קאופרינג

קאופרינג (בגרמנית: Kaufering) היא עירייה במחוז לנדסברג בבוואריה שבגרמניה. היא שוכנת על נהר לך.

 היסטוריה 
המקורות העתיקים ביותר הדנים בקאופרינג הם מהמאה ה-6. באותה תקופה התקדמו שבטים גרמאניים לדרום גרמניה והקימו את העיירה על הלך. הבכור בשבט נקרא כנראה Kufo, והסיום -ing של השם מציין את המקור הגרמני. עם הזמן צצו שמות המקומות Kiviringin, Kiviringen, Chuferingen, Kuferingen ו-Kofringen.

האזכור המתועד הראשון של העיירה קאופרינג מתוארך לשנת 1033. באותה תקופה רכש המנזר הבנדיקטיני Benediktbeuern אחוזה בעיירה.

 ימי הביניים 
בימי הביניים הייתה קאופרינג בבעלות בית ולף. הדוכס הבווארי ולף החמישי מת בשנת 1120 בטירת קאופרינג, שאורוותיה ליד הכנסייה. נציג המשפחה, היינריך האריה, שהקים את מינכן והרס את גשר פרייזינגר איסר, העביר את תוואי הזלצשטראסה מקאופרינג במעלה הנהר, מה שהוביל להופעתה של העיירה השכנה לנדסברג אם לך. כתוצאה מכך, טירת קאופרינג איבדה את חשיבותה. התפתחותה של העיירה הואטה עקב העברת דרך המלח.

 המאה ה-19 
הקמת מסילת הברזל ב-1872 הביאה לעלייה בהתפתחות הקהילה. קו הרכבת לא עבר דרך עיר המחוז השכנה, מה שהפך את קאופרינג לתחנת רכבת חשובה. נפגשים שם המסלולים מינכן-בוכלו (Buchloe), בובינגן-קאופרינג וקאופרינג-לנדסברג אם לך.

 המאה ה-20 
ב-1944, לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, נבנה סביב לנדסברג וקאופרינג מתחם מחנה הלוויין קאופרינג ובו אחד עשר מחנות I עד XI, מה שהפך אותו למתחם מחנות הריכוז הגדול ביותר ברייך הגרמני. מחנות הלוויין של מחנה הריכוז נשאו את השם "קאופרינג". ב-18 ביוני 1944 הגיע המשלוח הראשון עם 1,000 אסירים ממחנה אושוויץ למחנה המשנה קאופרינג השלישי. במסגרת פרויקט החימוש "רינגלטאוב" היו אמורים אסירי מחנות הריכוז לבנות שלושה בונקרים תת-קרקעיים ענקיים לייצור מטוס הקרב מסרשמיט Me 262. עד 9 במרץ 1945, כומר מחנה הריכוז לוקסמבורג ז'ול יוסט רשם 28,838 אסירים יהודים במחנות הלוויין. בגלל הלינה הבלתי אנושית, רעב, קור, מחלות כמו טיפוס וניצול באמצעות השמדה באמצעות עבודה, כינו האסירים את מחנות הריכוז קאופרינג "משרפות קרות". עד סוף אוקטובר 1944 נשלחו מי שלא יכלו לעבוד עוד לאושוויץ ולתאי הגזים באושוויץ-בירקנאו. מנובמבר 1944 לא גורשו אסירי מחנה הלוויין קאופרינג אלא מתו במחנה. הגופות נקברו בקברי אחים באזור. בשלב האחרון של השואה, אסירי מחנות הריכוז הועברו לכיוון דכאו בצעדות מוות. הניצולים הנותרים שוחררו על ידי הצבא האמריקני ב-27 באפריל 1945. בקתות העפר והצריפים ששרדו בתת-מחנה קאופרינג VII - Erpfting הם אנדרטאות. שרידי רצפה וצינורות מעטים נותרו ממתחם מחנה קאופרינג.

לאחר תום מלחמת העולם השנייה הוקם מחנה פליטים גדול בין תחנת הרכבת למרכז העיר העתיקה. מסוף שנות ה-40 נבנה בו יישוב, ממנו יצאה נויקאופרינג (הידועה גם כקאופרינג-מערב) של היום.

 המאה ה-21 
ב-11 בספטמבר 2008, לרגל יום השנה ה-975, הוכרזה קאופרינג כעיר שוק על ידי ממשלת מדינת בוואריה.

 אוכלוסייה 
בין 1988 ל-2019, הקהילה גדלה מ-8,243 ל-10,251, כלומר ב-24.4%. נכון ל-22 בפברואר 2023 מנתה קאופרינג 10,428 תושבים.

מרכז|ממוזער|500x500 פיקסלים| החלק הישן של קאופרינג, מצפון מערב

 אנשים בולטים 

 אנדראס מקלר (נולד ב-1958), עורך גרמני

 קישורים חיצוניים 



 אנדרטת השואה האירופית - אגודת האזרחים "לנדסברג במאה ה-20" (אנגלית)
 אגודת האזרחים "לנדסברג במאה ה-20" - נוסדה ב-9 בנובמבר 1983 - פעילה מאז למעלה מ-30 שנה לזכר מחנה ריכוז השואה המקומי קאופרינג/לנדסברג
 אנדרטת השואה האירופית - אנסמבל אנדרטאות נגד גזענות וטוטליטריות במקום הפשע - בהנהלת הקרן האירופית להנצחת השואה

 הערות שוליים 

קטגוריה:גרמניה: ערים