כלורתיאזיד

כלורותיאזיד (באנגלית: Chlorothiazid) היא תרופה להורדת לחץ דם. התרופה שייכת לקבוצת תרופות הנקראות משתנים תיאזידיים, ושם מסחרי נפוץ הוא "דיוריל".

תרופות אלו מסלקות עודפי מים מהגוף ומפחיתות נוזלים במטופלים הסובלים מיתר לחץ דם, אי ספיקת לב המלווה בבצקות, שחמת כבד, ומחלות כליות. השפעה זו מיטיבה את תפקוד הכליות ומסייעת בהפחתת נפיחות בקרסוליים, רגליים, ידיים או בטן וכן הפחתת תסמינים של קשיי נשימה.

כלורותיאזיד נרשם כפטנט בשנת 1956, והוא חלק מרשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.

 מנגנון פעולה 
כלורותיאזיד הוא משתן תיאזיד המעכב ספיגה חוזרת של נתרן בצינוריות הכליה הדיסטליות (distal renal tubules) וכתוצאה מכך מוגבר סילוק של נתרן ומים בשתן.

 התוויות 
ההתויה של כלורותיאזיד היא יתר לחץ דם, בצקת הקשורה לאי-ספיקת לב, שחמת הכבד, סטרואידים, טיפול באסטרוגן, תפקוד לקוי של הכליות.

התוויות נוספות הן נפרוליטיאזיס, אוסטאופורוזיס, וסוכרת.

התרופה נמכרת טבליות, ותדירות נטילת התרופה היא פעם אחת בבוקר (או לפי הוראות הרופא). טווח מינון הוא במבוגרים 250–1000 מ"ג ליום. תחילת השפעה היא תוך שעתיים, ומשך ההשפעה 6–12 שעות.

בעבר השתמשו לטיפול טרום ויסתי, ומשתמשים בה כדי למנוע הישנות של סוגים מסוימים של אבני כליה.

 התוויות נגד 
רגישות יתר לכלורותיאזיד או סולפונאמידים, אנאוריאה.

כלורותיאזיד מגביר סילוק אשלגן ובכך גורם להפרעות קצב לב ולחולשת שרירים, בעיקר בקרב מטופלים בדיגוקסין. לכן, נהוג לתת תוספות של אשלגן ניתן עם תיאזידים.

 תופעות לוואי 
בפחות מאחוז באוכלוסייה ייתכנו תופעות לוואי הבאות: אקזמה, תסמונת סטיבנס-ג'ונסון, נמק אפידרמלי, הפרעה במבנה ההמטופוייטי, הפטוטוקסיות, זאבת (SLE).

לעיתים נדירות ביותר ייתכנו התופעות לוואי הבאות: לחץ דם נמוך, רגישות לאור, פריחות, אורטיקריה, היפרגליקמיה, עצירות, שלשול, אובדן תיאבון, בחילות והקאות, חוסר איזון אלקטרוליטי, היפרגליצמיה, היפראוריצמיה, ספסטיות, סחרחורת, כאב ראש, ראייה מטושטשת, קסנתופסיה ואימפוטנציה.

שימוש ממושך בתרופה עלול להוביל לאיבוד יתר של אשלגן ולערעור מאזן המלחים האחרים. לכן מומלץ לבצע בדיקות דם תקופתיות לניטור תפקוד הכליות ולבדיקת רמות סוכר, אשלגן, חומצת שתן ומלחים אחרים בדם.

 בטיחות בהריון 
כלורותיאזיד עלול לגרום לאיבוד נתרן אצל האם, ועדיף להימנע מלתת לאישה בהריון. התרופה עלולה לגרום לצהבת ילודים, טרומבוציטופניה, וייתכנו תגובות שליליות אחרות שהתרחשו אצל המבוגר. יש להימנע משימוש במשתנים עבור יתר לחץ דם הנגרם על ידי הריון בשל הסיכון לירידה בזליגת השליה.

אצל קשישים מסוימים יהיה צורך בהפחתת מינון.

 פרמקוקינטיקה 
זמן מחצית חיים: 145-120 דקות.

התחלה: השפעה ראשונית: 2 שעות, השפעה מקסימלית: 4 שעות.

משך זמן השפעה: 6-12 שעות.

שיא זמן פלזמה: בהזרקה: 30 דקות; דרך הפה: 4 שעות.

זמינות ביולוגית: מוגבלת מאוד.

חילוף חומרים: לא נראה מטבוליזם.

הפרשה: שתן (96%).

ניתן לדיאליזה: לא.

 ביבליוגרפיה 
 כלורתיאזיד באתר infomed
מידע על התרופה 

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:תרופות משתנות