מיקולה מורשקו

מיקולה מוראשקו (באוקראינית: Микола Мурашко; 20 במאי 1844 – 22 בספטמבר 1909) היה צייר, מורה לאמנות, מבקר אמנות והיסטוריון אמנות, שהיה שייך למקדמי התנועה הרוסית של הנודדים; הוא היה תלמיד ויורשו של הצייר אדריאן פראכוב באקדמיה לאמנויות בסנט פטרבורג, המייסד והמנהל הראשון של בית הספר הפרטי לציור בקייב.

מוראשקו היה אחד מחבריו הטובים ביותר של הצייר האוקראיני איליה רפין. אחיינו אולכסנדר מורשקו היה אמן ואחד החברים הראשונים באקדמיה הלאומית לאמנויות של אוקראינה.

 ביוגרפיה 
אביו היה אמן אייקונים ממוצא אוקראיני. מגיל צעיר גילה עניין באמנות; העתקת תמונות מתוך ספרים. בשנת 1858 עברה המשפחה לקייב. חמש שנים לאחר מכן המליץ לו איבן סושנקו, מורה בגימנסיה, להמשיך להכשרה באמנות. באותה שנה, הוא החל ללמוד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנט פטרסבורג.

מחלה מנעה ממנו לסיים את מסלול לימודיו והוא השתקע בוורונז', אך המשיך לשלוח עבודות לאקדמיה. על בסיס זה, הוא הוסמך כמורה לאמנות והחל את דרכו בבית ספר יסודי מקומי בשנת 1868. בשנת 1879, האקדמיה נתנה לו תואר "אמן, תואר שלישי".

במהלך השנים לימד במספר בתי ספר ברמות שונות. מ-1875 עד 1901, הוא הפעיל בית ספר משלו לציור בקייב שנתמך על ידי אמנים ידועים רבים; במיוחד איליה רפין. בין אלה שלימדו בבית הספר היו ולנטין סרוב, חריטון פלטונוב, איוואן סלזניוב, קונסטנטין קריז'יצקי, מיקולה פימוננקו וסרגיי קוסטנקו. ביוזמתו, בקייב הוצגה תערוכת אמנות שנתית, החל מ-1877.

הוא צייר נופים שונים, רבים מהם נרכשו עבור המוזיאון באקדמיה. הוא גם צייר כמה דיוקנאות ואייר את המהדורה הראשונה של סיפוריו של הנס כריסטיאן אנדרסן ברוסיה הקיסרית.

ההוראה, לעומת זאת, תמיד הייתה בראש סדר העדיפויות שלו ותלמידיו קיבלו תשומת לב אישית. בנוסף, הוא ערך מסעות רבים לוינה, פריז, רומא ומרכזי אמנות בולטים אחרים כדי ללמוד את שיטות ההוראה העדכניות ביותר וכתב מאמרים עבור מגוון כתבי עת מקומיים וארציים.

לאחר סגירת בית הספר הוא פרש לכפר בוקה והחל לכתוב "זכרונותיו של מאסטר זקן". שני חלקים יצאו לאור, אך הספר מעולם לא הסתיים, עקב מחלתו.

 גלריה 

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:ציירים אוקראינים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1844
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1909