לודים

לוּדִים (בדברי הימים הכתיב הוא: לוּדִיים) היה עם, שהיה בנו של מצרים, שהוא נכדו של חם ונינו של נח.

המקראות מתייחסים אליהם כאל "מושכי קשת", ולפיכך שימשו שכירים בצבא מצרים.

 זיהוי 
בנבואות ירמיהו ויחזקאל מוזכרים הלודים כסמוכים לכוש ופוט, שכניהם של מצרים, אך ישעיהו מזכיר אותם כסמוכים אל תרשיש ופול ואל תובל ויוון.

יהושע מאיר גרינץ שיער, על פי האמור בספר ישעיהו ובמקורות קדומים נוספים, שהלודים ישבו תחילה בחוף אנטוליה, ולאחר זמן נדחקו בימי פולשים יוונים לפנים הארץ.

 בספרות הרבנית 
התרגומים הארמים תרגמו: נִיוְטָאֵי. וכנראה כונתם ליושבי החוף שעל יד הנילוס בסבניס.

רב סעדיה גאון תרגם "אלתנסיין" כלומר יושבי תוניסיה.

בבראשית רבה מובא כי הכתיב בעל ה-י' הכפולה בא לרמז על כך שהיו יורדי ים (לוד ים).

אודות הלודים המוזכרים בגמרא רש"י מפרשמסכת שבת י' ע"א.: "לודים, אומה שקורין קנילינשכנראה הנוסחא האמיתית היא קיניליב"ש. ואוכלי אדם הן והם רעבתנין". הגמ' מציינת כי היו אנשים חסרי כל שמכרו עצמם לאומה זו בתקווה שמישהו יפדה אותםתלמוד בבלי, גיטין, מו:-מז..

 הערות שוליים 

קטגוריה:בני חם