סגנון ייחוס

סגנון ייחוס (באנגלית: Explanatory style) הוא אפיון הדרך בה בני אדם מייחסים סיבות לאירועים, חיוביים או שליליים. סגנון ייחוס מוערך באמצעות שלושה ממדים: פנימיות/חיצוניות (ייחוס פנימי או חיצוני), יציבות (סגנון ייחוס יציב או לא יציב), וגלובליות (האם סגנון הייחוס משפיע על תחומים אחרים, או רלוונטי רק במקרים ספציפיים).

למשל, אנשים עם סגנון ייחוס פסימי נוטים לייחס לאירועי חיים שליליים סיבות קבועות ויציבות לאורך זמן, להאשים את עצמם באירועים שליליים, ולהאמין שאירועים כאלה יימשכו ללא הגבלת זמן. מצד שני, בעלי סגנון ייחוס אופטימי בדרך כלל מייחסים אירועים שליליים לגורמים חיצוניים, ואינם מייחסים להם סיבות קבועות ויציבות לאורך זמן, העלולות להשפיע על היבטים רבים של חייהם.Seligman, Martin. Learned Optimism. New York, NY: Pocket Books. 1998. 

מחקרים מלמדים כי סגנון ייחוס שלילי מהווה גורם פגיעות לדיכאון המהווה גורם תורם להיווצרות ושימור הדיכאון. התפתחותו של סגנון ייחוס עשויה להיות מושפעת מחוויות של אמון, קשרים בין-אישיים, ואירועים הניתנים לשליטה.

 ראו גם 
 תאוריית הייחוס

 הערות שוליים 

2023 05
קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
קטגוריה:פסיכולוגיה של האישיות
קטגוריה:דיכאון