דמנה

דמנה הייתה עיר מקראית בשבט זבולון, אשר ניתנה לבני מררי הלויים, והיא אחת מארבעים ושמונה ערי הלויים, ערים בארץ ישראל שעם ישראל נצטווה בתורה להעניק ללויים ולכהנים.

העיר דמנה מוזכרת בתנ"ך בספר יהושע כא, לה: , שם מתבהר כי היא אחת מערי הלויים.

דמנה הייתה כנראה מרכזה של בקעת בית נטופה, בקעה בגליל התחתון, ושימשה כמרכז אדמיניסטרציה באזור.

 שם העיר 
חוקרים רבים טוענים כי דמנה היא בעצם שיבוש של שם העיר "רמון" (או "רמונו", "רמונה"), ושהיא למעשה מקבילתה של דמנה בספר דברי הימים א'. בעקבות כך הם סבורים כי זו גם הכוונה לעיר רמונו המוזכרת בתנ"ך בספר דברי הימים: .

 הערות שוליים 

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:ערי לויים