מארק האלטר

מארק האלטר (באנגלית: Marek Halter) הוא סופר וצייר, פעיל שלום פוליטי וחברתי יהודי צרפתי, הידוע בעיקר בזכות הרומנים ההיסטוריים שלו, שתורגמו לאנגלית, פולנית, עברית ושפות רבות אחרות.

ביוגרפיה
האלטר נולד למשפחה יהודית, שלמה (סלומון), צייר ומדפיס, ופירל, משוררת, בוורשה, פולין, בשנת 1936. אביו עסק בדפוס כמו סבו ואבי סבו שיסד את דפוס האלטר בוורשה. במהלך מלחמת העולם השנייה בילה שנתיים בגטו ורשה עם אמו, אחר שאביו הצליח להימלט בסוף 1939 לביאליסטוק שהיתה תחת שלטון סובייטי. באפריל 1941 הצטרפו האם והבן לראש המשפחה. משפחת האלטר נדדה בבריחותיה מהנאצים עד שהגיעה למוסקבה בסוף 1941. אך השלטונות שלחו את המשפחה, שהיתה חסרת כל, לקולחוז ליד הוולגה. אחר כך עברו לטשקנט באוזבקיסטן ונשארו שם עד תום מלחמת העולם. ב-1945 חזרו לפולין והתיישבו בלודג'. מארק הצטרף לתנועת נוער יהודית-בורכוביסטית. רוב חבריה יצאו לישראל כמעפילים באקסודוס. אך האלטר, שלקה באותה עת בדלקת-הריאות, לא הצטרף אליהם. בסוף 1949 נטשה משפחת האלטר את לודג' והיגרה לצרפת והתגוררה בפריז.

בשנת 1950 למד פנטומימה אצל מרסל מרסו והחל להופיע איתו, מאחר שעוד לא ידע צרפתית אשתו של מרסו סייע לו בתרגום ההוראות. 

בשנת 1951 התקבל לבית הספר לאמנויות ולמד שם ציור, אך סולק לאחר זמן קצר, לאחר שהתווכח עם מורה. כדי לפרנס עצמו התחיל האלטר לעבוד בבית דפוס בפריז. שאת המקצוע למד מאביו וסבו. בלילות עבד כסדר בדפוס באידיש וביום צייר. 

ב-1954, בהיותו בן 18, קיבל את הפרס הבינלאומי של דוביל, וזכה בפרס גם בביאנלה ד'אנקון. בנובמבר 1955 הציג בירושלים, בבית אגודת העיתונאים, תערוכת ציורים בצבעי שמן, ואחר כך בגלריה לאמנות ע"ש צ'מרינסקי בתל אביב. התערוכה הבינלאומית הראשונה שלו הייתה ב-1955 בבואנוס איירס, והוא נשאר בעיר זו במשך שנתיים, וחזר לצרפת ב-1957, ושם המשחך לעסוק בציור בעיתונאות ופעילות פוליטית.

בשנת 1991 הקים האלטר את הקולג' הצרפתי במוסקבה. בשנת 2007 התמנה לנשיא המכללה.
בשנים האחרונות נקלע האלטר לביקורת בתקשורת הצרפתית. המגזינים הצרפתיים Le Point והנובל אובזרוואטר (Le Nouvel Observateur) האשימו אותו בסילוף פרטים שונים בחייו .
פעיל שלום
בשנת 1966 החל האלטר להיות מעורב בניסיונות לקדם את תהליך השלום הישראלי-ערבי והיה שותף להקמת "ועד השמאל למען שלום בדרך של משא־ומתן במזרח התיכון".

ב-1970 יזם ניסיון להפגיש מנהיג ישראלי ממפלגת העבודה עם שליט מצרים נאצר. בעזרת איש סודו של נאצר, קולונל אחמד חמרוש. הוא השיג את הסכמתו של נאצר להיפגש עם לובה אליאב, שכיהן אז כמזכ"ל מפלגת העבודה ונודע כ"יונה" מדינית. אליאב קיבל את הסכמתם של ראש הממשלה גולדה מאיר, משה דיין וישראל גלילי אבל במהלך הכנותיו למיפגש באוגוסט 1970 לקה נאצר בהתקף לב, ונפטר כעבור שבועות אחדים.
ב-1992 יזם האלטר מפגש בין שמעון פרס לבין יאסר ערפאת בביתו בפריז, ולדבריו הדו-שיח בין השניים היה התשתית למגעים ולשיחות שהביאו לחתימת הסכם אוסלו א' שפתח את תהליך אוסלו.

אשתו של האלטר, האמנית קלרה האלטר, גם הייתה פעילת שלום והקימה מונומנטים לשלום ברחבי העולם, בין השאר ב-2006 הציבה בירושלים 20 אוהלים, עליהם המילה "שלום" ב-50 שפות שונות.
קריירה ספרותית
ב-1968 הקים יחד עם אשתו קלרה האלטר, סופרת ועיתונאית מחוגי השמאל, את כתב העת "יסודות" (Élements), שפרסם באופן שווה יצירות ורשימות של סופרים ישראלים, פלסטינים וערבים.

ספרו הראשון, אוטוביוגרפיה פוליטית, Le Fou et les Rois (הליצן והמלכים) זכה בפרס Aujourd'hui ב-1976.
עם הנובלות והרומנים שכתב נמנים המשיח, מסתורי ירושלים, ספר אברהם (1986) והמשכו - ילדי אברהם (1990), רוח הכוזרים (2003; נובלה בדיונית היסטורית על ממלכת הכוזרים שהתגיירו), שרה (2004), ציפורה אשת משה (2005), לילה (2006) ומריה מנצרת (2008). ספרים נוספים עסקו בגיבורות מוסלמיות - חדיג'ה, פטימה ועיישה.

בין הכתבים העיוניים שלו בולט הספר "סיפורי גאולה: שיחות עם גברים ונשים שהצילו יהודים מהשואה" (1998). הזר מבירוביג'אן הוא רומן המתאר את אחורי הקלעים של הקרמלין ואת בירוביג'ן, "המדינה היהודית" שיצר סטלין בקצה סיביר. באלה נשזר אפוס מרתק של שחקנית רוסית צעירה.

תרגומים לעברית
 זיכרון אברהם, תורגם מצרפתית על ידי מרים טבעון, זמורה-ביתן, תשמ"ט, 1988
 מריה הבתולה מנצרת, תורגם מצרפתית על ידי טל פלג, יהל, 2009

קישורים חיצוניים





הערות שוליים

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1936