רוזנות ארטואה

רוזנות ארטואה (בצרפתית: comté d'Artois; בהולנדית: graafschap Artesië) הייתה פרובינציה היסטורית של ממלכת צרפת, שהוחזקה על ידי דוכסי בורגונדי מ-1384 עד 1477/1482, ומדינה של האימפריה הרומית הקדושה מ-1493 עד 1659.

ארטואה הנוכחית שוכנת בצפון צרפת, על הגבול עם בלגיה. שטחה של הטריטוריה הוא כ-4,000 קמ"ר ואוכלוסייה של כמיליון נפש. הערים העיקריות שלה הן אראס (Atrecht), קאלה (Kales), בולון-סור-מר (Bonen), סן-אומר (Sint-Omaars), לאנס ובת'ון. האזור מהווה את החלק הפנימי של המחוז הצרפתי פה-דה-קאלה.

במקור היה האזור רוזנות פיאודלית בעצמו, אך ארטואה סופחה לרוזנות פלנדריה. היא נמסרה לצרפת בשנת 1180 כנדוניה של נסיכה פלמית, איזבל מאנו, ושוב הפכה לרוזנות נפרדת בשנת 1237 עבור רובר, נכדה של איזבל. דרך ירושה עברה ארטואה לשליטתם של דוכסי בורגונדי ב-1384. במותו של הדוכס הרביעי, שארל הנועז, עברה ארטואה בירושה לידי ההבסבורגים ועברה לענף הספרדי של השושלת. לאחר המרידות הדתיות של 1566 בהולנד, ארטואה הצטרפה לזמן קצר למרד ההולנדי ב-1576, והשתתפה בפסיפיקציה של גנט עד שהקימה את איחוד אראס ב-1579.

לאחר האיחוד הגיעו ארטואה ואנו (בהולנדית: "Henegouwen") להסכם נפרד עם פליפה השני, מלך ספרד. ארטואה נשארה עם ארצות השפלה הספרדיות עד שנכבשה על ידי הצרפתים במהלך מלחמת שלושים השנים. הסיפוח זכה להכרה במהלך חוזה הפירנאים ב-1659, והיא הפכה למחוז צרפתי. ארטואה כבר כללה בעיקר דוברי צרפתית, אבל היא הייתה חלק מארצות השפלה הדרומיות עד לסיפוח הצרפתי.

 מיקום 
ארטואה תופסת את החלק הפנימי של פה-דה-קאלה, שחלקו המערבי מהווה את אזור בולונה לשעבר. ארטואה תואמת בערך את הנפות אראס, בת'ון, סן אומר ולנס, ואת החלק המזרחי של רובע מונטרייל. היא תופסת את הקצה המערבי של שדה הפחם המשתרע מזרחה דרך מחוז נור השכן ולרוחב מרכז בלגיה.

 היסטוריה 
ממוזער|Pompa Funebris אלברכט השביעי בבריסל
בתקופת יוליוס קיסר, ארטואה הייתה ארצם של האטרבטים, אחד מהשבטים שהוא כינה בלגה. בירתם, Nemetocenna (לימים נקראה גם Nemetacum או Nemetacon, הסברה היא שמקור השם במילה הקלטית nemeton, שפירושה 'מרחב קדוש'), היא כיום העיר אראס, אשר אולי קיבלה את שמה המאוחר מהשם הישן של האזור. תחת האימפריה הרומית הפך האזור ל"סיוויטה" בתוך הפרובינציה הרומית בלגיקה.

כשהכוח הרומי דעך, ה-civitas המשיך להתקיים כבסיס המקורי של הדיוקסיה הנוצרית של אראס. תחת הפרנקים הפך האזור לתחום שיפוט קרולינגי (קומיטטוס) בתוך פרנקיה המערבית. לורדות הוקמה על ידי הרוזנים אודלריק ואקפריד מארטואה; השטחים שלה משנת 898 ואילך שולבו ברוזנות פלנדריה על ידי הרוזן בלדווין השני, שהושלמו על ידי בנו ויורשו הרוזן ארנולף הראשון.

נסיכות טריטוריאלית חדשה של ארטואה הוקמה בשנת 1180 על ידי חלוקת רוזנות פלנדריה כנדוניה שניתנה על ידי הרוזן הפלמי פיליפ מאלזס לאחייניתו איזבל מאנו בזמן נישואיה לפיליפ השני, מלך צרפת. עם מותה של איזבל ב-1190, טענה פלנדריה כי הנחלה אמורה לחזור אליהם, אולם הכתר הצרפתי התנגד לכך. נסיך הכתר הצרפתי לואי השמיני האריה, שירש את התואר רוזן ארטואה מאמו איזבל, פעל בארצות הפלמיות והכניע את הרוזן פראן בקרב בובין ב-1214, ובכך רכש את הרוזנות עבור בית קאפה הצרפתי, דבר אשר אושר על ידי חוזה Melun בשנת 1226.

בשנת 1237, המלך לואי השמיני העניק את רוזנות ארטואה כאפאנאז' לבנו הצעיר רובר, שהפך בכך למייסד של בית ארטואה, ענף זוטר של השושלת הקאפטית. לאחר מותו של יורשו הרוזן רובר השני בקרב דורסנות הזהב ב-1302, התעורר סכסוך ירושה בין בתו של רובר, הרוזנת מו ובין אחיינה רובר השלישי, שייצג את תביעתו של אביו פיליפ, שמת לאחר קרב פורנס ב-1298. המחלוקת הוכרעה לטובת מו. עם מותה בשנת 1329, עברה ארטואה לרוזן האנסקרידי אוטו הרביעי מבורגון, על ידי בתה הרוזנת ז'אן השנייה. ז'אן השנייה ירשה את רוזנות בורגונדי (פראנש-קונטה) בשנת 1315 וכאשר היא מתה בשנת 1330, היא הורישה את ארטואה ואת פראנש-קונטה לבתה הבכורה, ז'אן השלישית.

ז'ואן השלישית, הרוזנת של ארטואה ובורגונדי, העבירה את הנחלות לשושלת של דוכסות בורגונדי, ענף זוטר של הקפטים המלכותיים, על ידי נישואיה לאודו הרביעי מבורגונדי ב-1330. עד 1350 ירש נכדם פיליפ הראשון, דוכס בורגונדי את כל השטחים של ארטואה, פראנש-קונטה ודוכסות בורגונדי. אולם עם מותו של פיליפ ב-1361, חזרה ארטואה לבתה השנייה של ז'אן, מרגרט, ולאחר מותה ב-1382 שוב לפלנדריה, שנשלטה כעת בעצמה על ידי בנה, הרוזן לואי השני. ב-1384 כל פלנדריה, ארטואה ופראנש-קונטה הפכו סוף סוף לחלק מהטריטוריה העצומה והמורכבת של דוכסות בורגונדי, שכן בתו ויורשת העצר של לואי, מרגריט השלישית, התחתנה עם הדוכס פיליפ הנועז ב-1369.

ארטואה הוחזקה על ידי צאצאיו של פיליפ מביתולואה-בורגונדי עד להכחדת הענף עם מותו של הדוכס שארל הנועז בקרב נאנסי ב-5 בינואר 1477. האזור נתפס על ידי לואי האחד עשר, מלך צרפת, והוא הקים תחילה את הרוזנות כסנשאל. אף על פי כן, השטחים הבורגונדיים נתבעו גם על ידי הארכידוכס מקסימיליאן הראשון מהבסבורג, בנו של הקיסר פרידריך השלישי ובעלה של בתו של שארל, מארי העשירה. החיילים של מקסימיליאן ולואי נפגשו בקרב גינגייט ב-1479. הכוחות ההבסבורגיים ניצחו; עם זאת, מארי מתה ב-1482 ומקסימיליאן הצליח לשמור על פלנדריה בלבד, בעוד שארטואה ופראנש-קונטה הועברו רשמית למלך הצרפתי על ידי הסכם אראס ב-1482.

יורשו של לואי, שארל השמיני, מלך צרפת, הסגיר את שני השטחים למקסימיליאן, שהיה כעת קיסר האימפריה הרומית הקדושה על ידי הסכם סנליס ב-1493. ארטואה כמדינת האימפריה הרומית הקדושה, וכאחת משבעה-עשר המחוזות של ארצות השפלה ההבסבורגיות משנת 1512 ואילך הייתה שייכת לחוג הבורגונדי ומשנת 1556 הוחזקה על ידי ספרד ההבסבורגית. בשנת 1579 חתמו ארטואה יחד עם אנו ופלנדריה הוואלונית על איחוד אראס הנאמן להבסבורג הספרדי, בעוד שבעת המחוזות הצפוניים של ארצות השפלה הספרדיות יצרו את איחוד אוטרכט, המבשר של הרפובליקה ההולנדית. ארטואה נכבשה במהלך המלחמה הצרפתית-ספרדית על ידי חייליו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת בשנת 1640 והוחזרה לשלטון צרפתי על ידי הסכם הפירנאים משנת 1659.

התואר רוזן ארטואה שימש רק פעם נוספת, עבור שארל-פיליפ (1757–1836), נכדו של המלך לואי החמישה עשר, עד שעלה לכס המלוכה ב-1824.

לקריאה נוספת



קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:רוזנויות
קטגוריה:ממלכת צרפת
קטגוריה:צרפת: אזורים