שמואל בנימין דנציג

שמואל בנימין בן מרדכי דנציג (בהונגרית: Danzig Samu, בגרמנית ורומנית: Samuel Beniamin Danzig; 12 בנובמבר 1873 – 1944)
היה רב ופעיל ציוני דתי שפעל בחבל מרמורש תחת השלטון הונגרי במסגרת אוסטרו-הונגריה, ואחר כך ברומניה. החל מ-1906 עמד בראש הקהילה הידועה כקהילה ה"ספרדית" בעיר סיגט, שאימצה בהמשך רוח משכילית. קהילה זו פקדה את ה"ויז'ניצר קלויז". הרב דנציג היה אחד מראשי תנועת המזרחי באזור.
אחרי סיפוחה מחדש של צפון טרנסילבניה להונגריה ב-1940 נספה בשנת 1944 בשואת יהדות הונגריה.

ביוגרפיה
שמואל בנימין דנציג נולד ב-1873 בעיירה וצ'ה, בסלובקיה, אז ואגווצ'ה בממלכת הונגריה במסגרת אוסטרו-הונגריה, במשפחת הרב מרכוס מרדכי דנציג, רב העיירה, ואשתו - חנה (האני)
דנציג לבית קירץ. הוא למד בישיבת פרשבורג בברטיסלבה אצל הרב שמחה בונם סופר "שבט סופר" ואחר כך בפרנקפורט דמיין בישיבת הרב שלמה זלמן ברויאר, רבה של עדת ישורון. במקביל למד לתואר דוקטור לפילוסופיה באוניברסיטת בזל.
בשנת 1906 נבחר לרב הקהילה החסידית ה"ספרדית" של שומרי תורה משכילים, שקמה בעיר סיגט מסביב לבית הכנסת הספרדי  הוא נהג לדרוש בשפות הונגרית וגרמנית, ובימי חג בעיקר בגרמנית. דרשותיו בשבת שובה ובשבת הגדול משכו קהל רב. זכה להכרה מצד האדמו"ר מוויז'ניץ משושלת הגר, דבר שעורר מחאות בקרב חסידי סאטמר שעמדו בראש רבנות סיגט.
הרב ד"ר דנציג נמנה עם מנהיגי תנועת המזרחי בסיגט וצפון טרנסילבניה והשתתף בקונגרס הציוני ב-1907, כמו כן, השתתף בכנסים ציוניים נוספים ובכנסים של הקונגרס היהודי העולמי. כמנהיג ציוני העיר אירח בסיגט את הרב מאיר בר-אילן שהשתתף בכנס ראשון של ציוני האזור.
ניהל את קהילתו למשך 38 שנה, וכנציג היהודים, היה חבר במועצת העיר. כמו כן עמד בראש שלוחת הג'וינט המקומית.
היה מעורה בחיי העיר ויחד עם שאר העדות, תרם, בין היתר, לבנייה ב-1913 של היכל התרבות של סיגט.
בשנת 1940 בעקבות תכתיב וינה סופחה העיר סיגט בחזרה להונגריה. ב-1944 היהודים רוכזו בגטו והרב דנציג התמנה בראש מועצת הגטו. יחד עם רוב יהודי סיגט נשלח למותו למחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו.

חייו הפרטיים
הרב דנציג היה נשוי לרוז'י (שושנה) לבית קראוס ונולדו להם חמשה ילדים: יוצי, אוטי, הילל אימרה, טיבור-יונתן ופסי.
הלל דנציג היה מנהיגה של תנועת הנוער "אביבה באריסיה" היה עיתונאי באוי קלט (מזרח חדש) עד 1940, ניצל ברכבת קסטנר. ואחרי עלייתו לישראל בשנת 1945 היה חבר מערכת "דבר" סופר והיה פעיל במפלגת (מפא"י)  
הבן השני, הרופא טיבור יונתן דנציג, גויס בשלהי שנת 1942 לעבודת כפייה בצבא ההונגרי באוקראינה ונספה בינואר 1943. בנו השלישי היה ד"ר מנחם דניב, מזכ"ל תנועת הנוער העובד והלומד, ממייסדי קיבוץ מעגן ומייסדה של מכללת עמק הירדן.

פרסים ואותות הוקרה 
עיטור של הממלכה הרומנית בדרגת אביר.

ספרים
כתב ספר בתחום האתיקה: Drei Genealogien der Moral Agudath Israel (שלוש גניאלוגיות של המוסר באגודת ישראל)

 לקריאה נוספת 
200px|ממוזער|שמאל|בית הכנסת "הספרדי" בסיגט
עמודים 126–127

קישורים חיצוניים
Ujvári Péter Magyar Zsidó Lexikon art. Danzig Samu, עמוד 187

 הערות שוליים

קטגוריה:רבנים טרנסילבנים
קטגוריה:סיגט: רבנים
קטגוריה:ציונות דתית: אישים
קטגוריה:פעילים ציונים ברומניה
קטגוריה:פעילים ציונים בהונגריה
קטגוריה:רבנים שנספו במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:ילידי 1873
קטגוריה:נפטרים ב-1944