קלוטילדה (ספינת עבדים)

מעורבות ארצות הברית בסחר העבדים האטלנטי נאסרה על ידי הקונגרס באמצעות החוק האוסר על יבוא עבדים שנחקק ב-2 במרץ 1807 (החל ב-1 בינואר 1808), אך הנוהג נמשך באופן בלתי חוקי, במיוחד באמצעות סוחרי עבדים שהתבססו בניו יורק בשנות ה-50. ותחילת 1860. במקרה של "הקלוטילדה", נותני החסות של המסע היו בעלי הון בדרום ותכננו לקנות אפריקאים בממלכת דהומיי (בנין של היום). לאחר ההפלגה, הספינה נשרפה והוטבעה במפרץ מובייל בניסיון להשמיד את הראיות.

לאחר מלחמת האזרחים ייסדו קודג'ו קאזולה לואיס ועוד שלושים ואחד אנשים עבדים לשעבר, את אפריקה טאון צפונית למובייל, אלבמה. אליהם הצטרפו אפריקאים נוספים ויצרו קהילה שהמשיכה לתרגל רבות מהמסורות המערב אפריקאיות ושפת היורובה שלהם במשך עשרות שנים.

קודג'ו לואיס, דובר הקהילה, חי עד 1935 והיה אחד הניצולים האחרונים מ"הקלוטילדה". רדושי שבויה נוספת על "הקלוטילדה", נמכרה לבעל מטעים במחוז דאלאס, אלבמה, שם נודעה גם בשם סאלי סמית'. היא נישאה, ילדה בת, והתגוררה עד 1937 בבוג צ'יטו. זמן רב חשבו שהיא הייתה השורדת האחרונה מ"הקלוטילדה". מחקר שפורסם ב-2020 הצביע על כך ששורדת אחרת, מתילדה מק'קר, חיה עד 1940.

כ-100 צאצאים של האנשים המשועבדים שהובאו על ידי "הקלוטילדה" עדיין חיים באפריקה טאון, ואחרים נמצאים ברחבי המדינה. לאחר מלחמת העולם השנייה סופחה השכונה על ידי העיר מובייל. פסל זיכרון של לואיס הוצב מול הכנסייה ההיסטורית של בכנסייה הבפטיסטית המאוחדת. הרובע ההיסטורי של אפריקה טאון נרשם ברשימה הלאומית של מקומות היסטוריים ב-2012. במאי 2019, הוועדה ההיסטורית של אלבמה הודיעה ששרידי ספינה שנמצאו לאורך נהר מובייל, ליד האי 12 מייל ומצפון לדלתא של מפרץ מובייל, אושרו כ"קלוטילדה'". אתר ההריסות היה רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בשנת 2021.

 היסטוריה 
הסקונר 'קלוטילדה", בפיקודו של קפטן ויליאם פוסטר שנשאה של 124 אפריקאים עבדים שנשבו,The southerner. volume, July 14, 1860, Image 2 הגיעה למובייל ביי, אלבמה, ביולי 1860.Sandra E. Garcia and Matthew Haag, "Descendants' Stories of a Slave Ship Drew Doubts. Now Some See Validation", New York Times, 26 January 2018; accessed 26 January 2018 קפטן פוסטר עבד עבור טימותי מאהר, בעל "מספנות מובייל", שהיה אדם עשיר וקפטן ספינת קיטור, שב-1855Ben Raines, "Wreck found by reporter may be last American slave ship, archaeologists say", AL.com, 25 January 2018; accessed 26 January 2018. Quote: "...the ship's license and the captain's journal make clear that Clotilda is correct." (as the name) או 1856"Last Slaver from U.S. to Africa. A.D. 1860": Capt. William Foster, Journal of Clotilda, 1860, Mobile Public Library Digital Collections; accessed 28 January 2018 בנה את "קלוטילדה", סקונר דו-תורני . ארוך עם קרן של  וגוף מצופה נחושת, המיועד לסחר בעץ.

למאהר נודע ששבטים ממערב אפריקה נמצאים במלחמה וכי מלך דהומיי (כיום בנין ) היה מוכן למכור שבויי אויב כעבדים. כוחות הצבא של מלך דהומיי פשטו על קהילות בפנים הארץ, והביאו שבויים לשוק העבדים הגדול בנמל הוידה."AfricaTown, USA", Local Legacies, 2000, Library of Congress; accessed 28 January 2018

ב-4 במרץ 1860, הפליג פוסטר ממובייל עם צוות של 12, כשהוא נושא 9,000 דולר בזהב כדי לרכוש אפריקאים. הוא הגיע לווידה ב-15 במאי 1860, שם הכין את הספינה כדי שתוכל לשאת אפריקאים, תוך שימוש בחומרים שהעביר. הוא הציע לקנות 125 אפריקאים בווידה תמורת 100 דולר כל אחד. העבדים היו משבט "טארקבר", שנלקחו בפשיטה ליד טמאלה בגאנה של היום. מחקר שנעשה במאה ה-21 מצביע על כך שהם היו למעשה אנשי טקפה, קבוצה של אנשי יורובה מפנים הארץ של ניגריה של ימינו.

פוסטר תיאר את פגישתו עם נסיך אפריקאי. הוא נלקח לחצר המלך, וחזה במנהגים דתיים. פוסטר כתב ביומנו ב-1860, "לאחר שניהלנו עניינים עם הנסיך בהסכמה, הלכנו למחסן שבו היו במאסר ארבעת אלפים שבויים במצב של עירום שממנו נתנו לי חירות לבחור מאה עשרים וחמישה עבדים. הוא המשיך וכתב "... התחלתי לקחת על עצמו מטען של כושים, והצלחתי להעלות על הסיפון מאה ועשרה."

כשהם התקרבו לארצות הברית, הם הסוו את הסקונר על ידי הורדת "משטחי המפרשיות והתורן העליון".

ביומנו רשם פוסטר שהוא עגן עם "הקלוטילדה'" ב-9 ביולי ליד פוינט אוף פינס בגרנד ביי, מיסיסיפי (הכוונה כנראה ל-Point Aux Pins בגרנד ביי באלבמה). הוא נסע בכרכרה למובייל כדי להיפגש עם מאהר. מחשש להאשמות פליליות, קפטן פוסטר הביא את הסקונר לנמל מובייל בלילה וגרר אותה במעלה נהר ספניש לנהר אלבמה באי Twelve Mile. הוא העביר את השבויים האפריקאים לספינת קיטור ואז שרף את ה"קלוטילדה" לפני שהטביע אותה. הוא שילם לצוות ואמר להם לחזור צפונה.

השבויים האפריקאים חולקו בעיקר לתומכים הפיננסיים של מיזם "קלוטילדה", כאשר טימותי מאהר קיבל 30 שבויים, כולל קודג'ו (המכונה קודג'ו) לואיס, המכונה "קוסולה" או "קאזולה'. למרות ההיררכיה הגזעית של הדרום העמוק, האפריקאים מ"הקלוטילדה" לא יכלו להירשם כעבדים באופן חוקי מכיוון שהם הוברחו פנימה; עם זאת, התייחסו אליהם כאל מטלטלין. חלק מהשבויים נמכרו למקומות רחוקים יותר, כולל רדושי (שנודע מאוחר יותר גם בשם סאלי סמית') ואדם שנודע מאוחר יותר בשם ויליאם או בילי, לו היא נאלצה להינשא על סיפון הספינה. הם נמכרו לוושינגטון סמית', בעל מטעים ממחוז דאלאס, אלבמה.

בשנת 1861, הממשל הפדרלי העמיד לדין את מהאר ופוסטר במובייל בגין יבוא עבדים בלתי חוקי, אך התיק נדחה בשל היעדר ראיות מהספינה או המניפסט שלה, ואולי בגלל פרוץ מלחמת האזרחים.

מכיוון שקפטן פוסטר דיווח שהוא שרף והטביע את "קלוטילדה" בדלתא מצפון למפרץ מובייל, נמשכו חיפושים ארכאולוגיים עד המאה ה-21 אחר שרידיה. כמה שברים גלויים כונו על ידי המקומיים ספינת העבדים. הריסות מ"הקלוטילדה" נמצאו לכאורה בשנת 2018, אך הוועדה ההיסטורית של אלבמה שללה את הממצאים בגלל "הבדלים עיקריים בין שני כלי השיט", והיעדר לכאורה של נזק אש. במאי 2019, הוועדה ההיסטורית של אלבמה הודיעה שהשרידים סוף סוף נמצאו על ידי החוקר בן ריינס, והראתה "ראיות פיזיות ומשפטיות [המצביעות בעוצמה על כך שמדובר בקלוטילדה".

 אפריקה טאון 
האפריקאים מ"הקלוטילדה" שוחררו למעשה בסוף מלחמת האזרחים. כמו בני חורין רבים, ויליאם ורדושי נשארו עם בתם במטע בבוג צ'יטו והמשיכו לעבוד שם.

רבים מאנשיו לשעבר המשועבדים של מאהר חזרו לעיירה מגזין פוינט, ולקרקעות בבעלותו של מאהר על הדלתא של נהר המובייל-טנסו ממש צפונית למוביל ובגדה המערבית של נהר המובייל. הם הקימו את הקהילה אפריקאטאון, ומשכו אפריקאים ממקומות אחרים להצטרף אליהם לקהילה העצמאית. הם אימצו חוקים קהילתיים המבוססים בעיקר על מנהגי שבט הטקפה, ובחרו מנהיגים, תוך שמירה על השימוש בשפת היורובה ובמסורות התרבותיות שלהם עד שנות ה-50.

ילדים שנולדו בקהילה החלו ללמוד אנגלית, תחילה בכנסייה, ולאחר מכן בבתי ספר שנוסדו בסוף המאה התשע-עשרה. קודג'ו לואיס חי עד 1935 ונחשב זמן רב שהוא השורד האחרון מ"הקלוטילדה". בשנת 2019, מחקר חדש קבע כי רדושי (סאלי סמית') גרה עד 1937 בבוג צ'יטו, ולכן היא נחשבה לשורדת האחרונה. אבל ב-2020 הוכרז שמתילדה מק'קר שרדה עד 1940, אז מתה בסלמה, אלבמה.

קהילת אפריקאטאון גדלה ל-12,000 תושבים כאשר תעשייה חדשה משכה עובדים לנהר העליון, כולל מפעלי נייר שנבנו לאחר מלחמת העולם השנייה. אבל עם סגירת מבני תעשייה ואובדן מקומות עבודה, האוכלוסייה ירדה לכ-2,000 בתחילת המאה העשרים ואחת. בתקופה שלאחר המלחמה, האזור נקלט ברובו בשכונה של מובייל, שחלקה בעיירה השכנה פריצ'רד. בשנת 2012 הוכר הרובע ההיסטורי של אפריקאטאון ונרשם במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. גם בית הקברות שלהם רשום.

 מציאת השרידים 
ב-24 בינואר 2018, הכתב בן ריינס טען שגילה את שברי "הקלוטילדה'" בדלתא התחתית של נהר מובייל-טנסו, כמה קילומטרים צפונית לעיר מובייל. בשפל, שנגרם על ידי מערכת סערה שיצרה את סופת השלגים של צפון אמריקה בינואר 2018, הותירו חלקים של שרידי הספינה גלויים מעל הבוץ. בהתבסס על סקירתם המוקדמת, צוות של ארכאולוגים אמר, "בהתבסס על ממדי ההריסות ותכולתו... השרידים היו ככל הנראה אלו של ספינת העבדים". אנשים באפריקה טאון החלו לדון במה שצריך לעשות עם ההריסות אם מדובר ב"קלוטילדה", וכיצד ניתן לספר את הסיפור שלהם.

ב-5 במרץ 2018, ריינס דיווח כי השרידים שגילה לא הייתה ככל הנראה "הקלוטילדה". חוקרים הגיעו למסקנה שהשרידים נראים "פשוט גדולים מדי, עם חלק ניכר מוסתר מתחת לבוץ ומים עמוקים".

כמה שבועות לאחר מכן, ריינס וצוות מאוניברסיטת דרום מיסיסיפי חזרו לנהר וביצעו את הסקר הראשון של קטע האי 12 מייל של נהר מובייל. שבוע לאחר מכן, ריינס ומונטי גרהאם, ראש מדעי הים באוניברסיטת דרום מיסיסיפי, חקרו כמה מ-11 השרידים שזוהו בסקר, יחד עם ג'ו טרנר וצוות מחנות הצלילה התת-מימית וורקס. הקואורדינטות ונתוני הסקר שותפו עם הוועדה ההיסטורית של אלבמה, ששכרה את חברת "Search Inc", כדי לאמת את הממצאים. התגלית נשמרה בסוד במשך שנה, עד להשלמת תהליך האימות.

ב-22 במאי 2019, הוועדה ההיסטורית של אלבמה הודיעה כי נמצאו שברי '"הקלוטילדה".

 ייצוג בתקשורת 
 "Descendant" (בעברית: "הספינה האחרונה"), סרט תיעודי שמתאר את קהילת אפריקאטאון כיום, כולל אי השוויון הסביבתי והחברתי שעדיין קיימים לאחר 160 שנה, וההשפעה שהייתה למציאת ה"קלוטילדה" ב-2019 על האזור. הופק על ידי נטפליקס, הוקרן בבכורה בפסטיבל סאנדנס 2022.
 צוות חדשות מקומי של טלוויזיה ניידת הפיק תוכנית, "AfricaTown, ארצות הברית", על היישוב ותולדותיו.
 בשנת 2018 יצא לאור ספרה של זורה ניל הרסטון "Barracoon", לאחר שחסר לו מו"ל מאז השלמתו ב-1931. תיאור של סיפור חייו של קודג'ו לואיס, הוא גם דן ברגשותיה כחוקרת אפרו-אמריקאית שמראיינת ומכירה אותו. זוהי דוגמה ל"טקסט עדות".
 השיר "Clotilda's on fire", באלבומה של שמקיה קופלנד משנת 2020, עוסק בספינה ובמטען האנושי שלה.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:אוניות וספינות מפרשים יחידאיות
קטגוריה:ארצות הברית: עבדות
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו