ג'וגינג

ג'וגינג (באנגלית: Jogging) היא צורת ריצה בקצב איטי או נינוח. המטרה העיקרית של הג'וגינג היא להגביר את הכושר הגופני עם פחות לחץ על הגוף מאשר בריצה מהירה יותר, אבל יותר מבהליכה, או לשמור על מהירות קבועה לפרקי זמן ארוכים יותר. כשהג'וגינג הוא ריצה למרחקים ארוכים, זהו סוג של אימון סיבולת אירובי. ג'וגינג הוא אחד הסוגים של ספורט עממי.

 הגדרה 
ממוזער| מסלול ג'וגינג בהונג קונג
ג'וגינג היא ריצה בקצב עדין. ההגדרה של ג'וגינג, בהשוואה לריצה, אינה רשמית. באופן כללי, מהירות הג'וגינג היא בין 6 ל-10 קילומטרים לשעה. ריצה לפעמים מוגדרת כתנועה הדורשת רגע של חוסר מגע עם הקרקע, בעוד ג'וגינג לעיתים קרובות מקיימת את המגע.Are you running properly? at BBC Sport

 היסטוריה 
ממוזער| פרט של פסיפס עתיק המתאר אישה צעירה מבצעת ג'וגינג עם משקולות, המאה ה-4 לפנה"ס
מקור המילה "ג'וג" (Jog) הוא באנגליה באמצע המאה ה-16. האטימולוגיה של המילה אינה ידועה. בשנת 1593 כתב ויליאם שייקספיר באילוף הסוררת, "ייתכן שאתה רץ בזמן שהמגפיים שלך ירוקים" ("you may be jogging whiles your boots are green"). בשלב זה, המילה בדרך כלל התייחסה לעזיבה.Crystal, David. Think On My Words: Exploring Shakespeare's Language, Cambridge University Press, 2008.  on p. 237 at Google Books

המונח "ג'וג" שימש לעיתים קרובות בספרות אנגלית וצפון אמריקאית כדי לתאר תנועות מהירות וקצרות. ריצ'רד ג'פריס, חוקר טבע אנגלי, כתב על "ג'וגרים", ותיאר אותם כאנשים שזזים במהירות ומרחיקים אחרים הצידה בזמן שהם עוברם בדרך.Jeffries, Richard. The Open Air at Project Gutenberg השימוש הזה הפך לנפוץ ברחבי האימפריה הבריטית, וברומן שלו מ-1884, My Run Home, כתב הסופר האוסטרלי רולף בולדרווד, "וילונות חדר השינה שלך עדיין היו מוסטים כשעברתי בג'וג הבוקר שלי".

בארצות הברית קראו לג'וגינג "עבודת כביש" (roadwork), כאשר ספורטאים, כמו מתאגרפים, נהגו לרוץ מספר קילומטרים בכל יום כחלק מתנאי האימונים שלהם. בניו זילנד במהלך שנות ה-60 או ה-70, הוחלפה המילה "עבודת כביש" על ידי המילה "ג'וגינג". הרעיון של ג'וגינג כפעילות מאורגנת הועלה בכתבה בדף ספורט ב-ניו זילנד הראלד בפברואר 1962, שסיפרה על קבוצה של ספורטאים וחובבי כושר לשעבר שנפגשו פעם בשבוע לרוץ למען "כושר וחברותא". מכיוון שהם ביצעו ג'וגינג, העיתון טען ש"ייתכן שייקרא מועדון הג'וגרס של אוקלנד" - מה שנחשב לשימוש הראשון בשם העצם "ג'וגר". מאמן האתלטיקה של אוניברסיטת אורגון, ביל באוורמן, הקים מועדון ג'וגרים ביוג'ין, אורגון, בתחילת 1963. הוא פרסם את הספר ג'וגינג ב-1966, והפך את הג'וגינג לפופולרי בארצות הברית.

 תרגיל 
ג'וגינג יכול לשמש גם כחימום או הרגעה עבור רצים, לפני או אחרי אימון או מרוץ. הוא משמש לעיתים קרובות רצים מקצועניים כאמצעי להתאוששות פעילה במהלך אימון אינטרוולים. לדוגמה, רץ שמשלים חזרה מהירה של ריצת 400 מטר בקצב של פחות מ-3 דקות לק"מ עשוי לרדת לג'וגינג בקצב של 5 דקות לק"מ להקפת התאוששות.

ג'וגינג יכול לשמש להגברת הסיבולת או לספק אמצעי לפעילות גופנית קרדיו-וסקולרית אך עם פחות לחץ על המפרקים או דרישה למערכת הדם.

ניתן לבצע פעילות זו במים.

 יתרונות 
על פי מחקר של בית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד, ג'וגינג יעיל בהגדלת תוחלת החיים של האדם, ובהפחתת השפעות ההזדקנות,Running slows the aging clock, Stanford researchers find , Stanford School of Medicine Press Release ומעניק יתרונות למערכת הלב וכלי הדם. ג'וגינג שימושי למלחמה בהשמנה ולשמירה על בריאות.
ממוזער| אירוע ג'וגינג בשוודיה
המכון הלאומי לסרטן של ארצות הברית ביצע מחקרים המצביעים על כך שג'וגינג וסוגים אחרים של פעילות אירובית יכולים להפחית את הסיכון לסרטן הריאה, המעי הגס, השד והערמונית, בין היתר. האגודה האמריקאית לסרטן מציעה כי ג'וגינג של לפחות 30 דקות חמישה ימים בשבוע יכולה לסייע במניעת סרטן.

בעוד ג'וגינג על הליכון תספק יתרונות בריאותיים כגון מניעת סרטן וסיוע בירידה במשקל, מחקר שפורסם ב-BMC Public Health מדווח כי ג'וגינג בחוץ מעניקה יתרונות נוספים, של הגברת האנרגיה והריכוז. ג'וגינג בחוץ הוא דרך טובה יותר לשפר את רמות האנרגיה ולהעלות את מצב הרוח מאשר להשתמש בהליכון בחדר הכושר.

ג'וגינג גם מונע נזקי שרירים ועצמות המתרחשים לעיתים קרובות עם הגיל, משפר את ביצועי הלב ואת זרימת הדם, ומסייע בשימור עלייה מאוזנת במשקל.

מחקר דני שפורסם ב-2015 דיווח כי ג'וגינג קל ו"מתון" קשור לתמותה מופחתת בהשוואה ללא-ג'וגינג וגם לג'וגינג "מאומץ". הכמות האופטימלית בשבוע הייתה שעה עד 2.4 שעות, התדירות האופטימלית הייתה קטנה או שווה ל-3 פעמים בשבוע והמהירות האופטימלית הייתה "איטית" או "ממוצעת". מטא-אנליזה עדכנית על ריצה/ג'וגינג ותמותה, הכוללת יותר מ-230,000 משתתפים, מצאה כי רצים היו בסיכון נמוך ב-27% למוות מאשר לא רצים, במהלך מעקבים של 5.5-35 שנים.

קישורים חיצוניים



 הערות שוליים 

קטגוריה:פעילות גופנית