בחירות בגרמניה

הבחירות בגרמניה כוללות בחירות לבונדסטאג (הפרלמנט הפדרלי של גרמניה), ללנדטאגים של המדינות ובחירות מקומיות.

מספר סעיפים בכמה חלקים של חוק היסוד לרפובליקה הפדרלית של גרמניה (החוקה הגרמנית) מסדירים את הבחירות וקובעים דרישות חוקתיות כמו הצבעה חשאית ודרישה שכל הבחירות יתנהלו בצורה חופשית והוגנת. חוק היסוד מחייב את המחוקק הפדרלי לחוקק חוקים מפורטים לניהול בחירות. סעיף 38.2 לחוק היסוד קובע זכות בחירה כללית: "כל מי שמלאו לו 18, זכאי להצביע; כל מי שהגיע לגיל בגירות רשאי להיבחר".

הבחירות הפדרליות בגרמניה מיועדות לכל חברי הבונדסטאג, אשר בתורו קובע מיהו קנצלר גרמניה. הבחירות הפדרליות האחרונות נערכו ב-2025.

 בחירות בגרמניה מ-1871 עד 1945 
ממוזער| הבחירות לפרלמנט בגרמניה, 1920–1933
לאחר איחוד גרמניה תחת הקיסר וילהלם הראשון ב-1871, נערכו בחירות לרייכסטאג או האספה הקיסרית, ששינו את שמם לרייכסטאג של הקונפדרציה הצפון-גרמנית. הרייכסטאג יכול להתפזר על ידי הקיסר או, לאחר התפטרותו של וילהלם השני ב-1918, נשיא גרמניה. עם קבלת חוקת רפובליקת ויימאר משנת 1919, שיטת ההצבעה השתנתה ממחוזות בחירה חד-חבריים לייצוג יחסי. גיל הבחירות הופחת מ-25 ל-20 שנים.Peter Marschalck: Bevölkerungsgeschichte Deutschlands im 19. und 20. Jahrhundert, Frankfurt am Main 1984, S. 173. זכות הבחירה לנשים נקבעה בחוק בחירות חדש ב-1918 בעקבות מהפכת נובמבר של אותה שנה.

לאחר עליית הנאצים לשלטון בינואר 1933 נערכו בחירות ארציות נוספות ב-5 במרץ. אלו היו הבחירות התחרותיות האחרונות לפני מלחמת העולם השנייה, אף על פי שהן לא היו חופשיות או הוגנות. אלימות והפחדה מצד המפלגה הנאצית התנהלו במשך חודשים נגד ארגוני עובדים, קומוניסטים, סוציאל-דמוקרטים, ואפילו קתולים מהמרכז-ימין.Evans, Richard J., The Coming of the Third Reich, Penguin Press, New York, 2004. ב-27 בפברואר, ממש לפני הבחירות, השעה צו שרפת הרייכסטאג את חופש העיתונות ואת רוב זכויות האזרח. לאחר מכן הגיעו מעצרים המוניים, כולל כל הנציגים הקומוניסטים וכמה סוציאל-דמוקרטים ברייכסטאג. 50,000 חברים במשטרה הנאצית "פיקחו" על הקלפיות ביום הבחירות כדי להפחיד עוד יותר את הבוחרים. בעוד שהמפלגה הנאצית הצליחה יותר ממה שהצליחה בבחירות בנובמבר 1932, היא עדיין זכתה רק ב-33% מהקולות. על ידי כליאת יריביהם והפחדת אחרים לא לשבת במקומותיהם, הנאצים עברו להיות מהמפלגה הגדולה ביותר לרוב מוחלט בפרלמנט. שבועיים בלבד לאחר הבחירות, חוק ההסמכה העניק למעשה להיטלר כוח דיקטטורי. שלוש בחירות נוספות נערכו בגרמניה הנאצית לפני המלחמה. כולן היו בצורה של משאל עם עם שאלה אחת, ובו ביקשו מהבוחרים לאשר רשימה קבועה מראש של מועמדים המורכבת אך ורק מנאצים ו"אורחים" עצמאיים של המפלגה.

 בחירות אימפריאליות 
 1848
 1871
 1874
 1877
 1878
 1881
 1884
 1887
 1890
 1893
 1898
 1903
 1907
 1912

 הבחירות הפדרליות של רפובליקת ויימאר 
 1919
 1920
 מאי 1924
 דצמבר 1924
 1928
 1930
 יולי 1932
 נובמבר 1932

 בחירות בגרמניה הנאצית 
 מרץ 1933, פדרליות
 נובמבר 1933, פדרליות
 1936, פרלמנטריות
 1938, פרלמנטריות

 בחירות בגרמניה מאז 1949 
 הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שיטת בחירות 
ממוזער| המערכת הפוליטית הגרמנית
בחירות פדרליות נערכות כל ארבע שנים, כתוצאה מהדרישה החוקתית לקיום בחירות 46 עד 48 חודשים לאחר כינוס הבונדסטאג. ניתן לקיים בחירות מוקדם יותר בנסיבות חוקתיות חריגות: למשל, אם הקנצלר יפסיד בהצבעת אמון בבונדסטאג, אז, במהלך תקופת חסד לפני שהבונדסטאג יוכל להצביע על קנצלר מחליף, הקנצלר יוכל לבקש מהנשיא לפזר את הבונדסטאג ולקיים בחירות. אם הבונדסטאג יפוזר לפני תום תקופת ארבע השנים, יש לקיים בחירות בתוך 100 ימים. התאריך המדויק של הבחירות נבחר על ידי נשיא גרמניה, ועליו להיות יום ראשון או חג ציבורי.

אזרחים גרמנים מעל גיל 18 שמתגוררים בגרמניה לפחות שלושה חודשים זכאים להצביע. התנאים לזכאות להיבחר זהים.

בית המחוקקים הפדרלי בגרמניה הוא בית מחוקקים חד-ביתי - הבונדסטאג. הבונדסראט (המועצה הפדרלית) מייצגת את האזורים ואינה נחשבת לבית מכיוון שחבריה אינם נבחרים. הבונדסטאג נבחר באמצעות שיטת יחסי חברים מעורבים. בבונדסטאג יש 598 חברים, הנבחרים לכהונה של ארבע שנים. מחציתם, 299 חברים, נבחרים במחוזות חד-נציגיים בשיטה הרובנית, בעוד ש-299 חברים נוספים מוקצים מרשימות המפלגות כדי להשיג חלוקה פרופורציונלית בבית המחוקקים, המתנהלת על פי צורת ייצוג יחסי. הבוחרים מצביעים פעם אחת לנציג מחוז בחירה, ופעם שנייה למפלגה, והרשימות משמשות כדי להתאים את מאזני המפלגה לחלוקת הקולות השניים. למשל, אם מפלגה אחת זכתה ב-7 מחוזות בחירה וב-10 מנדטים בבחירות, ייכנסו שבעת הנציגים וגם שלושת הראשונים ברשימה. עם זאת, מושבים חורגים, כאשר המפלגה זוכה ביותר מחוזי בחירה מאשר מנדטים, עשויים להוסיף למספר הקבוע של 598 חברים: לדוגמה, בבחירות הפדרליות של 2009 היו 24 מושבים חורגים, מה שנתן סך של 622 מושבים.

לגרמניה יש מערכת רב-מפלגתית עם שתי מפלגות חזקות וכמה מפלגות אחרות המיוצגות גם הן בבונדסטאג. מאז 1990, חמש מפלגות (אם סופרים את המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית והמפלגה הנוצרית-סוציאלית בבוואריה כאחת) יוצגו בבונדסטאג.

בשנת 2008 נדרשו כמה שינויים בשיטת הבחירות על פי צו של בית המשפט החוקתי הפדרלי של גרמניה. בית המשפט מצא כי הוראה בחוק הבחירות הפדרלי גורמת לכך שבמצב מסוים הצבעה למפלגה דווקא פוגעת בייצוגה, ומצא כי הדבר מפר את הערבות החוקתית של שיטת הבחירות שוויונית וישירה.

בית המשפט נתן שלוש שנים לתקן את החוק. לכן הבחירות הכלליות בגרמניה 2009 נערכו תחת השיטה הקודמת. השינויים היו אמורים להיקבע עד 30 ביוני 2011, אך החקיקה המתאימה לא הושלמה עד למועד זה. חוק בחירות חדש נחקק בסוף 2011, אך הוכרז שוב כבלתי חוקתי על ידי בית המשפט החוקתי הפדרלי בעקבות תביעות של מפלגות האופוזיציה וקבוצה של כ-4,000 אזרחים.Decision of the Federal Constitutional Court. 25 July 2012. Retrieved 13 August 2012.

לבסוף, ארבע מתוך חמש הסיעות בבונדסטאג הסכימו על רפורמה בבחירות, לפיה מספר המושבים בבונדסטאג יוגדל ככל שיידרש על מנת להבטיח פיצוי על כל מושב שנאבד בעקבות עודף קולות, על מנת להבטיח מידתיות מלאה בין חלקה של המפלגה בכלל קולות.Bill amending the Federal Election Law. 11 December 2012. Retrieved 25 December 2012. הבונדסטאג אישר וחוקק את רפורמת הבחירות החדשה בפברואר 2013.

 רשימת תוצאות הבחירות הפדרליות 
שמאל|ממוזער|400x400 פיקסלים| תוצאות הבחירות לפרלמנט בגרמניה
ממוזער|400x400 פיקסלים|אחוז הצבעה בבחירות הפדרליות בגרמניה (אחוז)

 הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית 1949
 הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית 1953
 הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית 1957
 הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית 1961
 הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית 1965
 הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית 1969
 הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית 1972
 הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית 1976
 הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית 1980
 הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית 1983
 הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית 1987
 הבחירות הכלליות בגרמניה 1990 (הראשונות בגרמניה המאוחדת מחדש)
 הבחירות הכלליות בגרמניה 1994
 הבחירות הכלליות בגרמניה 1998
 הבחירות הכלליות בגרמניה 2002
 הבחירות הכלליות בגרמניה 2005
 הבחירות הכלליות בגרמניה 2009
 הבחירות הכלליות בגרמניה 2013
 הבחירות הכלליות בגרמניה 2017
 הבחירות הכלליות בגרמניה 2021

 בחירות למדינות 
הבחירות המדינתיות מתנהלות על פי כללים שונים שנקבעו על ידי מדינות גרמניה. באופן כללי הן מתנהלות על פי צורה כלשהי של ייצוג יחסי ברשימת המפלגה, זהה לשיטה הפדרלית או אפילו יותר פשוט. תקופת הבחירות היא בדרך כלל ארבע עד חמש שנים, ומועדי הבחירות משתנים ממדינה למדינה.

 בחירות בגרמניה המזרחית 
ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (גרמניה המזרחית), הבחירות לפולקסקאמר נשלטו למעשה על ידי מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה (SED) וההיררכיה של המדינה, אף על פי שהתקיימו מספר מפלגות. הבחירות ב-18 במרץ 1990 היו הבחירות החופשיות הראשונות שנערכו ב-GDR, וייצרו ממשלה שהמנדט העיקרי שלה היה לשאת ולתת על קץ לעצמה ולמדינתה באיחוד גרמניה מחדש עם גרמניה המערבית.

לפני נפילת חומת ברלין, בגרמניה המזרחית לא היו בחירות חופשיות. הקלפיות היו תחת מעקב של מנגנוני הביטחון של המדינה ומפלגת השלטון, ה-SED, הציגה לבוחרים שורה של מועמדים מוצעים. הבוחרים יכלו להיכנס לתא ולהסיר את כל המועמדים שלא רצו. בוחר שהסכים עם הרשימה המלאה של המפלגה פשוט קיפל את הפתק הלא מסומן לשניים והכניס אותו לקלפי. כניסה לתא ההצבעה נחשבה לחשודה וצוינה על ידי מנגנוני הביטחון של המדינה, מה שהיה עלול להוביל להשלכות מאוחר יותר עבור הבוחר. מצביעים במזרח גרמניה התייחסו בדרך כלל לפעולת ההצבעה כ"קיפול" (בגרמנית: Falten). תוצאות הבחירות לפני 1990 היו בדרך כלל ש-99% מהמצביעים הצביעו בעד הרשימה המוצע של המועמדים. נוסף על כך, הממשלה עסקה בהונאת בחירות ובדרך כלל זייפה הן את התוצאות והן את אחוזי ההצבעה, אפילו מאוחר יותר בבחירות המקומיות במאי 1989.

 בחירות לרשויות המקומיות 
בחירות מקומיות בגרמניה כוללים בחירות לרוב חלוקות המשנה האזוריות והמקומיות. בחירות מקומיות כאלה נערכות לנציגים במחוזות, ערים, עיירות, כפרים וארגונים אזוריים מנהליים שונים אחרים. בערים ובעיירות בחירות מקומיות כוללות בדרך כלל הצבעה לראש עירייה או . כפרים ויישובים קטנים יותר רשאים לבחור נציג עם כוח מינהלי מוגבל. בחירות מקומיות גם משולבות לעיתים קרובות עם סקרים בנושאים מקומיים חשובים ושאלות בעלות עניין ציבורי כללי (כלומר סלילת כבישים מקומיים או תשתיות אחרות). בעוד שסקרים כאלה אינם מחייבים מבחינה משפטית ברוב המקרים, לתוצאות שלהם יש השפעה ניכרת על החלטות פוליטיות מקומיות.

לאחר אמנת מאסטריכט מ-1992 לחיזוק האינטגרציה האירופית, יישמו גרמניה ומדינות אחרות החברות ב שינויי חקיקה כדי להעניק לזרים ממדינות אחרות באיחוד האירופי זכות הצבעה בבחירות המקומיות במדינה המארחת שלהם. אזרחי האיחוד האירופי הזרים יכולים להצביע בבחירות ברמה המחוזית והמוניציפלית בגרמניה, לאחר שמדינות גרמניה התאימו את תקנות הבחירות שלהן בין 1995 ל-1998.

 ראו גם 

 גרמניה
 פוליטיקה של גרמניה

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

*
קטגוריה:גרמניה: פוליטיקה