עבר נהרה

האחשדרפנות מוזכרת בהרחבה גם בספרי עזרא ונחמיה, שכן היא כללה את ארץ ישראל ובתוכה פחוות יהודה (יהוד מדינתא).

 היסטוריה 

 באימפריות האשורית והבבלית 
המונח "עבר-נהרה" נוסד בתקופת האימפריה הנאו-אשורית (911–605 לפנה"ס) בהתייחס למחוזות הלבנטיניים שלה. שם המקום מופיע בכתובת מהמאה ה-7 לפנה"ס של אסרחדון מלך אשור. האזור נותר חלק בלתי נפרד מהאימפריה האשורית עד לנפילתה בשנת 612 לפנה"ס, כאשר חלק מהאזורים הצפוניים נותרו בידי שרידי הצבא והממשל האשורי עד לפחות 605 לפנה"ס, ואולי אף עד שנת 599 לפנה"ס.

מאוחר יותר נלחמו על עבר נהרה האימפריה הנאו-בבלית (612–539 לפנה"ס) ומצרים. הבבלים ובני בריתם הביסו בסופו של דבר את המצרים (ושרידי הצבא האשורי) והשתלטו על האזור, אותו המשיכו לכנות עבר-נהרה.

 באימפריה הפרסית 
ממוזער|200x200 פיקסלים|מטבע כסף של מזדי ממטבעת תרסוס, אריה תוקף שור ליד חומות עיר, הכיתוב בארמית: "מזדי זי על עבר נהרא וחלכ" (מזדי אשר (מושל) על עבר נהרה וקיליקיה).
האימפריה הבבלית נפלה בידי האימפריה הפרסית (539–332 לפנה"ס), והפרסים השתלטו על האזור. הפרסים האחמנים שמרו על הארמית האימפריאלית, ועל המבנים הארגוניים האימפריאליים של קודמיהם הבבלים והאשורים. השטח שנכבש מהבבלים (כולל עבר נהרה) ב־538 לפנה"ס אוחד, תחת הפחה גובריאס, לפחוה אחת. הרודוטוס כתב שבתחילת ימי דריוש הראשון (558–486 לפנה"ס) אורגנו מחדש מחוזות המס האחמניים , כאשר המחוז החמישי מתאים לעבר-נהרה: הוא מתואר החל מפוסידיאון עד מצרים, מלבד "חבל הערבים" (צפון סיני,הרודוטוס, היסטוריות, 3.7 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית) שהיה חופשי ממס), כולל פיניקיה, "סוריה הנקראת פלסטינית" וקפריסין.הרודוטוס, היסטוריות, 3.91 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית) עם זאת, לפי כתובות המלך עצמו (כתובת ביסותון, כתובת פרספוליס וכתובת נַקְשִׁ רוּסְטַם), בין האחשדרפנויות שנוסדו נמנות בבל, אשור, ערב ומצרים, אך לא עבר נהרה – שעוד נכללה אז בבבל; עדותו של הרודוטוס מתאימה רק למציאות בתקופה מאוחרת יותר, בימי אחשורוש הראשון. אחשדרפנות עבר נהרה הופרדה מבבל רק בשנת 482 לפנה"ס, לאחר מרידתה של בבל באימפריה הפרסית.

צפון מסופוטמיה נותרה כאתורה (אשור הפרסית).

אחד מפחות עבר-נהרה היה תתני, המוזכר בספר עזרא בתואר "פַּחַת עֲבַר-נַהֲרָה" ומוזכר גם בתעודות בבליות בכתב יתדות.

במסגרת עבר נהרה התקיימה, בצורה מסוימת, יהוד מדינתא, ותחתיה חסו הערים הפיניקיות בתקופה הפרסית, בראשן צידון, שהיוו את עיקר הצי הפרסי והחלק המיומן ביותר בו והיו מוקד מרכזי במלחמת פרס–יוון, שהתרכזה בעיקר בהתנגשויות צידון ואתונה.הרודוטוס, היסטוריות, 7.44, 7.96, 7.99, 7.100 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית), 8.67 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית) על פועלם למען הפרסים במסגרת אותה ברית קיבלו הפיניקים הטבות רבות, בראשן האפשרות להתפשט דרומה למישור החוף הדרומי (שקמונה, מגדל עבדעשתרת, דור, יפו ואשקלון), הוא "דרום פיניקיה",עדות מוכרת לכך היא בכתובת אשמנעזראולי רלוונטי גם:  שהייתה למעשה שיבה לארץ שהייתה כנענית־פיניקית גם בתקופות קדומות יותר ולא התפשטות לארצות חדשות.

הסטראפיה עבר-נהרה פורקה בתקופת האימפריה הסלאוקית ההלניסטית (312–150 לפנה"ס). במהלך המאה ה-3 לפנה"ס, שילבו הסלאוקים את האזור הזה ואת אשור שבמסופוטמיה העליונה בסטראפיה סוריה. השם "סוריה" מוכר בלווית מהמאה ה־8 לפנה"ס במשמעות "אשור",;  אך מתקופת אחשדרפנות עבר נהרה נעשה שימוש כללי ולעיתים קרובות חסר הבחנה במונח "סוריה" ו"סורים" כדי לתאר גם את אשור עצמה וגם את עבר-נהרה/ארם/סוריה הגדולה, ואת האוכלוסיות האשורית והארמית/פיניקית/עברית־יהודית שלהן, כעדות הרודוטוס.הרודוטוס, היסטוריות, 7.63 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית)

 לקריאה נוספת 



ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:סוריה: היסטוריה
קטגוריה:הממלכה האחמנית