זאב אלגונקווין

זאב אלגונקווין, זאב קנדי מזרחי או זאב הימות הגדולות (שם מדעי: Canis lycaon) הוא מין בסוג כלב המצוי באזור הימות הגדולות במזרח אמריקה הצפונית. לעיתים מוגדר כתת-מין של זאב מצוי (Canis lupus lycaon) או של זאב אדמוני (Canis rufus lycaon). מקור שמו של הזאב הוא מ (Algonquin Provincial Park) בו ישנה אוכלוסייה גדולה של מין זה.

 מאפיינים 
זהו זאב בגודל בינוני, משקל ממוצע של נקבה הוא 23.9 ק"ג, ושל זכר 30.3 ק"ג. הוא מגיע לאורך של 90–160 ס"מ. מין זה ניזון בעיקר מטרף קטן עד בינוני כגון איילים כמו אייל לבן-זנב ובונים. לעיתים נדירות יותר הוא גם ניזון מן הצומח.

אורך חייהם בדרך כלל 6 עד 8 שנים.

תחום תפוצה ואוכלוסייה
בעבר היה הזאב המזרחי נפוץ באזורים המיוערים של מזרח אמריקה. כיום מוגבל תחום תפוצתו לאזורים של דרום מרכז אונטריו ודרום מרכז קוויבק, עם האוכלוסייה הגדולה ביותר המתגוררת בפארק מחוזי אלגונקווין.

היסטוריה ואבולוציה
מחקרים גנטיים הצביעו על כך שהזאב המזרחי התפתח בצפון אמריקה, בניגוד לזאב האפור, שמקורו באאוראסיה, ושונה מאב קדמון משותף עם זאב ערבות וזאב אדום לפני 150,000–300,000 שנה.

הזאב המזרחי הוכר לראשונה כמין ייחודי בשנת 1775 על ידי חוקר הטבע הגרמני יוהאן שרבר, שכינה אותו "זאב שחור". תיאורו של החיה הציג אותו עם פרווה שחורה, צבע לא אופייני בזאבים המזרחיים. בחודש מאי 2011 ניתוח של זאב מזרחי, זאב אדום, זאב אפור וגנום כלבים הציע כי הזאבים של פארק פרובינציית אלגונקין הם 58% זאב אפור ו-42% זאב ערבות.

דיאטה
הזאבים המזרחיים הם טורפים ואוכלים בעיקר בשר.

זאבים מזרחיים מדים בחבורות. מכיוון שהם אינם בעלי החיים המהירים ביותר, הם מסתמכים על יכולת הסיבולת שלהם וגודל החבורות כדי לתפוס את מזונם. הם יכולים לרוץ הרבה זמן, לפעמים שעות בלי להתעייף. כשהטרף שלהם מתעייף, אז הזאבים המזרחיים תופסים את הטרף.

אוכלוסייה ושימור
גודל האוכלוסייה המשוער הוא פחות מ-1,000 בוגרים.

המועצה לשימור בעלי חיים בסכנת הכחדה של קנדה המליצה להגדירו כמין מאוים ב-2015.

 קישורים חיצוניים 



קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1775
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן כריסטיאן דניאל פון שרבר
קטגוריה:כלב
קטגוריה:תת-מיני בעלי חיים