חנוך קיש

חֲנוֹךְ קִישׁ (בגרמנית: Enoch Heinrich Kisch; 6 במאי 1841 בפראג – 24 באוגוסט 1966 במאריינבאד) היה בלנאולוג וגינקולוג, ממפתחי ענף מרחצאות המרפא בבוהמיה.

משפחה
מוצאו של חנוך קיש ממשפחת קיש, משפחה יהודית שעם צאצאיה נמנו רופאים, רוקחים ורבנים רבים. אחד מאבותיו, אברהם קיש, היה היהודי הראשון מבוהמיה שקיבל תואר דוקטור לרפואה (מאוניברסיטת האלה, 1749). אחיו היה הרב והתאולוג אלכסנדר קיש (1848–1917). אחייניו כללו את עורך הדין גידו קיש (1889–1985) והקרדיולוג ברונו קיש (1890–1966). העיתונאי והסופר אגון ארווין קיש (1885–1948), המכונה "הכתב הזועם", היה אחיין ממדרגה שנייה.

ביוגרפיה
קיש סיים את לימודיו בגימנסיה הפיאריסטית בפראג בגיל 15, ולמד רפואה באוניברסיטת קארל בפראג עד 1862. לצד לימודיו, הוא עבד כעיתונאי והיה לקצרן הראשון של  המתחדש. דרך הפרופסור שלו  הוא קיבל עבודה כרופא במאריינבאד (בצ'כית: Mariánské Lázně, מריאנסקה לאזנייה) משנת 1863, שם היה מעורב בפיתוח המרחצאות לספא נודע וביקרו בו בעיקר אורחים זרים. מ-1867 היה מרצה ומ-1884 פרופסור לבלנאולוגיה באוניברסיטת פראג. מ-1904 עד 1912 היה עובד מדינה בדרגת פרופסור חבר. באוניברסיטת פראג, הוא הקדיש את עצמו בעיקר למחקר פיזיולוגי למטרת מודרניזציה של הבלנאולוגיה ובחן, למשל, את הקשר בין אפקט הריפוי של שתיית מים ממעיינות מינרליים ודיאטה לבין הגורמים להשמנה. הוא היה חבר המועצה הממשלתית ואזרח כבוד של מאריינבאד.

משנת 1868 קיש היה עורך ה-Allgemeine Balneologische Zeitung ("עיתון בלנאולוגי כללי") ושל השנתונים לבלנאולוגיה, הידרולוגיה וקלינאטולוגיה, הוא גם כתב על נושאים בלנאותרופוטיים עבור האנציקלופדיה System of Physiologic Therapeutics (מערכת טיפול רפואי פיזיולוגית), שיצאה לאור בפילדלפיה, כמו גם תקצירים רפואיים אחרים לעיתונים שונים. בנוסף לבלנאולוגיה, הוא עסק בגינקולוגיה והיגיינה מינית וכתב מספר מאמרים בנושא, כולל יצירות כמו "Geschlechtsleben des Weibes in physilogischer, pathologischer und hygienischer Beziehung" ("החיים המיניים של נשים בקשרים פיזיולוגיים, פתולוגיים והיגייניים") או "Die sexuelle Untreue der Frau" ("הבגידה המינית של נשים"), שהאחרון נקרא מחקר חברתי-רפואי. וכך הוא כותב בהקדמה:

זיכרונותיו שהתפרסמו בספר "Erlebtes und Erstrebtes. Erinnerungen" ("אשר חייתי ואשר שאפתי. זיכרונות") שיצאו לאור ב-1914 הם מקור היסטורי חשוב לתולדות היהודים בפראג לאחר מהפכת 1848.

קישורים חיצוניים



ביאורים

הערות שוליים

חנוך
קטגוריה:רופאים מהמאה ה-19
קטגוריה:רופאים מהמאה ה-20
קטגוריה:גינקולוגים
קטגוריה:ילידי 1841
קטגוריה:נפטרים ב-1918