אל-עמאדיה

אל-עמאדיה (מערבית: العمادية; בכורדית: ئامێدی, אַמֶדִי; בארמית: ܥܡܝܕܝܐ, עָמֵידִיָא) היא עיירה במחוז דהוכ שבחבל כורדיסטן העיראקית האוטונומי. היא בנויה על הר שולחן בעמק הנהר הזב הגדול. העיירה נמצאת 10 קילומטרים מהגבול הטורקי בגובה 1400 מטרים מעל גובה פני הים. אל-עמאדיה ידועה בכמות הנשרים הגדולה המקננים במצוקי הר השולחן.

 אטימולוגיה 
על פי אבן אל-את'יר, השם אל-עמאדיה הוא על שמו של עימאד אל-דין זנגי שבנה במקום מבצר בשנת 1142. תיאוריה נוספת היא שהשם נקרא על שמו של עמאד א-דוולה , מייסד פרובינציית פארס האירנית אך תיאוריה זו פחות סבירה.

לדברי פרופסור ג'פרי שוכמן, עימאד אל-דאולה הוא ממוצא חורי (קוקז) או מממלכת אררט שבצפון מסופוטמיה/טורקיה.

 היסטוריה 
מתקופת הברונזה הקדומה ועד שנכבשה ונשלטתה על ידי הממלכה החורית מיתני במאה ה-16 לפני הספירה, אזור אל-עמאדיה היה חלק מממלכת כורדה  והוא היה מיושב כולו על ידי אוכלוסייה תת שמית  עמים מהקווקז שחיו בצפון מסופוטמיה (ארם נהריים). בתקופת שלטון האימפריה המיטאנית תושבי אזור זה היו ידועים בשם צוברים.

לאחר נפילת האימפריה המיטאנית, אל-עמאדיה נכבשה על ידי אשורנאסירפאל הראשון מאשור במאה ה-11 לפני הספירה שנלחם בבני נאירי וברזני. לאחר נפילת האימפריה האשורית, עבר אזור אל-עמאדיה לשליטתה של ממלכת מדי. כשההיסטוריון והסופר היווני מחניכי סוקרטס קסנופון עבר באזור במאה הרביעית לפני הספירה, הוא התייחס לתושביו כאל בני ממלכת מדי. מאוחר יותר אזור אל-עמאדיה שולב באימפריה האחמנית תחת השם מדיה מגנה. תחת שלטון האימפריה הפרתית, אזור אל-עמאדיה היה חלק ממחוז ברצ'ן (ברזן). בסופו של דבר היא הפכה לחלק בלתי נפרד מהאימפריה הסאסאנית במחוז אדיאבנה עד שנכבשה על ידי המוסלמים בשנת 640, לאחר שהביסו את הכורדים בתיכרית, מוסול וסחרזור.

תחת הכיבוש המוסלמי, במשך כמה מאות שנים, לאחר גירוש הח'ליפים מבגדד במאה ה-7, שלט באל-עמאדיה פאשא ממשפחת עבאס המלכותית, שנחשבה לאחת המשפחות העשירות באזור.

אל-עמאדיה הייתה מקום הולדתו של משיח השקר, דוד אלרואי (פעל בסביבות 1160). בשנת 1163, על פי "עמק הבכא" של ההיסטוריון והרופא יוסף הכהן הרופא, מנתה האוכלוסייה היהודית כאלף משפחות וסחרה בעפצים להכנת דיו סת"ם. אלרואי הוביל מרד כנגד מושל העיירה אך ככל הנראה הובס ונהרג תוך כדי המרידה. ההיסטוריון היהודי הספרדי ר' שלמה אבן וירגה (1450–1525) הציג את הקהילה היהודית של אל-עמאדיה בתקופתו של אלרוי כעשירה, מסופקת ושביעת רצון.

אל-עמאדיה היה מקום מושבה של אמירות באדינאן  האוטונומית למחצה, שנמשכה בין 1376 ל-1843. באל-עמאדיה ישנן חורבות של בית הספר קובהאן שנוסד במהלך שלטונו של הסולטן חוסיין וואלי מבאדינאן (1534–1576) לספירה ללימוד מדעי האסלאם. בעיירה יש גם חורבות של בית כנסת וקבר המיוחס לנביא יחזקאל  וכנסייה. באזור שמסביב לעיירה ישנן עוד שתי כנסיות הנחשבות החשובות ביותר בצפון עיראק. אחד מהסמלים של העיירה הוא המסגד הגדול של אל-עמאדיה . המינרט שלו מתנשא לגובה של 33 מטרים. המסגד הוקם לראשונה במאה ה-12 והוא העתיק והגדול באזור.“ذو الكفل” يجمع المسلمين والمسيحيين واليهود في العمادية العراقية. Kitabat. Retrieved January 11, 2018.

בשנת 1760, הדומיניקני לאופולדו סולדיני ועמיתו מאוריציו גרזוני ייסדו באל-עמאדיה את המיסיון של כורדיסטן. גרזוני חי בעיירה ארבע עשרה שנים וחיבר מילון איטלקי-כורדי ודקדוק של 4,600 מילים. המילון מהווה יצירת מפתח משום שהוא מייצג את המחקר הראשון של הדקדוק והשפה הכורדית; מסיבה זו, גרזוני מכונה לעיתים קרובות "אבי הכורדולוגיה".P.G. Bobone, A. Mengozzi and M. Tosco (eds.). Loquentes linguis. Linguistic and Oriental Studies in Honour of Fabrizio A. Pennacchietti. Wiesbaden: Harrassowitz, 2006. p. 293. 

בשנת 1907 מנתה אוכלוסיית העיירה 6,000 תושבים, מתוכם 2,500 כורדים, 1,900 יהודים ו-1,600 קתולים אשורים. בכל האזור חיים כ־11,000 תושבים.

בין השנים 1989–1991 צבא עיראק ניסה לכבוש את אל-עמאדיה ולהרוס אותה. העיירה ניצלה כתוצאה ממלחמת המפרץ והקמת האזור האוטונומי הכורדי.Sandrine Alexie, " ", Proceedings of the AGCCPF-PACA symposium ,2008

 אקלים 
באל-עמאדיה האקלים הוא אקלים ים תיכוני (סיווג אקלים Köppen :Csa) עם קיץ חם וחורף קריר ורטוב. בהיותה העיירה הצפונית ביותר בעיראק, היא גם העיירה עם האקלים המתון ביותר במדינה. שלג יורד מדי פעם בחורף.

 ראו גם 
 אשורים
 כורדיסטן העיראקית
 קהילת יהודי עמדיה

קישורים חיצוניים


 אל-עמאדיה, באתר the kurdish project
 אל-עמאדיה, הנופים והתרבות שלה

הערות שוליים

קטגוריה:כורדיסטן העיראקית: ערים