השוד בחברת התעופה לופטהנזה

שוד לופטהנזה היה שוד בנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ' קנדי שהתרחש בניו יורק ב-11 בדצמבר 1978. סכום המוערך בכ-5.875 מיליון דולר נגנב, מתוכו חמישה מיליון דולר במזומן ו-875,000 דולר בתכשיטים, מה שהופך אותו לשוד המזומנים הגדול ביותר שבוצע על אדמת ארצות הברית באותה תקופה.

ג'ימי בורק, מקורב למשפחת הפשע של לוקזה, נחשב כראש השוד, אך מעולם לא הואשם רשמית בקשר לפשע. נטען גם כי בורק ביצע או הורה על רציחתם של רבים מהמעורבים בשוד בחודשים שלאחר השוד כדי להימנע מלהיות מואשם בשוד. האדם היחיד שהורשע בשוד היה לואי ורנר, עובד בנמל התעופה שסייע לתכנן את השוד.

הכסף והתכשיטים מעולם לא נמצאו. גודל השוד הפך אותו לאחד הפשעים שנחקרו לאורך הזמן הארוך ביותר בארצות הברית; המעצר האחרון הקשור לשוד בוצע ב-2014, שהסתיים לזיכוי.

 תכנון השוד 
השוד תוכנן לכאורה על ידי ג'ימי בורק, מקורב למשפחת הפשע לוקזה, ובוצע על ידי מספר מקורבים. העלילה החלה כאשר יצרן ההימורים מרטין קרוגמן אמר להנרי היל (מקורבו של בורק) שלופטהנזה טסה במטבע למסוף המטען שלה בנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ' קנדי. המידע הגיע במקור מלואי ורנר, עובד בשדה התעופה שהיה חייב לקרוגמן 20,000 דולר עבור חובות הימורים (מקביל ל-89,000 דולר בימינו), ומחברו לעבודה פיטר גרינוולד. ורנר וגרונוולד הצליחו בעבר לגנוב כ-22,000 דולר במטבע חוץ (מקביל לכ-105,000 דולר בימינו) ממעסיקם לופטהנזה, בשנת 1976.

בורק החליט על טומי דסימונה, אנג'לו ספה, לואיס קאפורה, ג'ו מנרי, פאולו ליקסטרי ורוברט מקמהן בתור השודדים. בנו של בורק, פרנק, נבחר לנהוג באחד מרכבי המילוט ותפקידו של פארנל "סטאקס" אדוארדס היה להיפטר מהוואן לאחר מכן. בהתאם לתפקידו בשוד, כל משתתף היה אמור לקבל 10,000 עד 50,000 דולר. עם זאת, הסכומים הללו התבססו על ההובלה המשוערת, שעמדה על 2 מיליון דולר בלבד בהשוואה לסכום האמיתי שהיה כ-5.875 מיליון דולר. ורנר היה אמור לקבל סכום קבוע של 10% מהסכום.

 השוד 
בסביבות השעה 3 לפנות בוקר ביום שני, 11 בדצמבר 1978, עצרו ששת הגברים בטנדר שחור מסוג פורד אקונוליין בבניין המטען 261 של חברת לופטהנזה. המנעול בשער נחתך בעזרת זוג חותכי ברגים. חלק מאנשי הצוות טיפסו במעלה המדרגות של המגדל המזרחי ונכנסו לבושים במסכות סקי וכפפות. דגם חדש של מכונית ביואיק הוצב בחניון הטרמינל כשהאורות שלו כבויים.

בתוך המסוף, ג'ון מארי, סוכן מטענים בכיר, היה העובד הראשון שנלקח כבן ערובה. הוא הוכנס לחדר האוכל שבו היו עוד חמישה עובדי לופטהנזה בהפסקת האוכל שלהם מאז 3:00 לפנות בוקר והורו להם לשכב על הרצפה בעיניים עצומות. מורי נשאל מי עוד נמצא במחסן. לדבריו, היו שם רודי איריך, מנהל תנועת המטענים במשמרת הלילה, וקרי וואלן, סוכן העברת מטענים. מורי נאלץ לפתות את איריך לעלות למעלה; הוא הצטרף לשאר העובדים שנתפסו.

מחוץ לטרמינל, וואלן הבחין בשני גברים ללא מסכות יושבים בטנדר שחור שחונה ברמפה של בניין המטען של לופטהנזה 261 כשעבר על פניו. וואלן חנה והלך לכיוון הטנדר. אחד הגברים אמר לו להיכנס לטנדר. וואלן צרח לעזרה בזמן שרץ, אך הוכה באקדח והושלך לתוך הטנדר. הוא הובא להצטרף לשאר בני הערובה בחדר האוכל.

בתוך המחסן שמע העובד רולף רבמן רעש ליד רמפת הטעינה והלך לחקור; הוא נלכד והובא עם וואלן לחדר האוכל כדי להצטרף לאחרים. חלק מהשודדים לקחו את איריך באיומי אקדח לכספת עם הדלת הכפולה. הם הוציאו מהכספת 72 קרטונים שכל אחד מהם הכיל כ-6.8 קילו של כסף בלתי ניתן לאיתור והניחו אותם בטנדר.

בשעה 4:21 לפנות בוקר, הטנדר עצר בקדמת הבניין ומכונית ההתרסקות נכנסה מאחור. שני חמושים טיפסו לטנדר כשהאחרים נכנסו לביואיק. לעובדים נאמר שלא להזעיק את משטרת רשות הנמל עד השעה 4:30 לפנות בוקר, אז נרשמה הקריאה הראשונה למשטרה.

השודדים נסעו לפגוש את בורק בחנות לתיקון רכב בקנרסי, ברוקלין. ארגזי הכסף הוצאו מהטנדר והונחו בתא המטען של שתי המכוניות. בורק ובנו נסעו במכונית אחת. ארבעה אחרים – מנרי, מקמהן, דסימון וספה – נסעו במכונית השנייה.

 תוצאות השוד 
 החקירה 
פארנל "סטאקס" אדוארדס לא הצליח להיפטר מהוואן ששימש לשוד. אדוארדס היה אמור להסיע את הרכב לניו ג'רזי, שם הוא (יחד עם כל ראיה אפשרית בתוכו) היה אמור להיהרס במגרש גרוטאות השייך לג'ון גוטי. במקום זאת, אדוארדס החנה את הטנדר מול ברז כיבוי בדירתה של חברתו, שם גילתה אותו המשטרה יומיים לאחר השוד. פול וריו הורה לאחר מכן לדסימון להרוג את אדוארדס. ברגע שגילה היכן אדוארדס מתחבא, דסימון ואנג'לו ספה ביקרו את אדוארדס וירו בו חמש פעמים בראשו. מהטנדר הוסרו טביעות אצבע של כמה ממבצעי השוד.

ה-FBI זיהה את הצוות של בורק כמבצעים הסבירים בתוך שלושה ימים מהשוד, בעיקר בשל גילוי הטנדר, יחד עם הקשרים שנקבעו מראש של אדוארדס עם כנופיית בורק בטרקלין רוברט. הם הקימו מעקבים כבדים, עקבו אחר הכנופיה במסוקים וחיברו מכשירי האזנה לכלי הרכב שלהם, לטלפונים בטרקלין רוברט, ואפילו לטלפונים הציבוריים הקרובים לבר. ה-FBI הצליח להקליט כמה פיסות דיבור מחשידות למרות צלילי הרקע של מוזיקת רוק ודיסקו, כמו אנג'לו ספה שסיפר לאדם לא מזוהה על "מזוודה חומה ותיק מלופטהנזה" וסיפר לחברתו הופ ברון, "... אני רוצה לראות... לראות איפה הכסף... תחפור בור במרתף [לא נשמע] המדשאה האחורית..." אבל זה לא הספיק כדי לקשר באופן סופי את הצוות של בורק לשוד, ולא הוצאו צווי חיפוש.

לפי הנרי היל, ג'ימי בורק הפך לפרנואיד ונסער ברגע שהבין כמה תשומת הלב משך כישלונו של אדוארדס, והחליט להרוג את כל מי שיכול לקשר אותו לשוד, החל באדוארדס עצמו. עם הרציחות של רוב השותפים והמתכננים לשוד, נותרו מעט ראיות ועדים מעטים שחיברו את בורק או הצוות שלו לשוד. עם זאת, השלטונות הצליחו בסופו של דבר לאסוף מספיק ראיות כדי להעמיד לדין את האדם הפנימי לואי ורנר על שעזר בתכנון השוד. ורנר היה האדם היחיד שהורשע בשוד, ב-1979, ונידון ל-15 שנות מאסר. דונלד פרנקוס, מקורב של משפחת הפשע לוקזה, הביע מאוחר יותר תסכול מהיותו חבר קרוב של בורק ואורח קבוע בטרקלין רוברט אך לא היה מעורב בשוד בפועל.

מאוחר יותר, כשוואלן נחקר על ידי השלטונות, הראו לו תמונות ארכיון של המשטרה וזיהה בוודאות את אחד התוקפים שלו כאנג'לו ספה. מאוחר יותר דיווח איריך כי השודדים היו מעודכנים היטב וידעו הכל על מערכות הבטיחות בכספת, כולל מערכת הדלת הכפולה, לפיה יש לסגור דלת אחת על מנת שהשנייה תיפתח ללא הפעלת האזעקה. השודדים הורו לאיריך לפתוח את הדלת הראשונה לחדר בגובה 10 על 20 רגל. הם ידעו שאם יפתח את הדלת השנייה, הוא יפעיל אזעקה ליחידת משטרת רשות הנמל בשדה התעופה.

וינסנט אסארו, חבר בכיר במשפחת הפשע בונאנו, נעצר ב-23 בינואר 2014, בשילוב עם כתב אישום המאשים אותו במעורבות בשוד של לופטהנזה; בן דודו, גספר ולנטי, העיד נגדו. התיק נגד אסארו התבסס על מודיע שכינה על ידי עורך דינו של אסארו כ"אחד העדים הגרועים ביותר שראיתי אי פעם". דניאל סימון, שהיה שותף לכתיבת הספר The Lufthansa Heist, בשיתוף עם הנרי היל, דיווח לדף השישי של הניו יורק פוסט שהיל אמר לו שלאסארו "אין מעורבות" בשוד. ב-12 בנובמבר 2015, אסארו זוכה מכל ההאשמות הקשורות לשוד של לופטהנזה על ידי חבר מושבעים בבית המשפט המחוזי הפדרלי בברוקלין.

המזומנים והתכשיטים הגנובים מעולם לא נמצאו.

 רציחות של מקורבים לשוד 
בורק גם הבין שהכישלון של אדוארדס להיפטר מהטנדר אפשר למשטרה לתפוס את הצוות שלו, ובורק החליט להרוג את כל מי שיכול לקשר אותו לשוד. הראשון שנרצח, שבעה ימים בלבד לאחר השוד, היה אדוארדס – נורה ונהרג בדירתו ב-18 בדצמבר 1978, על ידי טומי דסימונה ואנג'לו ספה. זה היה הראשון בסדרה של פושעים ומכריהם שנרצחו לאחר השוד בפקודתו של בורק:
קורבן תאריך פרטיםפארנל סטיבן "סטקס" אדוארדס18 בדצמבר 1978מוזיקאי בלוז, מומחה לגניבות כרטיסי אשראי ונהג טנדר מילוט. נורה על ידי דסימון וספה על כך שלא הצליח להיפטר מהטנדר, ובכך הפנה את הרשויות לארגון בורק, ומתוך דאגה שהוא יודיע אם ייתפס.מרטין קרוגמן6 בינואר 1979מקורב רוסי-יהודי של בורק והיל'ס, ובעלים של חנות פאות ומספרה לגברים, שניהם בשם "לגברים בלבד", בקווינס. קרוגמן היה הראשון שהודיע על בורק (דרך היל) על הפוטנציאל לשוד גדול במסוף לופטהנזה. בסופו של דבר הוא נרצח ובותר על ידי בורק וספה במפעל הגדרות של הבוס של משפחת הפשע בונאנו, וינסנט אסארו, לאחר שדרישותיו העצבניות והכועסות יותר לגזור 500,000$ שלו מהשוד שכנעו את בורק שהוא עומד להודיע ל-FBI. מאוחר יותר טען הנרי היל ששרידיו של קרוגמן נקברו לכאורה במועדון רוברט'ס לאונג', יחד עם אלו של חברו החוטף של ג'ימי בורק "רמו" ומייקל "ספיידר" ג'אנקו, שעבד שם כמלצר. גופתו מעולם לא נמצאה, ובשנת 1986, הוא הוכרז כמת חוקי ואשתו, פראן, קיבלה תשלום של 135,000 דולר מפוליסת ביטוח החיים שלו. ריצ'רד איטון17 בינואר 1979פורט לודרדייל, פלורידה, מקורבו של טום מונטליאונה, איש החזית של בורק, רודף ונוכל. הוא לא היה מעורב בשוד בפועל, אבל עונה ונרצח על ידי בורק לאחר שנמלט עם 250,000 דולר מכספו של בורק בהונאת קוקאין מזויפת, ולקיחת חלק מהכסף מהשוד בזמן שהוא הולבן דרך מפעלים לגיטימיים שונים, כולל המועדון של מונטליאונה. גופתו של איטון התגלתה כשהיא צרורה ותלויה במשאית מקפיאת בשר. בורק הורשע בסופו של דבר ברצח של איטון ב-1985, ונידון ל-20 שנות מאסר, ומת בכלא. טום מונטליאונהמרץ 1979 פורט לודרדייל, פלורידה, מסעדן, מאפיונר ומקורבו של ריצ'רד איטון. מונטליאונה היה הבעלים של The Players Club, בר מקומי שפקדו אותו לעיתים תכופות חברי כנופיית בורק, והואשם על ידי בורק בקשירת קשר עם איטון ופררה על עסקת קוקאין מזויפת ובלקיחת חלק מכספי השוד תוך הלבנתו דרך המועדון שלו. לואי קפורהמרץ 1979 בעל חניון בדאונטאון ברוקלין ומלבין הון. קפורה היה שותפו לתא של בורק בתקופתו בכלא ובורק התקשר אליו כדי להלבין חלק מהכסף מהשוד באמצעות אוסף המגרשים הלגיטימיים שלו. אורח חייו הלא דיסקרטי והצעקני של קפורה והתעקשותו ליידע את אשתו ג'ואנה על עסקי הכנופיות, כולל השוד, הובילו בסופו של דבר את בורק להורות על רצח שניהם. בתוך ימים מהשוד ובניגוד לפקודותיו של בורק, קפאורה קנה לאשתו קדילאק פליטווד ורודה מותאמת אישית, עם חלקו בשוד, והסיע אותה בחוצפה לפגישה במרחק רחובות ממרכז המטען האווירי של ג'יי-אף-קיי, שם ה-FBI עדיין חקר. גופתו מעולם לא נמצאה. ג'ואנה קאפורהמרץ 1979 אשתו של לואי קפורה, ככל הנראה נרצחה יחד איתו. ג'ו "בודהא" מנרי15 במאי 1979 מפקח מטענים של אייר פראנס במשמרת לילה. מנרי היה שותף ותיק של כנופיית בורק, והמידע הפנימי שלו עזר לתכנן את השוד. למנרי הוצעה שוב ושוב ההזדמנות לתת ראיות למדינה ולהיכנס לתוכנית להגנת עדים, כמו גם לעמית אייר פראנס/ נמל התעופה ג'יי-אף-קיי רוברט מקמהון, הצעה שלה שניהם סירבו. מנרי נמצא מת במכונית חונה לצד מקמהון, חמישה חודשים לאחר השוד, עם סימני ירי בסגנון הוצאה להורג בחלק האחורי של הראש. רוברט מקמהן16 במאי 1979 מפקח משמרת לילה של אייר פראנס בנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ' קנדי. היה מעורב בשוד דומה של אייר פראנס בשנת 1967 עם מקורבו של ג'ימי בורק, הנרי היל. חשוד בסיוע לג'ו מנרי לתכנן את השוד של לופטהנזה. הוא נמצא מת במכונית חונה לצד מנרי חמישה חודשים לאחר השוד, כשהוא נורה בסגנון הוצאה להורג בחלק האחורי של הראש. פאולו ליקאסטרי13 ביוני 1979 מהגר בלתי חוקי, סוחר סמים יליד סיציליה, סוחר ברשת סחר הסמים Pizza Connection, ומקורב למשפחת פשע גמבינו. הוא לא היה מעורב בשוד בפועל, אלא היה איש קשר ממשפחת גמבינו שתפקידו היה לפקח על התוכניות ולוודא שמשפחת גמבינו תקבל את החלק שלהם, כ-200,000 דולר. גופתו העירומה וחדורת הכדורים התגלתה על ערמת אשפה בוערת שישה חודשים לאחר השוד.
אחרים שהיו מעורבים בתכנון, ביצוע או מעקב אחר השוד שנהרגו, אך לא בהוראת בורק ב-1979.
קורבן תאריך פרטיםתומאס "תומי" דסימונה 14 בינואר 1979 היה מעורב בשוד דומה של אייר פראנס בשנת 1967 עם חברו של ג'ימי בורק, הנרי היל. דסימונה נעלם ב-14 בינואר 1979, מאחר שביצע את הרציחות הבלתי קשורות של שני בני משפחת הפשע גמבינו ומקורבי גוטי: ויליאם "בילי באטס" בנטוונה ורונלד "פוקסי" ג'רות'ה. תרזה פרארה 10 בפברואר 1979 מאהבת חלקית של טומי דסימונה ומקורבת של ריצ'רד איטון ושל טום מונטליאונה כאחד. נעלמה ב-10 בפברואר 1979, וב-18 במאי 1979, פלג גופה המבותר נמצא צף ב-Barnegat Inlet, ליד טומס ריבר, ניו ג'רזי. אנג'לו ספה 18 ביולי 1984 בן משפחת פשע לוקזה, וחבר קרוב, נאמן ואמין במיוחד של דסימונה, טוני רודריגז ובורק. ספה היה אחראי לרוב מקרי הרצח של תוכנית חיסול העדים של בורק בשנים 79–1978. ספה וחברתו נרצחו על ידי חברים אלמונים של חוליית חבלה של לוקזה, על פי הדיווחים שבוע לאחר ששדדו מסוחר סמים המזוהה עם לוקזה אלפי דולרים בקוקאין ובמזומן שיועדו לארגון. ג'ואנה לומברדו 18 ביולי 1984 חברתו בת ה-19 של אנג'לו ספה. נורתה פעם אחת בפה. פרנק ג'יימס בורק 18 במאי 1987 בנו של ג'ימי בורק ויכול להיות שהיה מעורב בשוד; הוא נרצח על ידי סוחר הסמים שלו בגלל עסקת הרואין שגויה.

 מודיעים 
 ג'נט ברביירי, חברתו ואשתו לעתיד של לואי ורנר, שהעידה נגד ורנר בפני חבר מושבעים גדול.
 ויליאם "ביל" פישטי, בעל חברת שילוח מוניות וקרוב משפחה שהיה מעורב במכירת איגרות חוב גנובות.
 פיטר גרונוואלד, ממארגני השוד של לופטהנזה, שהעיד נגד חברו ועמיתו לעבודה לואי ורנר.
 פרנק מנה, מעורב בעסקי ההימורים של המאפיה, שאנג'לו ספה ודניאל ריזו עבדו עליו בגלל אי-הכשירות של הבוס שלו מרטין קרוגמן.
 לואי ורנר, רואה חשבון במנהטן ששימש כמלבין הון.

באפריל 1980, הנרי היל נעצר באשמת סמים לא קשורה לשוד. הוא השתכנע שמקורביו לשעבר תכננו להרוג אותו: וריו, על סחר בסמים; ובורק, כדי למנוע מהיל לקשר אותו בשוד. עם משפט ארוך על ראשו, היל הסכים להפוך למודיע ונכנס לתוכנית להגנת עדים עם משפחתו. הוא לא הצליח לעזור לממשלה להשיג הרשעות נגד וריו או בורק בגין השוד של לופטהנזה, אף על פי ששניהם הורשעו בפשעים אחרים כתוצאה מעדותו.

 השוד בתרבות הפופולרית 
זהו הנושא העיקרי של הסרטים The 10 Million Dollar Getaway מ-1991 ו-The Big Heist מ-2001 – והוא מרכיב עלילתי מרכזי בסרט "החבר'ה הטובים" מ-1990.

 לקריאה נוספת 




 הערות שוליים 

קטגוריה:ניו יורק: היסטוריה
קטגוריה:ניו יורק: תעופה
קטגוריה:שוד
קטגוריה:מעשי פשע בניו יורק
קטגוריה:המאפיה בארצות הברית
קטגוריה:1978 בארצות הברית