ארץ המוזיקה

ארץ המוזיקה (באנגלית: Music Land) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות", אשר הופץ בשנת 1935.

 עלילה 
הסרט מתחיל בהצגה של מפת ארץ המוזיקה, לפני התקרבות כדי להציג את ארץ המוזיקה, ממלכה ענקית עם נושאי מוזיקה קלאסית שבה הנסיכה (כינור מאונש) משתעממת מריקודים סלוניים איטיים ומתגנבת החוצה.

מעבר לים נמצא אי הג'אז, ממלכה ענקית בנושא ג'אז עם מוזיקת ג'אז לוהטת וריקודים, אבל הנסיך (סקסופון אלט) מתעניין בה בקושי. ומתגנב החוצה, הוא מבחין בנסיכה מעבר לים בעזרת קלרינט המשמש כטלסקופ, ומתאהב בה מיד. הוא נוסע במהירות על פני הים בסירה העשויה מקסילופון כדי לפגוש אותה.

הפלירטוט שלהם נקטע כאשר אמה של הנסיכה (צ'לו) שולחת את השומרים שלה לנעול את הנסיך בכלא מטרונום. כדי להימלט מהמצוקה הזו, הוא כותב פתק לעזרה (הלחן של "שיר האסירים") ומעביר אותו לציפור, שמביאה אותו לאביו (סקסופון בריטון), שמעלה את קריאת הקרב - גרסת ג'אז של המנגינה הצבאית "אספה".

אי הג'אז פורס את הלהקה המרובה שלו כארטילריה, ומפציץ רבע מארץ המוזיקה בתווים מוזיקליים נפיצים למספר ג'אז/סווינג. ארץ המוזיקה מחזירה אש באמצעות צינורות עוגב המסתובבים לתותחים, משגרים ומיירטים קולות מוזיקליים רועשים וזועמים במיוחד לפזמונים של "דהרת הוולקירות" של ריכרד וגנר.

הנסיכה מתערבת כדי לעצור את המלחמה על ידי הנפת דגל הכניעה, אך נופלת לים כאשר תו סימפוני פוגע בסירה שלה. הנסיך נאבק כדי להימלט מתאו, אך פתק נפץ מסייע לו בכך שהוא נוחת לידו ומפוצץ אותו, והוא ממהר להציל אותה, אך בסופו של דבר גם הוא נאבק. שני ההורים רואים מה קורה ומפסיקים במהירות את האש כדי לחלץ את ילדיהם. כשהם סוף סוף מצילים את ילדיהם, הם מפרידים אותם אחד מהשני ומתחילים לנעוץ מבטים זועמים זה בזה, המלך מתחיל להתחבב על המלכה, והם מחליטים לעשות שלום באמצעות לחיצת יד. הסיפור מסתיים בשמחה עם חתונה זוגית, בין הנסיך והנסיכה, לבין המלך והמלכה, בראשות שר קונטרבס, כאשר אזרחי שתי הארצות רוקדים על גשר ההרמוניה החדש שנבנה וקשת בענן עם תווים מוזיקליים על פניו מופיעים בשמים בזמן שארץ המוזיקה בונה את עצמה מחדש.

 הפקה 
בניסיון לגשר על הפער בין מוזיקה קלאסית לג'אז, הסרט כולל מוזיקה מתוך הסימפוניה השלישית של בטהובן ו"דהרת הוולקירות" של וגנר, כמו גם מנגינות קלאסיות פופולריות, ג'אז וכו'. הסרט אינו מכיל דיבור ממשי, אלא הדמויות מתקשרות באמצעות צלילים מוזיקליים, כאשר כל אחד "מדבר" באמצעות שימוש בצליל של הכלי המסוים עליו הם מבוססים.

לפי לאונרד מלטין, מקורו של סיפור הסרט בדילמה המוזיקלית האמיתית של החברה האמריקאית; כמה אנשים בשנות ה-30 ראו בג'אז את סוף הציוויליזציה, בדומה לאופן שבו חלק מההורים נוטים להיות מבולבלים מתחומי העניין המוזיקליים של ילדיהם. אגב, אביו של נסיך הסקסופון הוא קריקטורה מונפשת של "מלך הג'אז", פול וייטמן.

הסרט נערך לפרק של עולמו המופלא של דיסני בשם "טוט, שריקה, פלאנק ובום" (אחרי הסרט הקצר משנת 1953) ב-1959 עם מוזיקה וקריינות מחודשת של פרופסור ינשוף (ביל תומפסון), והוצג ב"סרטי ההנפשה של וולט דיסני מהדורת זהב מוגבלת 2: מפעל החלומות של דיסני" (1985), "המיטב של דיסני: 50 שנות קסם" (1991), "שירי סימפוניות טיפשיות" (2001) ו"מאחורי הקלעים של הסרט 'פינוקיו': ללא חוטים" (2009). מאז, הפרק של עולמו המופלא של דיסני, "טוט, שריקה, פלאנק ובום" והגרסה המחודשת שלו לסרט המונפש, נשכחו מזמן.

בתערוכה של "כמה מהשימושים בעלי ההשראה והבלתי נשכחת ביותר של מוזיקה קלאסית בהנפשה", הסרט הוקרן בשלמותו ב-"מה נשמע האופרה, דוק? – הנפשה ומוזיקה קלאסית" כחלק מ"חגיגת ההנפשה של מרק דייוויס" בהנחיית האקדמיה האמריקאית לקולנוע בתיאטרון סמואל גולדווין בבוורלי הילס במאי 2010.

 הכרה 
האוסטין כרוניקל כותב כי בתור אחד הסרטים המוקדמים מבין הסרטים בסדרת סימפוניות טיפשיות, "ארץ המוזיקה היא מקום רצוף מתח, כאשר ים המחלוקת שוכן בין אי הג'אז לארץ המוזיקה", ושהפעולה היא בקושי דרמטית כמו הסרט "להציל את טוראי ריאן". יצוין כי "זוהי הצצה ראשונה, גם להיבט קריטי של הנפשת דוממים: כיצד להשתמש בפרטים המבניים של אובייקט - יתד הכוונון בצ'לו, הפיה בסקסופון - בצורה הטובה ביותר."

במילון הסרטים של ג'ורג'ס סדול ופיטר מוריס, מוצע שלסרט יש "טווח יוצא דופן של עיצוב גרפי ושימוש דמיוני בסאונד".

 מדיה ביתית 
הסרט הופץ מספר פעמים ב-VHS, בפעם הראשונה ב-1985 ב"וולט דיסני סרטי הנפשה קלאסיים: מהדורת זהב מוגבלת 2 - מפעל החלומות של דיסני: 1933-1938 וב"וולט דיסני מיני-קלאסיקה: פטר והזאב".

מאוחר יותר הוא יצא שלוש פעמים ב-DVD. הפעם הראשונה בשנת 2000 כסרט בונוס ב"הבה לי מוזיקה", ב-4 בדצמבר 2001 ב"אוצרות וולט דיסני: סימפוניות טיפשיות - הקלאסיקות המוזיקליות המצוירות ההיסטוריות" ובשנת 2005 ב"סרט המצויר הקלאסי של וולט דיסני: כרך 6 - כיף מוזיקה קיצוני".

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:סימפוניות טיפשיות