ז'ילדה דה אבראו

ז'ילדה דה אבראו (בפורטוגזית: Gilda de Abreu; 23 בספטמבר 1904 – 4 ביוני 1979) הייתה תסריטאית, זמרת, מפיקה, במאית, שחקנית וסופרת ברזילאית. דה אבראו היא בין הנשים הברזילאיות הראשונות שקיבלו הערכה על עבודתן בבימוי. בין הסרטים המוכרים שאותם הפיקה, ביימה וכתבה נכללים הסרט "" שיצא לאקרנים ב-1946 והסרט "Coração Materno" שיצא לאקרנים בשנת 1951.

 חייה האישים 
אבראו נולדה לניסיה סילבה, שהייתה זמרת לירית, ולדיפלומט ברזילאי. היא עברה עם משפחתה לפריז, והתגוררה שם עד גיל ארבע, לאחר מכן היא ומשפחתה עברו לברזיל. אבראו הכירה את בן זוגה, וינסנט סלסטיאנו, בהפקת זמר ב-1933. אבראו הייתה נשואה לסלסטיאנו עד יום מותו, השניים המשיכו לעבוד ביחד בחייהם המקצועיים וזכו לשבחים רבים על פועלם. לאבראו מעולם לא היו ילדים. ב-1968 בן זוגה נפטר, וכמה שנים לאחר מכן היא התחתנה עם חוסה ספינטו. בשנת 1979 היא נפטרה בריו דה ז'ניירו, בגיל 74.

 קריירה 
אבראו החלה את דרכה בעולם אומנויות הבמה כתלמידה בבית הספר למוזיקה בריו דה ז'ניירו, שם למדה והתמקצעה בשירה לירית. התחילה להופיע כזמרת לירית בתיאטרון העירוני של ריו דה ז'ניירו, וביססה את עצמה כך בעזרת אמא שלה בעלת הרקע המוזיקלי, היא תמכה בהתפתחותה בתחום והתלוותה איתה להופעות. אבראו ואימה נהגו לשיר ביחד במופעים ובאירועי צדקה. בתיאטרון העירוני השתתפה במספר אופרות, "הספר מסביליה", "סיפורי הופמן" ו"לאקמה". בשנת 1933 הופיעה אבראו בהפקה המוזיקלית "השיר הברזילאי", ובשנת 1934 היא שרה באופרה "לוצ'יה די למרמור".

שנתיים לאחר מכן, ב-1936, קיבלה את תפקיד הבכורה הראשי הראשון שלה כשחקנית בסרט "Bonequinha de Seda" - "בובת משי". אבראו עיבדה לתיאטרון שירים שכתב וינסנט סלטיאנו, בן זוגה. לאחר הצלחתם של השירים, עברה אבראו לעסוק בהפקות קולנוע, ובשנת 1946 היא ובן זוגה עבדו על סרט שכתבו ביחד, "O Ébrio" - "השיכור". אבראו ביימה את הסרט וסלטיאנו שיחק בו. בסרט הופיע השיר "השיכור" שכתב בן זוגה, סלסטיאנו, אותו עיבדה אבראו מהתיאטרון לסרט - והוא נחשב עד היום לקלאסיקה בברזיל.ממוזער|278x278px
ממוזער|223x223 פיקסלים
אבראו הפיקה, כתבה וביימה סרט נוסף ב-1949, Pinguinho de Gente - "פינגווין של אנשים". בשנת 1951 ביימה, כתבה וכיכבה בסרט "Coração Materno" - "לב אימהי". כשרצתה להוציא את הסרט לפועל הסטודיו לא היה מוכן להפיק אותו, לכן פנתה לסטודיו אחר שלבסוף הסכים להפיק איתה את הסרט. גם בסרט הזה עיבדה את אחד השירים של בן זוגה מהתיאטרון לסרט. בסך הכל, במהלך הקריירה שלה אבראו ביימה כ-3 סרטים, וכולם היו סרטים מוזיקליים.

בשנת 1973 עיבדה מחזה עבור לניטה פרוי בשם 'מסטיקה' (Mestiça, a Escrava Indomável). אבראו גם כתבה שני ספרים, אחד מהם על בן זוגה ("Minha vida com Vicente Celestino" - "החיים שלי עם וינסטנט סלסטיאנו").

פעילותה האחרונה של אבראו בתחום הקולנוע הייתה ב-1977, כאשר כמחווה לבן זוגה המנוח ביימה סרט קצר בשם "Canção de Amor" - "שיר אהבה". אבראו השתתפה באופרות סבון ששודרו ברדיו, וגם עיבדה מספר מחזות כמו "הללויה" ו"תיבת נח".

 קבלה וביקורת 
בשנת 1946, הסרט "השיכור" שאותו ביימה אבראו כיכב ברשימת שוברי הקופות בברזיל זמן רב. שלוש שנים לאחר ההצלחה של הסרט "השיכור", ביימה סרט נוסף שלא התקבל בעין יפה כמו סרטה הקודם והוקרן בבתי הקולנוע רק במשך כשבועיים. ב-1951 ביימה את "לב אימהי" וכמו הסרט הקודם שלה, הסרט לא צלח. לאחר מכן הפסיקה לביים סרטים.

 הנצחה 
בשיתוף העיר ולנסה שבברזיל, בשנת 1999 נפתח מוזיאון לזכרה ולזכר וינסנט סלסטיאנו שהיו נשואים 35 שנה ועבדו ביחד גם בחייהם המקצועיים.

 קישורים חיצוניים 

 ז'ילדה דה אבראו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

 הערות שוליים 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ברזילאיות
קטגוריה:ילידות 1904
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:נפטרות ב-1979
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-1979