טורנדו במגרש גרוטאות

טורנדו במגרש גרוטאות, הידוע גם בשם הכשל של הויל, הוא טיעון המנסה ללעוג להסתברות של אביוגנזה כהסבר למוצא החיים, על ידי השוואה ל"סיכוי שטורנדו שיעבור דרך מגרש גרוטאות ירכיב מטוס בואינג 747." הטיעון הוצע לראשונה על ידי האסטרופיזיקאי האנגלי פרד הויל (1915-2001), שניסה לבצע ניתוח סטטיסטי על מוצא החיים. למרות שהויל עצמו היה אתאיסט, הטיעון שלו הפך מאז לטיעון נפוץ מאוד בקרב מכחישי אבולוציה, בעיקר דתיים.

הטיעון נדחה על ידי רוב מכריע של ביולוגים. לפי תיאורית האבולוציה, האבולוציה מתקדמת על ידי מספר רב של צעדים בין-דוריים קטנים, כך שבכל דור שורדים המותאמים ביותר על ידי מנגנון הברירה הטבעית ולא במקרה, לאורך משכי זמן ארוכים מאוד. המעבר מצורת חיים פשוטה למורכבת אפשרי, משום שבכל צעד בדרך קיימת אוכלוסייה של יצורים חיים ומתפקדים, אשר סיכויי השרידות שלהם משופרים מאלה של הדור הקודם. מטוס הבואינג 747 לא עוצב על ידי פרץ יצירתיות בודד ובלתי סביר, בדיוק כמו שצורות חיים מודרניות לא נבנו באירוע בודד ופתאומי, כמתואר בטענת "המטוס במגרש הגרוטאות".

הטענה של הויל
לפי האנליזה של פרד הויל, הסיכוי להשיג במקרה את כל 2000 האנזימים הנדרשים לחיים הוא אחד ל־1040,000. כפי שהויל אומר "סיכוי כל כך קטן עד שלא סביר שהוא יקרה אפילו אם כל היקום היה מרק אורגני אחד גדול". הויל מוסיף: "הסיכוי שצורות חיים מפותחות יותר ייווצרו בדרך זו, שקול לסיכוי שטורנדו שיעבור דרך מגרש גרוטאות ירכיב מטוס בואינג 747 מהחומרים שבמגרש."

הטענות שכנגד
טיעון הטורנדו במגרש הגרוטאות נדחה על ידי ביולוגים המתמחים באבולוציה בטענה ששום מבנה מורכב לא נוצר בצעד בודד.John Maynard Smith, The Problems of Biology, p.49. (1986), , "What is wrong with it? Essentially, it is that no biologist imagines that complex structures arise in a single step." ביולוגיה אבולוציונית מסבירה איך מבנים תאיים מורכבים התפתחו על ידי ניתוח של צעדי ביניים הנדרשים ליצירת חיים קדם-תאיים. טיעונים כמו של הויל מתעלמים לגמרי מצעדים אלה, וכך גורמים לטעות בהערכת ההסתברות של התהליך כולו.

לפי איאן מוסגרייב, מחבר המאמר "שקרים, שקרים מתועבים, סטטיסטיקה, והסתברות של חישובי אביוגנזה", הטעויות בטיעון של הויל ושל אלה החוזרים על הטיעון הן אלה:
הם מחשבים את ההסתברות ליצירת חלבון "מודרני" או אפילו בקטריה שלמה עם כל החלבונים ה"מודרניים" על ידי אירועים אקראיים. זה לא מה שתיאורית האביוגנזה מנסה להסביר (משום שהיא מדברת על יצירת החיים הראשונים, ולא אלה שקיימים היום).
הם מניחים שיש מספר קבוע של חלבונים, עם רצפים קבועים לכל חלבון, כדי שיתקיימו חיים.
הם מחשבים את ההסתברות לניסיונות בטור ולא במקביל (כלומר מתעלם מכך שכמות עצומה של מולקולות ענק היו ככל הנראה בו זמנית קרובות להתפתח לכדי חיים).
חלקם לא מבינים את המשמעות של חישוב הסתברויות.
הם מעריכים מאוד בחסר את מספר האנזימים/ריבוזומים הנוכחים בקבוצה של רצפים אקראיים.

הטיעון של הויל נשאר עד היום כטיעון בסיסי של בריאתנות, תכנון תבוני וביקורות אחרות על תורת האבולוציה. טיעון זה תויג ככשל לוגי על ידי ריצ'רד דוקינס בספריו השען העיוור והטיפוס על ההר הבלתי סביר: מסע באורחות האבולוציה. דוקינס טוען של קיומו של אלוהים, אשר לפי שימושים על ידי מאמינים תאיסטים בטיעון של הויל אחראי על ראשית החיים, לא אפשרי מבחינה הסתברותית במידה הרבה יותר גבוהה מהיווצרות ספונטנית של חיים, אפילו תחת ההנחות (השגויות) של הויל. דוקינס ממשיך ומפרט את טיעוני הנגד שלו בספר יש אלוהים? (באנגלית: The God Dellusion – הזיית האלוהים).

ראו גם
משפט הקוף המקליד
התנגדויות לתורת האבולוציה

 הערות שוליים 

קטגוריה:התנגדות לאבולוציה
קטגוריה:תכנון תבוני