שמואל רביב

שמואל רביב (25 באוקטובר 1918 – 1 באפריל 2002) היה מדען, ממציא ויזם ישראלי בתחום פיזיקה ואלקרוכימיה, שבילה את חלק נכבד מזמנו במעבדה ונודע בעיקר בשל תרומתו למחקר שימושי תעשייתי באלקטרוכימיה ובאנרגיה מתחדשת. רביב היה חבר ב, ממקימי הקריה למחקר גרעיני בנגב, חבר הוועדה לאנרגיה אטומית ומייסד חברת לימת לליטוש מתכות אלקטרוכימי.

 ביוגרפיה 

 תחילת חייו והשכלה 
שמואל רביב נולד כשמואל רזניק בעיר סלונים (אז חלק מפולין) ולאחר שהשלים את לימודיו התיכוניים יצא ללמוד בבלגיה. בתום שנת לימודים אחת, עם פלישת הגרמנים לבלגיה, ברח לצרפת והתמקם בקלרמון-פראן שהייתה באזור החופשי. רביב נרשם מחדש ללימודי תואר ראשון בכימיה פיזיקלית באוניברסיטת שטרסבורג שעברה בזמן מלחמת העולם השנייה לקלרמון-פראן, את התואר השני בהנדסה קיבל מ. באותו זמן היה רביב חבר בתנועת ההתנגדות הצרפתית שלרשותה העמיד את הידע הטכנולוגי שלו שבא לדי שימוש בפעולות גרילה נגד הגרמנים. ב־1945, עם סיום המלחמה הוא התמנה למנהל מעבדות המחקר בכריסטופל ועסק בתחום טיפולי שטח של מתכות. במקביל לעסוקו זה השלים את עבודת הדוקטורט באלקטרוכימיה ב בהנחיית פרופסור פול פסקל  כימאי צרפתי שהתמחה בכימיה אי-אורגנית ומטלורגיה. בחבר השופטים של התיזה ישבו גם הכימאי פייר ג'וליבואה  והפיזיקאי אג'ין דרמאוה .

 קריירה מדעית 
ב־1949 עלה רביב לישראל והתמנה למנהל מפעל "מכסף". לאחר כמה שנים הצטרף לתעשיות מחצבי ישראל כמנהל המחלקה האלקטרוכימית שבה פיתח תהליך אלקטרוליטי להפקת מנגן וברום .

ב-1958 שינה את שם משפחתו ל"רביב", וגויס על ידי ארנסט דוד ברגמן, אבי תוכנית הגרעין של ישראל, לצוות ההקמה של הקריה למחקר גרעיני. רביב היה חבר בוועדה לאנרגיה אטומית ואחראי על מעבדות המחקר והפיתוח בכור. בתקופה זו המציא ורשם פטנטים רבים, פרסם ספר על קורוזיה משטחית מנקודת מבט תאורטית בשם "Double Couche" ומחקריו פורסמו בכתבי עת מדעיים בינלאומיים. סיכום תמציתי של פרסומיו נאספו ונסקרו בתדירות על ידי  של הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית ונועדו לשימוש חוקרים ב.

בהמשך הקים רביב מעבדה פרטית שבה חקר את אופי המגע שבין המתכת לאלקטרוליט. רביב גילה שבין האלקטרודה לאלקטרוליט יש מערכת קבלים אלקטרוכימיים ובנסויים שערך הצליח לפרוק אותם ולהפיק אנרגיה גדולה כשטמפרטורת התמיסה נשארת קרה. האנרגיה שמתקבלת בתהליך גורמת לפירוק של המים לחמצן ומימן ומאפשרת להפיק אנרגיה בין-פזית.

 קריירה יזמית 
ב-1971 פרש רביב מהקריה למחקר גרעיני והקים בשותפות עם קיבוץ גבעת חיים מאוחד את חברת "לימת" לטיפול אלקטרוכימי במתכות על בסיס המצאותיו. החברה מייצרת מכונות לליטוש, לפסיבציה ועכול הומוגני של מתכות ברמת דיוק גבוהה, ללא מגבלת גודל, עובי, מידות או מורכבות הנדסית של הפריטים ומספקת גם את התמיסות הייעודיות בהתאם לצורך לפי סוג המתכת או הטיפול הדרוש. מתקני לימת משווקים בעולם ומשמשים לטיפול בפרטי מתכות או סגסוגות כחלקי מכונות, כלי שולחן ומטבח, צנרת, ציוד מעבדתי, מכשור אלקטרוני, ציוד רפואי, תחמושת ועוד.

במהלך שנים אלו שקד על מחקרים ועל פיתוחים רבים ורשם לזכותו למעלה מ־30 פטנטים.

 חיים אישיים 
רביב היה בעל תואר דוקטורט מ, היה נשוי לדבורה וילמן ולזוג נולדו שני ילדים שאחד מהם הוא המנכ"ל בועז רביב. שמואל רביב הוא אחיינו של פרופסור  הידוע בתרומתו להבנה שאנזימים הם חלבונים.

 לקריאה נוספת 

 דיוקן, המדען שפרש מהמעבדה להקים מפעל תעשייתי, מתימו"פ, עלון מרכז התעשייה הישראלית למחקר ופיתוח, כרך א' מס' 2 ינואר 1977, טבת תשל"ז.


 קישורים חיצוניים 


 Joan, Yaron (1975-08-08). "Metal processing system based on electro-chemical process" (PDF). Israel Export And Trade Journal. 27 (8): 21

 הערות שוליים 

2023 03
קטגוריה:יזמים ישראלים
קטגוריה:כימאים ישראלים
קטגוריה:עובדי הקריה למחקר גרעיני – נגב
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002