מה היא אישה?

מה היא אישה? (באנגלית: ?What Is a Woman) הוא סרט תיעודי מקוון אמריקאי משנת 2022 העוסק בנושאי מגדר וטרנסג'נדריות שמונחה על ידי הפרשן הפוליטי השמרני מאט וולש, הופץ על ידי The Daily Wire, ובוים על ידי ג'סטין פולק. הסרט מציג את וולש שואל מגוון אנשים "מה היא אישה?". וולש אמר שזה נעשה בניגוד ל"אידאולוגיה המגדרית".

הסרט הופץ למנויי האתר The Daily Wire ב-1 ביוני 2022, בתחילת חודש הגאווה. היו לו ביקורות מעורבות; גישתו של וולש זכתה לשבחים על ידי כמה פרשנים, אך אחרים תיארו אותה כטרנספובית. אקטיביסטים טרנסג'נדרים האשימו את וולש בניסיון להערים על אנשים כדי להשתתף בסרט בתואנות שווא, וחלק מהמרואיינות בסרט טענו שהוטעו בנוגע לטבעו. הסיבוב של וולש להקרנות הסרט בקמפוסים של קולג'ים עורר מחאות.

 תקציר 
הסרט מציג את וולש שואל את השאלה "מה היא אישה?" (ועוד שאלות הקשורות לנושא) למגוון אנשים, הכוללים פוליטיקאים, רופא ילדים, פרופסור ללימודי מגדר, פסיכיאטר, מטפלת לענייני התאמה מגדרית בנישואין ומשפחה, טרנסג'נדר המתנגד לטיפול הורמונלי להתאמה מגדרית לקטינים, מנתחת המתמחה בניתוח להתאמה מגדרית, אב לילד טרנסג'נדר בגיל 14 ואיש התקשורת, פסיכולוג וסופר ג'ורדן פיטרסון. וולש גם דן במונחים "ג'נדרקוויר" ו"טרנסג'נדריות" עם שבט המסאי בקניה וראיין גבר נודיסט וגבר הומוסקסואלי במהלך ביקורו בסן פרנסיסקו. הסרט דן בניתוחים לשינוי מין, חסמי הורמונים בגיל ההתבגרות, נוער טרנסג'נדרי וספורטאיות טרנסג'נדריות בספורט נשים.

בנוסף הסרט כולל נאום שנשא וולש בפגישה עם מועצת בתי הספר של מחוז לאודון בנושא המדיניות שתאפשר לתלמידים טרנסג'נדרים להשתמש בשם וכינוי הגוף המועדפים עליהם וכן לאפשר לתלמידים אלו להשתמש בשירותים וחדרי הלבשה של בית הספר אשר מתאימים לזהותם המגדרית. במהלך נאומו וולש אמר: "כולכם מתעללים בילדים. אתם מנצלים ילדים שקל להשפיע עליהם ומבצעים עליהם אינדוקטרינציה לתוך הכת המטורפת שלכם, כת שמחזיקה בתפיסות פנאטיות אבל אף אחת לא מופרעת כמו הרעיון שבנים הם בנות ובנות הן בנים".

בסוף הסרט, אשתו של וולש, אליסה, מגדירה אישה כ"נקבה אנושית בוגרת, שצריכה עזרה לפתוח את זה", בעודה מושיטה צנצנת אטומה לבעלה.

 הפקה 
ממוזער|מאט וולש, המגיש הראשי של הסרט
וולש אמר שהוא יצר הסרט כי הוא לא חשב שמישהו הצליח לענות על השאלה הנושאת את שמו לאחר ציוץ שלו ארבע שנים קודם לכן. לדברי וולש, במהלך ההפקה, "רוב האנשים שדיברנו איתם או לא רצו לדבר על הנושא או שנראו מבולבלים לגבי משהו פשוט כמו מהי אישה". כשנשאל איך הוא מגדיר אישה, וולש אמר "נקבה אנושית בוגרת" ו"הייתי נותן תשובה שזה ביולוגי, כי זו 100% התשובה". וולש ציין גם כי "אני חושב שאידאולוגיה מגדרית ניתנת לתבוסה כי היא אינה יכולה לעמוד במבחן כלל. ולכן כל מה שנדרש הוא שתהיה לנו קצת תעוזה, להסתכל על זה בפנים ולשאול כמה שאלות בסיסיות". וולש אמר שהוא רצה לדבר עם אנשים שהוא לא מסכים איתם כדי לקבל את התשובות אותן הוא חיפש.

בפברואר 2022, אלי ארליק, טרנסג'נדרית אקטיביסטית, טענה כי וולש הזמין עשרות אנשים להשתתף בסרט התיעודי בתואנות שווא. קטלונה אנריקז, פאלון פוקס ואישי ציבור טרנסג'נדרים נוספים אישרו את הנושא. וולש יצר קבוצה בשם "פרויקט אחדות המגדר" (The Gender Unity Project), שלדברי הפעילים ניסתה לפתות אותם להשתתף בסרט. חשבון הטוויטר והאתר של "פרויקט אחדות המגדר" הוסרו זמן קצר לאחר שההאשמות פורסמו. ארליק טענה שהיו לפחות 50 מרואיינים מגויסים נוספים, כולל נערה טרנסג'נדרית בת 14.

 הפצה 
ממוזער|פרסומת ביוטיוב לסרט עם הכותרת "הזמן לחשוף את השיגעון"
הסרט הופץ למנויי האתר The Daily Wire ב-1 ביוני 2022, במקביל לתחילתו של חודש הגאווה.

The Daily Wire אמר שהוא נפגע בהתקפת מניעת שירות (DDoS) במהלך הקרנת הבכורה. מאמר מאת The Daily Dot הטיל ספק בטענת ה-DDoS, וציין בעיות טכניות קודמות באתר.

ב-14 ביוני וולש הוציא לאור ספר וספר מוקלט בעל קריינות עצמית המבוססים על הסרט, בשם "What Is a Woman?: One Man's Journey to Answer the Question of a Generation", דרך DW Books, סניף ההוצאה לאור של The Daily Wire.

בספטמבר 2022, The Daily Dot דיווח כי אתר ניהול האירועים אוונטברייט  אסר למשתמשיו להשתמש בפלטפורמה שלו כדי להציג את הסרט, תוך ציון הפרות של הנחיות הקהילה שלו, הכולל איסור על תוכן המקדם שנאה בנוגע לנטייה מינית וזהות מגדרית. ב-7 בספטמבר וולש האשים את האתר בסירובו להקרנות מאז חודש יולי ואמר כי "זה לגמרי מגוחך ולא מוצדק לסווג את הסרט שלנו כ'דברי שטנה'". מעריצים רבים של וולש האשימו את אוונטברייט בצנזורה. וולש גם האשים את אוונטברייט בצביעות על כך שהתיר הקרנת תוכניות דראג המאפשרות לילדים להשתתף.

ב-13 באוקטובר 2022, כחלק מסיבוב ההקרנות שלו לסרט, וולש הקרין את הסרט באוניברסיטת יוסטון. המשטרה העריכה כי השתתפו 435 אנשים, עם 400 מפגינים (כולל פעילי זכויות טרנסים) ומפגיני-נגד מחוץ לאוניברסיטה. גם בהקרנתו של וולש באוניברסיטת ויסקונסין הופיעו מפגינים.

במאי 2023, The Daily Wire חתם על עסקת הפצה עם טוויטר. בתחילת יוני 2023, מנכ"ל The Daily Wire, ג'רמי בורינג, התלונן על כך שטוויטר ביטלה את עסקת הפצה וטען כי הסרט מודחק ומדוכא, דבר עליו הוא מתח ביקורת כהפרה של חופש הביטוי. הסרט וכמה אינטראקציות של משתמשים כגון תגובות הוגבלו עקב "תוכן רגיש", אבל מנכ"ל טוויטר אילון מאסק הסיר מאוחר יותר את כל ההגבלות ואף המליץ באופן אישי על הסרט כשהוא רושם ש"כל הורה חייב לצפות בזה". ראשי חטיבת האמון והבטיחות של טוויטר, אלה ארווין וא. ג'יי. בראון, עזבו את החברה באותו יום.

 תגובות 
במאי 2022, גבר טרנסג'נדר טען שוולש השתמש בסרט בתמונת טופלס מחשבון האינסטגרם שלו ללא רשותו. טוויטר סירבה לבקשה להוריד את הקדימון המכיל את התמונה.

ב-6 ביוני 2022, וולש טען שהוא קיבל איומי מוות ועירב את המשטרה לאחר פרסום הסרט.

הנציג הרפובליקני מבית הנבחרים של טקסס, מאט שפר, קידם את הסרט, ועודד את עוקביו בטוויטר "תשאלו את הסנטור או הנציג שלכם אם הם צפו".

ביולי 2023 טענו שלוש מהמרואיינות לסרט כי וולש הטעה אותם בנוגע לאופי הסרט, וכי דבריהם נערכו "באופן לא הוגן". אחת המרואיינות טענה כי לא הייתה מתראיינת לו הייתה יודעת את מטרתו האמיתית של וולש.

 ביקורות 
לפי איי. ג'יי. ארקרט מאתר "Science-Based Medicine", הסרט "פורסם באופן נרחב על ידי פרשנים, מדיה מסורתית ופלטפורמות מדיה חברתיות המתנגדים לטיפול התאמה מגדרית ובמיוחד לשימוש בכינויי-גוף, שירותים וחדרי הלבשה" התואמות לזהויות המגדריות של טרנסג'נדרים.

 חיוביות 
ריץ' לורי מ-National Review כתב שאמנם הוא צפה רק בקטעים של הסרט, אבל הם היו "מהפנטים ומטרידים ביותר". רוד דרהר מהמגזין "The American Conservative" טען שהסרט מראה שלוולש היה "האומץ לשאול את השאלות ולדרוש את התשובות" מברי שיחו. קיילי מק'גי וייט מדה וושינגטון אקזמינר אמרה כי הסרט חושף את "המאמץ למחוק את הזהות הנשית ואת האמת האובייקטיבית... הפוגעת באנשים, במשפחותיהם ובקהילות". ליאור ספיר מסיטי ג'ורנל השווה את הסרט לספרים וסרטים אחרים ש"מעוררים דרישה לרפורמה חברתית", כמו ספרו של ראלף ניידר "Unsafe at Any Speed", ואמר כי "בפועל התקשורת השמאל-מרכז התעלמה ממנו". קרול מרקוביץ' מהניו יורק פוסט שיבחה את הסרט על "חשיפת הטירוף של פרו-טרנס רדיקליים", וכינתה אותו "הצלבה בין הסרט התיעודי של מייקל מור 'רוג'ר ואני' מ-1989, שבו יוצר הסרט רדף אחרי מנכ"ל ג'נרל מוטורס רוג'ר סמית', לבין סרטי 'בוראט' שבהם סשה ברון כהן מגלם עיתונאי שוטה מקזחסטן שיוצר סרטים על התרבות אמריקאית". הסופר והעיתונאי מאט טייבי אמר כי וולש "מנסה ולא מצליח לגרום לאקטיביסטים טרנסים, אקדמאים ומומחים רפואיים להציע הגדרה של נשיות" ובכך הוא "חושף את קלונם של האינטלקטואלים הכי מטופשים באמריקה". הטרנסג'נדרית היוטיוברית והפרשנית הפוליטית בלייר וייט שיבחה את הסרט בהספקטייטור אוסטרליה.

דנטה ג'יימס מאתר הביקורות Film Threat נתן לו דירוג של 8 מתוך 10, וכינה אותו "צלילה עמוקה לתוך השיח של 'האם נשים טרנסיות הן נשים אמיתיות', וחשוב מכך, האם לביולוגיה יש כבר חשיבות". ג'יימס טען כי "הרבה מה שנקרא 'מבקרי קולנוע' בחרו לא לסקור את הסרט מחשש לתגובת נגד מקהילת הלהט"ב. אני רוצה להכריז על אנשים אלו כפחדנים".

לורה דודסוורת' מהמגזין The Critic טענה כי "הצלחתו [של הסרט] טמונה במרדף הנחוש שלו אחר התשובה לשאלה אחת", אך ביקרה אותו על כך שאינו "חוקר את משמעות המגדר ככל האפשר". דבי הייטון מהספקטייטור טענה שהסרט מציג את "הנאיביות של חטיבת הזהות המגדרית", אך אמרה כי "בעוד וולש מבקר את אידאולוגיית הזהות המגדרית, הוא לא הסביר מדוע רעיון כל כך ביזארי כבש את החברה". נינה פאואר מהמגזין Compact אמר כי "הסרט התיעודי מציג כתב אישום צורב ובלתי נשכח נגד האידאולוגיה המגדרית של ימינו, שאמורה לעורר פעולה בכל הקשת הפוליטית", אך הוסיפה כי "המסגור של וולש לא תמיד עושה צדק עם האפשרויות של ההסכמה חוצת המפלגות להגנת האישה, הגבר והמציאות". ג'ו ברטוש מ-Spiked כינה אותו "סרט תיעודי חובה לצפייה" ש"תופס רגע מוזר בזמן שבו פוליטיקאים, קלינאים ועולם התאגידים מקדמים בשמחה את השקר שבני אדם יכולים לשנות מין", עם זאת הוא מתח ביקורת על כך שהתעלם מתרומתן של פמיניסטיות שמתחו ביקורת על תנועת הטרנסג'נדריות, כולל הלן ג'ויס, קתלין סטוק, אביגייל שרייר וג'ניס ריימונד. כריסטיאן טוטו, מבקר קולנוע ותורם של The Daily Wire, כתב כי "השאלה הבסיסית של וולש מובילה לשאילתות גדולות ומטרידות יותר", אך אמר שהסרט "יכול להשתמש בכמה נתונים עובדתיים, יחד עם עוד מומחים" ואמפתיה כלפי טרנסג'נדרים.

קאי בורקהרדט מהעיתון הגרמני די ולט כינה את וולש "מייקל מור השמרן" ושיבח את הסרט על כך שהוא באופן יעיל מעורר את "המלחמה המגדרית" של אמריקה על ידי שאילת שאלות פשוטות לכאורה לאנשים המומחים כביכול בתחום, אשר אינם מסוגלים לענות.

 שליליות 
קלייר גופורת' מחברת המדיה הדיגיטלית The Daily Dot קראה לסרט טרנספובי וטענה כי "דו פרצופיות היא עיקר ביצירת סרט תיעודי זה". ג'ון קנדל הוקינס מקאונטרפאנץ' כינה את הסרט "עוד טיפשות שמרנית", והגיע למסקנה כי הוא "רק מוסיף לרעש הלבן הבלתי פוסק שאנחנו לא יכולים להימלט ממנו ולא מוסיף דבר לאנושיות שלנו. הסרט לא שווה צפייה, אבל המצג שווא שלו ראוי לציון". מלקולם האריס מ-Intelligencer (אתר אינטרנט של המגזין ניו יורק) טען כי הסרט הוא חלק מ"קמפיין ה'רק שואל שאלות' האנטי-טרנס המסוכן של הימין", וסיכם בכך ש"התוכנית עובדת: נראה שלחודש הגאווה של השנה יהיה ספירת נפגעים. אם וולש ודומיו יצליחו, בשנה הבאה תהיה אף גבוהה יותר. הם מתחננים לזה". ניית'ן ג'יי רובינסון מהמגזין הפרוגרסיבי Current Affairs טען שהסרט מציג "בורות שמרנית" ומתייחס ל"דעות קדומות אכזריות וטיפשיות ... כ'שכל ישר'", וסיכם בכך ש"להפריך את דברים אלו זה קל", אבל ש"תעמולה חלקלקה כמו 'מה היא אישה?' תגרום נזק אמיתי לאנשים טרנסים, ולמרות שבדרך כלל אני מחשיב צנזורה כדבר המביא לתוצאה הפוכה מהמטרה הרצויה, אנחנו לא צריכים להמעיט בערך הרעלנות של סרט כמו זה". קייטי קאדואה מגוקר סברה כי "עבור וולש ושומרי גבולות המגדר אחרים, נשים טרנסיות מהוות סיכון לקונטמינציה. הן מואשמות בהסתננות לא רק לאזורים פיזיים של נשים כמו שירותים וחדרי הלבשה, אלא גם למרחב הרעיוני הנקי של הקטגוריה 'אישה': הן, לפי ההיגיון הטרנספובי הזה, גברים שטוענים במרמה שהם נשים". מואיז מנדז השני מהרולינג סטון כינה את הסרט טרנספובי וטען שהוא מייצג "אידאולוגיה מהותנית". מנדז מתח ביקורת על חברות מדיה חברתית על כך שאפשרו ל-The Daily Wire להציג פרסומות של הסרט בפלטפורמות שלהן, ואמר כי "הקלות שבה The Daily Wire רשאים לקדם את הפרויקט הזה באמצעות פרסומות בפלטפורמות מרובות, מעידה על סדרי העדיפויות של חברות המדיה החברתית במהלך חודש הגאווה - או בכל חודש".

איי. ג'יי. ארקרט מאתר "Science-Based Medicine" קראה לסרט "כמו סרטי תעמולה האנטי-מדעיים המחופשים לסרט תיעודי כמו סרט האנטי-חיסונים 'Vaxxed' או הסרט האנטי-אבולוציוני 'Expelled: No Intelligence Allowed', וסרטים כאלה נוטים להיות כלי העברת מסרים רבי עוצמה". וסיכמה כי "וולש בבירור לא התכוון לחפש בכנות תשובות לשאלה מביכה, גם אם הן מורכבות. במקום זאת, הוא התחיל עם מסקנה ואז חיפש מקורות שיתמכו במסקנה הזו, לא משנה עד כמה המקור מפוקפק, מה שהופך את סרט זה לתרגיל לא בחיפוש אחר אמת כנה אלא הסקה מונעת (motivated reasoning)".

ארין רוק מהמגזין האינטרנטי LGBTQ Nation כינתה את הסרט "פרופגנדה" ש"מלא בשקרים טרנספוביים", והוסיפה כי "וולש מצייר תמונה מפחידה של ילדים מרוטשים ואנשי מקצוע מבולבלים - של אידאולוגיה לא מוסרית המאיימת על אורח החיים הנוצרי המערבי", וכי הוא "מספק תחמושת לאלה המבקשים למנוע מאנשים טרנסג'נדרים גישה לשירותי בריאות מותאמים ומצילי חיים". גוונדולין אן סמית', מייסדת שותפה של יום הזיכרון הטרנסג'נדרי, טענה כי "הנקודה של הסרט, כמובן, נועדה לצייר טרנסג'נדרים וכאלה שתומכים בנו כהזויים, טיפשים, או שניהם יחדיו", וסיכמה ש"אנשים כמו וולש רוצים לצייר אותנו כמפלצות ולא כאנשים". אלי ארליק, אמרה לרולינג סטון כי "כדי להאמין במה שיש בו [בסרט התיעודי] צריך שנאה פנטסטית כלפי טרנסים" ושזה מראה על "חוסר מחריד במחקר על הקהילה הטרנסית".

דימיטריאה וויינוב (Dimitrije Vojnov) מרדיו וטלוויזיה של סרביה אמר שוולש יכול להפוך למקבילו של הימין האמריקני למייקל מור, ומוטה באותה מידה. סשה סטון מהאתר Awards Daily אמרה כי הסרט התיעודי הוא "פחות או יותר פרופיל של מאט וולש" ש"משקף את השנה האחרונה שלו בשאלת השאלה 'מה היא אישה' לפעילים, שכן כנראה זה דבר שקשה להסביר אותו".

 מעורבות 
ג'ניפר גרהאם מ-Deseret News אמרה כי וולש "אולי מטריל את כולנו עם הסרט", אבל ש"יכול להיות שהוא שואל את השאלה שהופכת את מלחמת התרבות". ג'ייסון וייטלוק מ-Blaze Media כינה את הסרט "נהדר" וסיומו "מתוחכם", אך ביקר אותו על כך שלא הזכיר את אלוהים או את הנצרות, ואמר כי "הוא נלחם מלחמה רוחנית במונחים חילוניים" וכי "לפני שאנו עונים 'מה היא אישה', עלינו ללמוד מחדש את המשמעות של להיות נוצרי". אדם זיבו מהעיתון הקנדי "נשיונל פוסט" שיבח את הסרט על "חשיפת אבסורד אקטיביסטי", אך אמר שהוא "בסופו של דבר נכשל" מכיוון ש"וולש נראה מעוניין יותר בללכוד רגעי 'תפסתי אותך' עם המרואיינים שלו. זוראן יאנקוביץ׳ מהמגזין הסרבי Vreme שיבח אותו על כך שפעל כ"קונטרפונקט משלים" לסרטים שבצד השני של הוויכוח הלהט"בי ושיבח את אופן ההגשה של וולש, אבל גם טען שזה היה "במהותו עבודה תעמולתית".

 ראו גם 
 ג'וני הניבתן – ספר ילדים שנכתב על ידי וולש המשווה בין היות טרנסג'נדר להזדהות כניבתן.
 כשהארי הפך לסאלי – ספר ביקורתי על התנועה הטרנסג'נדרית המודרנית מאת הפילוסוף השמרני ראיין טי. אנדרסון.

 קישורים חיצוניים 

15x15 פיקסליםמה היא אישה? באתר Rotten Tometoes (באנגלית)

ביקורות
 מאט וולש: מהי אישה. דוקומנטרי באתר רוטר.נט
 הבעיה של האידאולוגיה המערבית בתפיסת האישה מאת אברהם סתיו, באתר מקור ראשון


 הערות שוליים 

קטגוריה:סרטי להט"ב אמריקאיים
קטגוריה:סרטי להט"ב תיעודיים