הבחירות הכלליות בגרמניה הנאצית (מרץ 1933)

הבחירות הכלליות נערכו בגרמניה הנאצית ב-5 במרץ 1933, פחות מחודש וחצי לאחר עליית הנאצים לשלטון, ורק שישה ימים לאחר שרפת הרייכסטאג. לפני הבחירות הובילו האס אה והאס אס מסע אלימות רחב כנגד אנשי שמאל רבים, ובהם חברי המפלגה הקומוניסטית (KPD), האיגודים המקצועיים, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ומפלגת המרכז. אלו היו הבחירות הרב-מפלגתיות האחרונות בגרמניה המאוחדת עד בחירות 1990.

בחירות אלו היו השלישיות תוך פחות משנה (לאחר יולי ונובמבר 1932), ולאחר מינויו של היטלר לקנצלר. בבחירות עצמן "פיקחו" ארגונים נאצים על תהליך ההצבעה. בפרוסיה 50,000 חברי ה-SS, SA וקסדת הפלדה הצטוו על ידי הרמן גרינג לפקח על ההצבעות. בחירות נוספות נערכו בנובמבר 1933.

המפלגה הנאצית קיבלה קולות רבים נוספים בהשוואה לבחירות הקודמות, וזכתה לרוב ברייכסטאג, יחד עם שותפתה הקואליציונית מפלגת העם הלאומית הגרמנית (DNVP). זו הייתה הפעם הראשונה מאז 1930, שבה קואליציה שלטונית הצליחה לזכות ברוב פרלמנטרי. עם זאת, למרות טרור אלים כנגד היריבים, השיגו הנאצים רק 43.9 אחוזים מהקולות בכוחות עצמם.

אלו יהיו הבחירות האחרונות שהתקיימו בגרמניה עד לאחר מלחמת העולם השנייה. אף על פי שהחזיק באותה עת ברוב ברייכסטאג, היטלר רצה יותר. שבועיים לאחר הבחירות, הוא הצליח להעביר את חוק ההסמכה ב-23 במרץ בתמיכת כל המפלגות שאינן שמאלניות, מה שהעניק למעשה להיטלר סמכויות דיקטטוריות. בתוך חודשים אסרו הנאצים על פעילות כל המפלגות האחרות, והפכו את הרייכסטאג לבית מחוקקים "חותמת גומי", המורכב רק מנאצים ו"אורחים" פרו-נאצים.

הנאצים עלו לשלטון ב-30 בינואר, כאשר נשיא גרמניה פול פון הינדנבורג מינה את היטלר לקנצלר, והוביל בסופו של דבר לבחירות חדשות. היטלר פתח את מסע הבחירות שלו ביומו השני כקנצלר. הוא התחייב בנאום רדיו ארצי, להציל את האומה מפני השמאל, שאותו הגדיר כ"ניהיליסט פוליטית". בתחילת פברואר הנאצים החלו את מסע האלימות כנגד היריבים הפוטנציאליים שלהם. האס אה החל לתקוף את משרדי האיגודים המקצועיים והמפלגה הקומוניסטית (KPD), וכן את בתיהם של אנשי שמאל.

במחצית השנייה של פברואר, האלימות הורחבה גם לסוציאל-דמוקרטים. פעילים סוציאל-דמוקרטים הוכו ועיתונים התומכים במפלגה נסגרו. עשרים עיתונים של מפלגת המרכז הקתולית נסגרו אף הם באמצע באמצע פברואר. פקידי ממשל הידועים כתומכי מפלגת המרכז הודחו ממשרדיהם, והנאצים תקפו באלימות את ישיבות המפלגה בווסטפאליה. בסופו של דבר, רק המפלגה הנאצית ומפלגת העם הלאומית הגרמנית הורשו לנהל קמפיין ללא פגע.

שישה ימים לפני מועד הבחירות המתוכנן, הוצת הרייכסטאג. המעשה בוצע לכאורה על ידי הקומוניסט ההולנדי מרינוס ואן דר לובה. ההצתה פגעה במוניטין של ה-KPD ואיפשר להיטלר לשכנע את הינדנבורג להעביר את צו שריפת הרייכסטאג כצו חירום לפי סעיף 48 של חוקת ויימאר. חוק החירום הסיר חירויות אזרח רבות ואיפשר את מעצרו של ארנסט תלמאן ועוד כ-4,000 קומוניסטים.

אף על פי שהיטלר יכול היה לסגור לחלוטין את המפלגה הקומוניסטית, הוא בחר שלא לעשות זאת. הוא חשש מהתקוממות קומוניסטית אלימה במקרה שכזה, והוא גם האמין שהצבעה לקומוניסטים עלולה לגזול קולות מהסוציאל-דמוקרטים. במקום זאת, הוא בחר פשוט לאסור אלפי פעילים קומוניסטים. בתי המשפט והתובעים שעיינו את ה-KPD טרם 1933, הסכימו להגדיר את החברות ב-KPD כבגידה. כתוצאה מכך נאסרה פעילות המפלגה הקומוניסטית חלקית. במקביל, נמלטה הנהגת הסוציאל-דמוקרטים לפראג, וחברים רבים אחרים פעלו רק מהמחתרת.

 תוצאות 
+מפלגהקולות%מושביםשינויהמפלגה הנאצית17,277,18043.91%28892+המפלגה הסוציאל-דמוקרטית7,181,62918.25%1201-המפלגה הקומוניסטית4,848,05812.32%8119-מפלגת המרכז4,424,90511.25%733+מפלגת העם הלאומית הגרמנית3,136,7607.97%521+אחרים2,474,7996.29%3311-בסך הכל39,343,331100%64763+

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:בחירות פרלמנטריות בגרמניה
קטגוריה:1933 בגרמניה
קטגוריה:גרמניה הנאצית: ממשל