ארווין גווידו קולבנהייר

אֶרְוִין גְוִידוֹ קוֹלְבֶּנְהַיֶר (בגרמנית: Erwin Guido Kolbenheyer; 30 בדצמבר 1878 – 12 באפריל 1962) היה סופר, משורר ומחזאי אוסטרי. מאוחר יותר, כשהתבסס בגרמניה, הוא השתייך לקבוצת סופרים שכללה אנשים כמו , , ,  ו, שכולם תמכו בנאציזם. הוא היה מועמד לפרס נובל לספרות חמש פעמים.

תחילת חייו
קולבנהייר היה פולקסדויטשה מהחלק ההונגרי של האימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא למד בבית ספר בבודפשט לפני שהמשיך את לימודיו בקרלסבאד ובווינה. קולבנהייר למד פילוסופיה, פסיכולוגיה וזואולוגיה באוניברסיטת וינה וקיבל את הדוקטורט שלו בשנת 1905. הוא הפך לפרילנסר והגיע להתמחות ברומנים היסטוריים שהתאפיינו בקיבעון שלהם עם נושאים גרמניים. ב-1908 פרסם את "אמור דאי" (Amor Dei), רומן על חייו והגותו של הפילוסוף היהודי-הולנדי ברוך שפינוזה, שפרסם את קולבנהייר. קולבנהייר פרסם אנתולוגיה של שיריו תחת הכותרת Der Dornbusch brennt (כלומר הסנה הבוער) בשנת 1922. בין השנים 1917 ל-1925 הוא כתב את יצירותיו המפורסמות ביותר, טרילוגיית רומנים על פאראצלסוס. בספרים אלה חקר קולבנהייר את התפיסות של תנועת הפולקיזם שרווחו באותה תקופה על ידי הצגת הגיבור שלו כארכיטיפ של  הנאבק נגד ניוון גזעי וחוסר מוסריות. בשנת 1929 הוא פרסם את "Heroische Leidenschaften" (כלומר תשוקות הרואיות), דרמה על האסטרונום האיטלקי ג'ורדנו ברונו. לאחר שהתיישב בקרב , התגבשו עמדותיו הימניות של קולבנהייר והוא החל להקדים רעיונות רבים של הנאציזם, בעיקר בעבודה התאורטית שלו Die Bauhütte ("צריף הבנייה", 1925), שניבאה התרחקות מהמסורת היהודית-נוצרית כמקור של הישועה הגרמנית. יצירה זו זוהתה כאחת ההשפעות העיקריות על הספר "המיתוס של המאה העשרים" של אלפרד רוזנברג. במילותיו של קולבנהייר עצמו הנמען של ספרו "Bauhütte" הוא "המצפון הפילוסופי... של הגזע הלבן" שאותו רצה לעורר. מתנגד חריף לפוליטיקה השמאלנית, הוא הצטרף ל בפרישה מ ב-1931 בשל מה שהוא ראה כתמיכתה בפעילותם של היינריך מאן ואלפרד דבלין.

נאציזם
הוא המשיך לכתוב תחת הנאצים, כולל לשבח את אדולף היטלר בשיר ולהגן על שרפת ספרים בגרמניה הנאצית, כמו גם לכתוב רומנים מלחמתיים פרו-נאציים כמו Karlsbader Novellen 1786 (רומנים של קרלסבאד 1786; 1935) ו-Das Gottgelobte Herz ("הלב המבורך על ידי אלוהים" 1938). Das Gottgelobte Herz הוא רומן על הנזירה הדומיניקנית . ואכן, כוכבו דרך תחת הנאצים משום שהספרות שלו התאימה לתפיסת עולמם. הוא היה אחד ממספר סופרים שנוספו ל לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933 על חשבון אנשים כמו פרנץ ורפל, לודוויג פולדה ויעקב וסרמן, שאף אחד מהם לא היה שותף לתפיסת העולם (weltanschauung) הנאצית.

מחזהו Gregor und Heinrich (גרגוריוס והיינריך) משנת 1934, הנוגע להיינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והאפיפיור גרגוריוס השביעי, היה דוגמה לעמדתו הפרו-נאצית כשהקדיש אותה ל"רוח הגרמנית בתהליך החייאה". כפרס על מעמדו הרם תחת הנאצים הוא היה אחד משישה סופרים שנכללו ב'רשימה א' או 'רשימת מחונני האל', הידועה בשם רשימת המבורכים, שקיבלו פטורים משירות צבאי בשל יוקרתם. הוא גם זכה בפרס גתה ב-1937. ב-1940 פרסם את האנתולוגיה Vox humana (בלטינית: "קול אנושי") והפך לחבר במפלגה הנאצית.

לאחר מלחמת העולם השנייה
על קולבנהייר נאסר לכתוב במשך חמש שנים לאחר תום מלחמת העולם השנייה. ב-1948 נדון קולבנהייר לעבודת-פרך ולהחרמת רכושו ונאסר פרסום ספריו, אך ב-1950 התקבל ערעורו. מבסיסו בגרמניה המערבית המשיך קולבנהייר לפרסם רומנים שהיו במידה רבה באותה רוח לאומנית כמו יצירותיו הקודמות. הוא גם הפך לתורם קבוע בכתב העת  של הימין הקיצוני, .

קישורים חיצוניים

Newspaper clippings about Erwin Guido Kolbenheyer in the 20th Century Press Archives of the ZBW

הערות שוליים

קטגוריה:סופרים נאצים
קטגוריה:הונגרים ממוצא גרמני
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1878
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1962
קטגוריה:זוכי פרס גתה