Cmax (פרמקולוגיה)

Cmax הוא הריכוז המקסימלי (השיא) שהתרופה משיגה במדור או אזור-בדיקה מוגדר בגוף לאחר מתן התרופה ולפני מתן מנה שנייה. זוהי מדידה סטנדרטית בפרמקוקינטיקה .

 תיאור 
Cmax הוא ההפך מ- Cmin, שהוא הריכוז המינימלי (השפל) שהתרופה משיגה לאחר מתן מנה. הפרמטר הפרמקוקינטי הקשור, tmax, הוא הזמן בו נצפה ה-Cmax.

לאחר מתן תוך ורידי, Cmax ו-tmax תלויים מאוד בפרוטוקול הניסוי, מכיוון שהריכוזים תמיד יורדים לאחר סיום העירוי. אבל לאחר מתן פומי, Cmax ו-tmax תלויים בהיקף ספיגת התרופה, בקצב הספיגה ובפרופיל הדיספוזיציה של התרופה, וניתן להשתמש בהם כדי לאפיין תכונות של פורמולציות שונות אצל אותו הנבדק.

תופעות לוואי לטווח קצר של תרופה נוטות להופיע ב-Cmax או בסמוך לה, בעוד שההשפעה הרצויה של תרופה עם משך פעולה מתמשך מתרחשת בדרך כלל בריכוזים מעט מעל ה-Cmin.

ה-Cmax נמדד לעיתים קרובות במאמץ להראות ביו-אקוויוולנטיות (BE) בין מוצר גנרי למוצר מקורי. לפי ה-FDA, זמינות ביולוגית של התרופה (BA) ו-BE מסתמכות לעיתים קרובות על מדידות פרמקוקינטיות כגון AUC ו-Cmax המשקפות חשיפה מערכתית.

 ראו גם
 השטח מתחת לעקומה (פרמקולוגיה)

הערות שוליים

קטגוריה:פרמקוקינטיקה