אורורו

אורורו (בספרדית: Oruro) היא העיר החמישית בגודלה בבוליביה ובירת מחוז הקרוי על שמה. אוכלוסייתה, נכון לשנת 2020, עולה על 300,000 תושבים.

 היסטוריה 
העיר נוסדה ב־1 בנובמבר 1606 בשם ריאל וילה דה סן פליפה דה אוסטריה על שמו של פליפה השלישי, מלך ספרד. היא שימשה כמרכז לכריית כסף אך לאחר זמן מה ננטשה עקב הידלדלות המחצב באזור.Oscar Cornblit. Power and Violence in the Colonial City: Oruro from the Mining Renaissance to the Rebellion of Tupac Amaru (1740-1782). Trans. Elizabeth Ladd Glick. New York: Cambridge University Press 1995. העיר הוקמה מחדש בסוף המאה ה־19 כמרכז לכריית בדיל, אך ההתיישבות פחתה פעם נוספת עקב הידלדלות המחצב.

 גאוגרפיה 
עקב מיקומה של העיר באלטיפלאנו (רמה בהרי האנדים), גובהה הממוצע עומד על 3,735 מטרים מעל פני הים. היא נמצאת במזרח מחוז אורורו. מדרום לה נמצאים שני אגמים: אגם פופו  ואגם אורו אורו . העיר נמצאת כ־110 קילומטרים מדרום־מערב לקוצ'במבה וכ־200 קילומטרים מדרום־מזרח ללה פאס, עיר הבירה בפועל של המדינה. הגבול עם צ'ילה מרוחק מעט יותר מ־200 קילומטרים מערבה.

 אקלים 
האקלים בעיר מוגדר כאקלים ימי (Cwb לפי שיטת קפן) הגובל באקלים צחיח למחצה. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 845.6 מילימטרים. הטמפרטורות הממוצעות בעיר יחסית נמוכות, אך הן עלולות לעלות אל מעל ל־30 מעלות צלזיוס. הטמפרטורות עלולות לרדת אל מתחת ל־0 מעלות צלזיוס בעיקר באמצע השנה. החודשים דצמבר–מרץ הם הגשומים ביותר, במהלכם יורדת לרוב מעל מחצית כמות המשקעים השנתית הממוצעת.

 תחבורה 
בעיר ממוקם נמל התעופה חואן מנדוסה  ולו מסלול טיסה בודד באורך 4 קילומטרים. ישנה טיסה קבועה של חברת התעופה בוליביאנה דה אביאסיון לקוצ'במבה.

בעיר חולפים תוואי מסלולם של שני קווי רכבת: מלה פאס לקוצ'במבה ומהעיר דרומה עד למשולש הגבולות ארגנטינה–בוליביה–צ'ילה. תחנת הרכבת נמצאת במרכז העיר.

בעיר ובסביבתה חולפים מספר כבישים. להלן העיקריים שבהם:
 כביש 1, המתחיל בדרום בגבול עם ארגנטינה, ממשיך לפוטוסי, חוצה את העיר וממשיך צפונה ללה פאס.
 כביש 4, החוצה את המדינה ממערב למזרח – מהגבול עם צ'ילה דרך קוצ'במבה וסנטה קרוז לגבול עם מדינת מאטו גרוסו דו סול בברזיל – עובר כ־20 קילומטרים מצפון לעיר.
 כביש 6, המוביל לעיר הבירה הרשמית סוקרה ולגבול עם פרגוואי.
 כביש 12, המוביל לגבול בוליביה–צ'ילה.

 כלכלה 
בעבר, כלכלת העיר התבססה בעיקר על כריית מחצבים. מסוף המאה ה־20 התיירות באזור שגשגה והפכה לענף כלכלה חשוב גם כן.

כלכלת העיר צמחה גם בעקבות הקשרים הטובים עם צ'ילה, המדינה השכנה: דרך העיר עברו מוצרים וסחורות שיוצאו דרך הנמלים בערים הצ'יליאניות איקיקה ואנטופגסטה לרחבי העולם. בנוסף, הודות לסלילת כבישים מואצת באזור, העיר משמשת כתחנת ביניים למעבר סחורות מנמל העיר סנטוס בברזיל אל לה פאס.

 תרבות 
בעיר מתקיים (בחודשים פברואר–מרץ) ה"קרנבל דה אורורו" . באורורו יושבת גם תזמורת סימפונית הקרויה על שמה .

 חינוך 
באורורו ממוקמת אוניברסיטה טכנית הקרויה על שמה . בעבר היה באזור בית ספר לדוברי גרמנית עקב המספר הגדול של גרמנים שהתגוררו באזור, שרובם היו מהגרים שהגיעו לעבוד במכרות."Deutscher Bundestag 4. Wahlperiode Drucksache IV/3672" (). Bundestag (West Germany). 23 June 1965. Retrieved on 12 March 2016. p. 18/51.

 ערים תאומות 
לאורורו 4 ערים תאומות:





 גלריה 

 לקריאה נוספת 


 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:בוליביה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1606