דוכסות לימבורג

דוכסות לימבורג (בגרמנית: Herzogtum Limburg) או לימבורג (בגרמנית: Limburg) הייתה נחלה אימפריאלית של האימפריה הרומית הקדושה. חלק גדול משטחה של הדוכסות נמצא היום בתוך מחוז ליאז', בלגיה, עם מובלעת קטנה בעיריית Voeren, במחוז לימבורג. העיר הראשית שלה הייתה לימבורג-סור-וסדרה, במחוז ליאז' של היום.

הדוכסות התפתחה מרוזנות שהוקמה לראשונה תחת לורד זוטר מבית ארדן-לוקסמבורג, פרידריך. הוא וממשיכיו בנו וככל הנראה קראו לעיר המבוצרת שעל שמה נקראו הרוזנות, ואחר כך הדוכסות. למרות היותו בן צעיר, לפרידריך הייתה קריירה מצליחה והוא גם הפך לדוכס לותרינגיה התחתונה בשנת 1046.See Kupper p.612, including footnote 18. השליטה על אזור זה לא הייתה קשורה במקור אוטומטית להחזקת תואר דוכסי ("הרצוג" בגרמנית, "הרטוג" בהולנדית), ועל אותו תואר התמודדו בסופו של דבר גם רוזני בראבנט, מה שהוביל להמצאת שני תארים דוכסיים חדשים: בראבנט ולימבורג.

הכחדת הענף של נכדו של פרידריך, היינריך, ב-1283 עוררה את מלחמת הירושה של לימבורג, ולאחר מכן שלטו בלימבורג דוכסי בראבנט באיחוד אישי, ולבסוף קובצו יחד עם שטחי "אוברמאס" של בראבנט הגובלים בה (כולל דאלהם, ולקנבורג ו-'s-Hertogenrade), לחלק משבעה-עשר המחוזות של ארצות השפלה הבורגונדיות. בניגוד לחלקים אחרים במחוז זה, אדמות הדוכסות נשארו בשלמותן בתוך ארצות השפלה הדרומיות, בשליטה הבסבורגית, לאחר הפילוגים שנגרמו על ידי מלחמת שמונים השנים ומלחמת הירושה הספרדית. אולם לבסוף, לאחר מהפכת בראבנט הכושלת ב-1789, הדוכסות פורקה עם הכיבוש על ידי חיילי המהפכה הצרפתית ב-1793. אדמות אלו אוחדו מחדש בתוך בלגיה המודרנית רק לאחר מלחמת העולם הראשונה.

הדוכסות הייתה רב לשונית, בהיותה המקום בו ניבים הולנדיים, צרפתיים וגרמניים גובלים זה בזה ומתקיימים במקביל בקיצוניות הגאוגרפית שלהם, הן כיום והן בימי הביניים. גבולותיה הצפוניים והמזרחיים הם הגבולות המשוערים של מדינת בלגיה המודרנית עם הולנד וגרמניה, ב"טריפוינט" שלהן. החלק המזרחי, הכולל את אויפן, הוא הבירה המנהלית והחלק הצפוני ביותר של הקהילה המודרנית דוברת הגרמנית של בלגיה. הדוכסות כללה גם את החלק העיקרי של Pays de Herve, המפורסם בגבינה הרכה בעלת הריח החריף הידועה בשם Limburger או Herve.

 גאוגרפיה 
שטחה של המדינה היה ממוקם בארצות השפלה בין נהר מאס (Maas) במערב והעיר הקיסרית אאכן במזרח. אדמות אלה יצרו לורדות גדולה מאוד בשליטת באלן על התוואי בין המרכזים האימפריאליים החשובים של ליאז' ואאכן. הם שימשו בעיקר לציד, ועדיין לא התפתחו במיוחד לחקלאות. פרידריך בחר גבעה טבעית בצומת דרכים חשובה שכונתה כנראה "היימרסברך" או הברמון, ובנה שם את מקום המגורים החדש שלו בשנת 1030 לערך.Kupper, p.617. קופר הציע שהשם החדש של המקום הזה, לימבורג, נלקח משמה של המבצר של שושלת סליאנית השלטת, שבאותה תקופה נתנו את רכושם כדי להפוך למנזר לימבורג.

הערים החשובות ביותר בדוכסות בסופו של דבר היו לימבורג, הבירה, ואופן. האחוזות של לימבורג חולקו בדרך כלל לחמישה מחוזות משפטיים (Hochbänke):
ימין|ממוזער|חלקים אדמיניסטרטיביים בסיסיים עד המהפכה הצרפתית, כולל ספרימונט המנותק.
 האחוזה המקורית של Baelen בדרום מזרח עם העיר המבוצרת לימבורג, וגם Eupen, ו-Welkenraedt;
 Herve בדרום מערב עם Dison, Thimister וקלרמונט.
 מונטזן (היום חלק מ-Plombières) בצפון-מערב עם קלמיס, מורסנט וטאובן;
 Walhorn בצפון מזרח עם Eynatten, Hauset, Lontzen;
 המובלעת הדרום-מערבית של ספרימונט, מוקפת בבישופות לייז'.

הטריטוריה של לימבורג יצרה טלאים מורכבים עם אלה של בישופות לייז', שבסיסה ממערב, נסיכות שטאבלוט-מלמדי מדרום, ורוזנות לוקסמבורג, מדרום. במזרח השכנה העיקרית הייתה דוכסות ייליך הריינית. מצפון היו הלורדויות הקטנים יותר כמו סלנאקן, ו-וויטם והאדנות של דלהם ורולדוך ('הרטוגנראד), היום במחוז ההולנדי לימבורג, שהגיעו לשליטת בראבנט וכונו בהקשר זה "שטח אוברמאס", או אפילו לימבורג. בצפון מזרח הייתה העיר הקיסרית אאכן.

מבחינה לשונית לימבורג הייתה ממוקמת על הגבול של הגרמנית עם אירופה הרומנית. בעוד שבמחוזות הצפוניים והמזרחיים דיברו דיאלקטים לימבורגיים וריפואריים, החלק הדרום מערבי סביב הרווה נשלט על ידי ולונית.

 היסטוריה 
ממוזער|"ארצות אוברמאס" מימי הביניים ודוכסות לימבורג שהיו ברשותם בימי הביניים על ידי דוכסי בראבנט. יחד הם היוו מחוז אחד בשבעה-עשר המחוזות, המכונה לפעמים לימבורג. הקווים הכהים הם גבולות מודרניים.
הטריטוריה של דוכסות לימבורג הוקמה במאה ה-11 סביב העיירה לימבורג בוולוניה של היום. בערך בשנת 1020, הדוכס פרידריך מלורן התחתונה, צאצא של הרוזן פלטין ויגריק מלותרינגיה, הקים את טירת לימבורג על גדות נהר הווסדר. נחלותיו כללו אז את המחוזות של באלן (עם לימבורג), הרווה, מונטזן (מאז 1975 חלק מפלומבייר), וולהורן והמובלעת הדרום-מערבית של ספרימונט. יורשו בסופו של דבר של פרידריך (כנראה נכד) היה היינריך, אם כי ביניהם היה הרוזן אודון, שבערך בשנת 1065 כונה גם "רוזן לימבורג". (התחתן עם בתו של פרידריך, והיה אביו של היינריך).Jean-Louis Kupper (2007) Les origines du duché de Limbourg-sur-Vesdre", Revue belge de Philologie et d'Histoire Année 85-3-4 pp. 609-637 

היינריך גם טען לתואר הדוכסות של פרידריך, אשר הוכר לבסוף על ידי הקיסר היינריך הרביעי ב-1101. דוכסות לימבורג, כמו רוב בלגיה המודרנית, הייתה במקור בתוך דוכסות לורן התחתית. במשך זמן מה, ללורן התחתית היה תואר דוכס משלה. מדוכסות זו שאבה דוכסות לימבורג את מעמדה הדוכסי (כמו גם דוכסות בראבנט, בתביעה תחרותית לירושה). משמעות הדבר היא שמלורן התחתית הגיעו שתי דוכסות, זו של ברבנט וזו של לימבורג, והתואר דוכס לותייר, שעדיין הוחזק בידי בראבנט, בוטל בסופו של דבר. כאשר התמודד על כבוד הדוכס מלורן, נוצר התואר "דוכס לימבורג", שקיבל אישור מהקיסר פרידריך ברברוסה ב-1165.

עלייתה של שושלת לימבורג נמשכה, כאשר הדוכס ולרן השלישי בשנת 1214 הפך לרוזן לוקסמבורג על ידי נישואים עם היורשת ארמסינד ובנו היינריך הרביעי בשנת 1225 הפך לרוזן של ברג כבעלה של היורשת אירמגרד.
ממוזער|שני המחוזות המודרניים הנקראים לימבורג ליד הדוכסות מימי הביניים ששניהם נקראים על שמם. החפיפה הקטנה היא Teuven ו-Remersdaal, במזרח Voeren, חלק מלימבורג הבלגית המודרנית מאז 1977.
אולם, עם מותו של בנו של היינריך ולרן הרביעי ב-1279, והותיר רק יורשת אחת אירמגארד, שנישאה לרוזן רגינלד הראשון מגולדר אך מת ללא ילדים ב-1283, פרצה מלחמת הירושה של לימבורג. הדוכס מבראבנט ניצח בקרב האחרון על וורינגן בשנת 1288, ובכך השיג את השליטה בדוכסות לימבורג בהסכמת רודולף הראשון, מלך גרמניה. למרות שהיא חלקה את גורלה של בראבנט, לימבורג נותרה מדינה אימפריאלית נפרדת, שבשנת 1404 עברה מג'ואנה מבראבנט לאנטואן מוואלואה, בנו של הדוכס הבורגונדי פיליפ הנועז. יחד עם הנדוניה הבורגונדית של מארי העשירה, היא הורישה לבעלה מקסימיליאן הראשון מבית הבסבורג האוסטרי ב-1482. בשילוב עם "לנדן ואן אוברמאס" (האדמות שמעבר למז: דאלהם, הרצוגנרט וואלקנבורג) ומאסטריכט, הפכה הדוכסות לאחת משבעה-עשר המחוזות שהוחזקו על ידי ההבסבורגים בתוך החוג הבורגונדי שהוקם ב-1512. ערים משמעותיות בלימבורג עצמה היו Herve, Montzen, Lontzen, Eupen, Baelen ו-Esneux.

לאחר התפטרותו של הקיסר קרל החמישי בשנת 1556, עברו ארצות השפלה הבורגונדיות לבנו פליפה השני, מלך ספרד. הצעדים של מועצת הצרות שיושם על ידי המושל החמור של פיליפ, הדוכס מאלבה, הציתו את מלחמת שמונים השנים, שהסתיימה בשלום וסטפאליה ב-1648. אזור המכונה לימבורג של המדינות, המורכב מחלקים מאוברמאס (אך לא חלק מדוכסות לימבורג עצמה), נמסר לרפובליקה ההולנדית. בשנת 1661 הסכימו ההולנדים והספרדים על חלוקה מחדש של מחוז דאלהם. דוכסות לימבורג עצמה נותרה בלתי מחולקת תחת השלטון ההבסבורגי הספרדי כחלק מדרום הולנד, ועברה להבסבורגים האוסטרים במסגרת הסכם אוטרכט ב-1713.

כאשר האזור נכבש על ידי הצרפתים ב-1794, התפרקה הדוכסות האוסטרית לימבורג עצמה ושולבה במחוז אורת'ה, בעוד שרוב אדמות אוברמאס הפכו לחלק מהמחוז Meuse-Inférieure, שהיא הבסיס של בלגיה כיום ומחוז לימבורג ההולנדי. לאחר תבוסת האימפריה הצרפתית, החלק המזרחי, דובר הגרמנית של אדמות הדוכסות נמסר לפרוסיה בקונגרס וינה יחד עם כמה טריטוריות נוספות לאורך מה שהוא היום הגבול הבלגי-גרמני, אך לאחר מלחמת העולם הראשונה, אדמות אלה הפכו לבלגיות, ומאחדות מחדש את החלקים המקוריים של הדוכסות הישנה.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

לימבורג