואבאש, וקו ישיר הנמשך מנהר הוואבאש האמור ומפוסט ווינסנס, צפונה לקו הטריטוריאלי. בין ארצות הברית לקנדה..."

קסקסקיה הייתה הבירה הטריטוריאלית. מפקד האוכלוסין של 1810 הראה אוכלוסייה של 12,282.

במפקד האוכלוסין של ארצות הברית 1810, 2 מחוזות בטריטוריית אילינוי דיווחו על ספירות האוכלוסייה הבאות:
דרגהמחוזאוכלוסייה1רנדולף7,2752סנט קלייר5,007טריטוריית אילינוי12,282

 סוף הטריטוריה 

ממוזער|בין 1818 ל-1833, לאחר שאילינוי הפכה למדינה, הקרקע הלא מאוגדת מהשטח, בתוספת קומץ עיירות אחרות, נהפכה לחלק מטריטוריית מישיגן.
בשנת 1818, החצי הדרומי של השטח התקבל לארצות הברית כמדינת אילינוי. החצי הצפוני, ויסקונסין המודרנית וחלקים ממינסוטה וממישיגן המודרניים הפכו לחלק מטריטוריית מישיגן.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: מדינות וטריטוריות היסטוריות
קטגוריה:אילינוי: היסטוריה