בישופות ליבק

הנסיכות-בישופות של ליבק (בגרמנית: Hochstift Lübeck; Fürstbistum Lübeck; Bistum Lübeck) הייתה נסיכות כנסייתית של האימפריה הרומית הקדושה עד 1803. במקור נשלטה על ידי בישופים קתולים, לאחר 1586 היא נשלטה על ידי מנהלים ובישופים מבית הולשטיין-גוטורפ הפרוטסטנטי של בית אולדנבורג. הנסיכים-הבישופים ישבו והצביעו על ספסל הכנסייה של מועצת הנסיכים השליטים של הדיאט הקיסרי.

אין לבלבל בין הנסיכות-בישופות של ליבק, שהייתה ישות מדינית, לבין הדיוקסיה של ליבק, כלומר המחוז שהיה כפוף לבישוף בחלוקה הכנסייתית הפנימית, שהתפרשה על שטח רחב יותר מהנסיכות.

 היסטוריה 
ימין|ממוזער| שטח הנסיך-בישוף של ליבק
הדיוקסיה המקורית נוסדה בערך בשנת 970 על ידי הקיסר אוטו הראשון במרקיזות בילונג באולדנבורג בהולשטיין (אלדינבורג או שטאריגרד), בירתו לשעבר של שבט ואגרים הפגאני. אולדנבורג הייתה אז דיוקסיה כפופה לארכיבישופות ברמן, ותפקידה היה להמיר את דתם של שבט אובוטריטים לנצרות. עם זאת, במהלך מרד הסלאבים ב-983, הוואגרים התנערו מעליונות הקיסרות ובשנת 1038, נאסר על הבישופים להיכנס לתחומי הדיוקסיה. בשנת 1052 פוצלו הדיוקסיות רצבורג ושוורין מאולדנבורג ולא מונה בישוף חדש לאחר 1066.

לאחר שהרוזן הסקסוני היינריך מבאדווידה ערך מסע בארצות ואגריה ממזרח ל-Limes Saxoniae בשנים 1138/1139, מונה בישוף חדש לאולדנבורג, ויסלינוס, בשנת 1149. הדוכס  היינריך הארי מסקסוניה העביר את מושב הדיוקסיה מאולדנבורג לליבק ב-1160. כאשר דוכסות סקסוניה פורקה עם הדחתו של היינריך ב-1180, קיבלה הבישופות מעמד של מדינה אימפריאלית. מחלוקות פרצו לאחר שהעיר ליבק זכתה לעצמאות אימפריאלית ב-1226, וכיוון ששטח המדינה התרכז סביב אויטין, הפכה העיר ב-1309 למושב הבישופים.
ימין|ממוזער|225x225 פיקסלים| קתדרלת ליבק .
הבישופות לא ניסתה להילחם ברפורמציה הפרוטסטנטית. בשנת 1531 העיר החופשית ליבק, בהשפעת יוהנס בוגנהאגן, הפכה לפרוטסטנטית, דבר שהקשה עוד יותר על קיום עבודת כמרים קתוליים בחלק של דיוקסיית ליבק שהיה תחת שליטת העיר. ובשנת 1535 אימצו מועצת הקתדרלה של ליבק ולאחר מכן כל שטחי הדיוקסיה את הווידוי הלותרני. הנסיך-הבישוף נבחר על ידי המועצה, ומאז 1586, כל המנהלים של הנסיכות-בישופות היו מענף הולשטיין-גוטורפ של בית אולדנבורג. לאחר שלום וסטפאליה ב-1648, ליבק הייתה אחת משתי נסיכויות-בישופויות פרוטסטנטיות בלבד באימפריה (יחד עם אוסנבריק, שאותה הנהיגו לסירוגין בישופים פרוטסטנטים וקתולים).

 נסיכות ואזור ליבק 
עם חילון הרייך בשנת 1803, הנסיכות-בישופות עברה חילון. היא הפכה לנסיכות ליבק וניתנה לדוכסות אולדנבורג, שכן הנסיך-הבישוף האחרון (פטר הראשון מהולשטיין-גוטורפ) היה גם יורש העצר של אולדנבורג. בשנת 1803 כללה הנסיכות 9.5 מיילים רבועים גרמניים עם 22,000 תושבים. בירתה הייתה אויטין.
שמאל|ממוזער|96x96 פיקסלים| הסמל של נסיכות ליבק נכון ל-1829.
בין השנים 1810 ו-1814 סופחה הנסיכות לצרפת כחלק מ, לפני שהוחזרה לדוכסות אולדנבורג. דוכסות אולדנבורג, שנקראה על שם בירתה אולדנבורג באולדנבורג, חלקה אפוא את שמה עם העיירה אולדנבורג בהולשטיין, מקום מושב הבישוף המקורי, רק במקרה.
ימין|ממוזער| המובלעות של אולדנבורג: נסיכות ליבק משנת 1868 (למעלה) ונסיכות בירקנפלד (למטה).
לאחר מלחמת אוסטריה–פרוסיה ב-1867 הורחבה הנסיכות על ידי הנחלה ההולשטיינית לשעבר של אהרנבוק, כפיצוי על תביעות ירושה של בית אולדנבורג להולשטיין. לאחר שאולדנבורג הפכה לרפובליקה ב-1918, האזור נותר מובלעת של המדינה החופשית אולדנבורג שנקראת כיום אזור ליבק.
שמאל|ממוזער|87x87 פיקסלים| סמל של מחוז יוטין.
בשנת 1937 הוכלל האזור בפרובינציית שלזוויג-הולשטיין הפרוסית על ידי פריסה טריטוריאלית מחדש על פי חוק המבורג רבתי. מחוז ליבק הפך אז למחוז אויטין, אשר אוחד עם מחוז אולדנבורג השכן בהולשטיין ליצירת המחוז החדש של מזרח הולשטיין ב-1970.

הכנסייה הלותרנית, שכללה מאז הרפורמציה הפרוטסטנטית את רוב התושבים, נותרה ישות נפרדת, בשם "הכנסייה הלותרנית האוונגליסטית של מחוז אולדנבורג", בהנהגת פרובסט או בישוף באויטין, הכנסיות המקומיות השכנות לכנסייה הלותרנית האוונגליסטית החדשה של אלביה הצפונית ב-1977.

 גאוגרפיה 
המדינה כללה שטח של ; מכיוון שהעיר הקיסרית ליבק לא שולבה, העיר היחידה שלה הייתה אויטין.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

ליבק, בישופות