ניקולאי דובובסקוי

ניקולאי דובובסקוי (ברוסית: Николай Дубовской; 17 בדצמבר 1859 – 28 בפברואר 1918) היה צייר נוף רוסי, הקשור לנודדים. יחד עם יצחק לויתן, הוא עזר ליצור את מה שזכה לכינוי "נוף עם אוירה".

 ביוגרפיה 
אביו היה סמל צבא בקוזאקים של הדון. הוא גילה כישרון אמנותי בגיל צעיר, תוך העתקת איורים ממגזינים פופולריים. דודו, אמן מקומי בשם א.ב. פשקין, לימד אותו איך לצייר מהזיכרון. אולם אביו התעקש שיפעל לפי המסורת המשפחתית, ורשם אותו לחיל הצוערים של ולדימיר קייב בשנת 1870. כשהיה שם, מדריכיו שמו לב שהוא בילה את כל זמנו הפנוי בציור ויעצו לאביו לתת לו חינוך לאמנות במקום זאת.

בשנת 1877, לאחר שקיבל את אישור אביו, הוא החל בשיעורי באקדמיה הקיסרית לאמנויות, ואז הפך לתלמידו של צייר הנוף מיכאיל קלודט. עם סיום לימודיו ב-1881, הוא כנראה לא היה מרוצה מהוראה באקדמיה וסירב להשתתף בתחרות המקובלת על מדליית זהב. הוא בחר להציג במקום זאת ב-"חברה האימפריאלית לעידוד האמנויות", זכה במספר מדליות והשיג את ההכרה הפומבית הראשונה שלו. בשנת 1884 הציור שלו, "חורף" נרכש על ידי גלריית טרטיאקוב. לאחר מכן, הוא החל להציג באופן קבוע עם הנודדים והפך לחבר ב-1886.

ב-1887, איליה רפין הזמין אותו להתארח באחוזתו בסברסקי, שם צייר באוויר הפתוח ופעל בהשפעתו של רפין. בשנת 1890, ציורו "Притихло" ("השקט לפני הסערה") נרכש על ידי הצאר אלכסנדר השלישי לאוסף שלו בארמון החורף.

מ-1890 עד 1900, הוא נסע הרבה: ביקר בים אזוב, באזור הוולגה והקווקז וכן במקומות באירופה, החל מטורקיה, צרפת, איטליה וגרמניה. ב-1897, עם פיטוריו של ארכיפ קוינג'י, הוצע לו תפקיד כפרופסור לציור נוף באקדמיה האימפריאלית, אך הוא סירב להצעה.

בשנת 1898, הוא הפך לאחד ממנהיגי הנודדים ונודע ככוח ממתן כאשר לחברים החדשים היו חילוקי דעות עם הוותיקים. בתקופה זו הוא הושפע מהאימפרסיוניזם הצרפתי. מאוחר יותר ב-1898, למרות סירובו לקבל תפקיד באקדמיה, הוא זכה בתואר "אקדמי" על ידי האקדמיה האימפריאלית והפך לחבר מן המניין ב-1900.

הוא החל ללמד שם ב-1908, ולאחר מותו של אלכסנדר קיסליוב ב-1911, הפך לראש הסדנה לציור נוף. מאמץ לבנות מוזיאון מיוחד ליצירותיו הופסק, עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה ומעולם לא חודש. ב-1915 הפך לחבר במועצה הממשלתית של האקדמיה. בתקופה זו הוא גם הנחה "סלון", בו השתתפו אישים בולטים מהקהילה המדעית, וכן אמנים, סופרים ומוזיקאים. איוואן פבלוב הפך לחבר קרוב שלו.

בשנת 1918, הוא מת מאי ספיקת לב ופבלוב נשא את אחד מנאומי ההלוויה. בתקופת ברית המועצות, למעט תערוכה אחת ב-1938, הוא נשכח במידה רבה. מאוחר יותר נקרא רחוב בנובוצ'רקסק לזכרו.

 גלריה 

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1859
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1918