כרים חלף

כרים חלף (בערבית: كريم خلف; 1937 – 30 במרץ 1985) היה עורך דין ופוליטיקאי פלסטיני, שכיהן כראש עיריית רמאללה בשנים 1972–1982. חלף נפצע קשה בפיגוע של המחתרת היהודית ב-1980.

 ראשית חייו וקריירה 
חלף נולד למשפחה פלסטינית נוצרית עשירה מרמאללה. אביו, חנא חלף, היה איש עסקים שהיגר לארצות הברית ב-1921 ועבד בה מספר שנים לפני שחזר בסופו של דבר לרמאללה. חלף למד באוניברסיטת קהיר במצרים, שם קיבל תואר במשפטים, לאחר מכאן עבד כפרקליט המחוזי ברמאללה. במאי 1972 נבחר לראש עיריית רמאללה, לאחר שראש העיר הקודם, נדים אל־זארו, הודח בידי ישראל. עם בחירתו פעל למען הקמת אוניברסיטה בעיר. אחר כך היה חבר הנהלת אוניברסיטת ביר זית.

חלף אימץ עמדות מתונות במידה רבה בנוגע לישראל ואף נפגש עם משה דיין בביקור במועצת העירייה; הוא תמך במדיניות של אי שיתוף פעולה עם הכיבוש הצבאי של הגדה המערבית, אך היה בין פקידי הציבור הפלסטינים הראשונים שדגלו בפתרון שלום של שתי מדינות. בשנותיו הראשונות כראש עיר, חלף לא שש להתמודד עם יאסר ערפאת ועם הארגון לשחרור פלסטין. עם זאת, כאשר עמד בפני בחירה מחדש ב-1976, החל להיווצר פיצול בין פוליטיקאים תומכי ומתנגדי אש"ף בעיריות הפלסטיניות. בשלב זה החל חלף לתאם מגעים עם אש"ף ולקדם את הארגון ככלי הטוב ביותר של הפלסטינים למשא ומתן לשלום. בין השאר סירב להשתתף במשלחת ירדנית לוועידת ז'נבה, בטענה שאש"ף הוא המיצג את הפלסטינים. שינוי גישה זה אפשר לחלף לזכות בקדנציה שנייה; בשנה שבה פקידים רבים בגדה המערבית הודחו מתפקידם על כך שלא תמכו כראוי בערפאת ובמטרותיו. הוא זכה בקדנציה שלישית ב-1980.

בשנת 1978 היה בין מייסדי הוועדה להכוונה לאומית, ועדה של מנהיגים פלסטינים שהוקמה במטרה להיאבק באמצעים פוליטיים נגד תוכנית האוטונומיה של הסכמי קמפ דייוויד.

עם הקמת המנהל האזרחי בסוף 1979, סירב חלף לשתף אתו פעולה.

 ניסיון התנקשות 
ב-2 במאי 1980 נרצחו בחברון שישה תלמידי ישיבה ישראלים על ידי חמושים פלסטינים. המחתרת היהודית, שקמה באותה עת החליטה לנקום את מותם. במאי הטמינה הקבוצה מטעני נפץ בכלי רכב השייכים לכמה מנהיגים פלסטינים בולטים, כולל רכב הקדילאק סדאן של חלף. מהמטענים נפצעו קשה בסאם א-שכעה, ראש עיריית שכם, וחלף. שניהם אושפזו במצב אנוש, והאירוע גרם לכך ששכעה איבד את שתי רגליו. חלף איבד את רגלו הימנית בפיגוע. הוא הועבר לארצות הברית לטיפול רפואי, הוא חזר לרמאללה לאחר כחצי שנה, והשתמש בתותבת ובמקל הליכה למשך שארית חייו. ישראל התירה לו לחזור לתפקיד ראש העירייה אך נאסר עליו לעסוק בפעילות פוליטית.

השב"כ פתח בחקירת הפיגועים, אך המחתרת היהודית לא התגלתה במשך כמה שנים. שלושה מחברי המחתרת היהודית נידונו למאסר עולם והיתר לעונשים של שבע שנות מאסר ומטה. הנשיא חיים הרצוג נתן לרובם לבסוף חנינה או קיצר את עונשם.

 הדחה מתפקיד ומותו 
במרץ 1982 הדיחה ממשלת ישראל את חלף מתפקידו כראש העירייה, בשל סירובו לשתף פעולה עם הממשל הצבאי בגדה המערבית ובשל פעילותו בוועדה להכוונה לאומית שפעילותה נאסרה על ידי ישראל. נאסר עליו לעזוב את הגדה, הוא הוגלה לבית החורף שלו ביריחו והוחלף במושל צבאי ישראלי. אחר כך היה חבר המועצה המרכזית הפלסטינית כנציג השטחים.

חלאף מת מהתקף לב ב-1985.

 ראו גם
 פלסטינים נוצרים
 ההתנקשות בראשי הערים הפלסטינים

קישורים חיצוניים


  - ריאיון עם כרים חלף


הערות שוליים

קטגוריה:נוצרים פלסטינים
קטגוריה:ראשי עיריית רמאללה
קטגוריה:נפגעי התנקשויות
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1935
קטגוריה:נפטרים ב-1985