בנוגע ליהודים

"בנוגע ליהודים" (באנגלית: "Concerning the Jews") הוא חיבור קצר משנת 1899 מאת מארק טוויין, המתייחס באהדה ליהודים.

 רקע 
טוויין חי באוסטריה במהלך 1896, וסבר שהאימפריה ההבסבורגית השתמשה ביהודים כשעיר לעזאזל כדי לשמור על אחדות באימפריה שהיה בה שוני רב בין מדינות ואוכלוסיות.

ב-1898 פרסם טווין בעיתונות את המאמר "זמנים מעוררים באוסטריה" ("Stirring Times in Austria"). המאמר הוליד כמה מכתבי תגובה למערכת, ותגובה נוקבת אחת במיוחד של עורך דין יהודי אמריקאי ששאל את טוויין: "אמור לי, לפיכך, מנקודת המבט הקרה שלך, מה בראשך הסיבה. האם יהודי אמריקה יכולים לעשות משהו כדי לתקן את זה באמריקה או מחוצה לה? האם אי פעם זה ייגמר? האם יהודי יורשה לחיות ביושר, הגון ובשלווה כמו שאר האנושות? מה עלה בגורלו של שביל הזהב?".page 2 of the facsimile of the 1934 reprint

בתגובה כתב טוויין את החיבור "בנוגע ליהודים" – "Concerning the Jews", שפורסם בכתב העת הארפרז ב-1899.

 תוכן 

 עמדתו על היהודים 
מלבד משפט אחד שנוי במחלוקת, המאמר אוהד ומאדיר את היהודים. המשפט השנוי במחלוקת כולל את האמירה שהיהודים לא עשו את חלקם במונחים של לחימה בכוחות המזוינים של אמריקה: "הוא (היהודי) קצין מקובל ונאמן וכשיר בשירות המדינה, אבל נוטה לחוסר פטריוטיות כאשר עומד ליד הדגל בתור חייל פשוט – כמו "הקווייקר הנוצרי".

עם זאת, כאשר נתוני מחלקת המלחמה של ארצות הברית חשפו כי אמריקאים יהודים למעשה מיוצגים בצבא האומה באחוז גדול יותר מחלקם באוכלוסייה, חזר בו טויין מהדברים ופרסם התנצלות.Tom Tugend, "Little known museum tells story of Jews in the American military," Jewish Telegraphic Agency (JTA), March 17, 2008., from Internet Archive

מעבר לסוגיית הנאמנות של החייל היהודי, החיבור אוהד ביותר את היהודים. ככלל, טווין התנגד לאנטישמיות, ביקר בארץ ישראל, ואף כתב על ביקורו ספר אוהד למדי בשם מסע תענוגות לארץ הקודש. למעשה, החיבור "בנוגע ליהודים" כולל, מעבר לאמירה בנוגע לחוסר הנאמנות של החייל היהודי, תיאור חיובי ביותר וכמעט מעריץ, של העם היהודי, בכל הנוגע להישרדותו:
Modern History Sourcebook: Mark Twain: "Concerning The Jews", Harper's Magazine, September 1899.

 מבנה המאמר 
המאמר מוגש כמענה למכתב התגובה שאותו קיבל על המאמר הקודם.
טוויין מפרט שש נקודות שעליהן מדבר מכתב התגובה, ומגיב על כל אחת מהן.

שש הנקודות הן:

 היהודי הוא אזרח המתנהג למופת.
 האם בורות וקנאות יכולים לבדם להסביר את היחס הלא צודק כלפיו?
 האם יהודים יכולים לעשות משהו כדי לשפר את המצב?
 ליהודים אין מפלגה פוליטית; הם לא משתתפים כקבוצה בבחירות. ולמרות זאת השפעתם רבה.
 האם הרדיפה תגיע אי פעם לסיומה?
 מה עלה בגורלו של כלל הזהב?

לדוגמה, בסוגיה הראשונה -  "היהודי הוא אזרח המתנהג למופת"  (The Jew is a well-behaved citizen), כותב טוויין את הדברים הבאים :

ובהמשך :

וכן הלאה.

 קבלה 
החוקר הישראלי בנט קרביץ קובע כי באותה מידה אפשר לשנוא יהודים מהסיבות שטוויין נותן להערצתם. למעשה, חיבורו של טוויין צוטט על ידי אוהדי הנאצים בשנות ה-30. קרביץ מסכם, "ההיגיון הפגום של המאמר "לגבי היהודים" וכל הפילושמיות (הערצת יהודים) מוביל לאותן אמונות אנטישמיות שהאחרון מבקש לנטרל".

 ראו גם 
 פילושמיות

 קישורים חיצוניים  
 "בנוגע ליהודים" - המאמר המלא

 "בנוגע ליהודים", צילום המאמר המקורי, מגזין הארפרז, ספטמבר 1899, עמ' 527–535 

 הערות שוליים 

קטגוריה:ספרי מארק טוויין
קטגוריה:יהדות ארצות הברית
קטגוריה:מכתבים
קטגוריה:מאמרים