ג'רג' גומבושי

ג'רג' גומבושי (בהונגרית: Gombosi György; בודפשט, 10 במאי 1904 – אושוויץ-גרוס-רוזן, 19 בינואר 1945)A halálozási ideje: 1945. január 18-20 között. Az Auschwitzi koncentrációs táborban január 18-án bevagonírozták, de nem élte túl a Gross-Roseni táborba történő utat. היה היסטוריון אמנות יהודי-הונגרי, סופר. אחיו של היסטוריון המוזיקה אוטו גומבושי, בעלה הראשון של הציירת והגרפיקאית יהודית בק. גומבושי היה ממבקרי והיסטוריוני האמנות ההונגריים הבולטים בין שתי מלחמות העולם.

 ביוגרפיה 
ג'רג' גומבושי נולד במשפחה יהודית כבנם השני של יוז'ף ליפוט גומבושי, סוחר פחם יליד אגר, ושל ארז'בט בודיו. ב-1922 סיים את בית הספר התיכון ברחוב מרקו. את לימודיו השלים בפירנצה, ברלין ובבודפשט. ב-1926 קיבל דוקטורט במדעי הרוח בברלין.
 בין השנים 1928–1930 היה בעל מלגה של המכון ההונגרי להיסטוריה ברומא.
 בין השנים 1930–1932 עבד כמתמחה במוזיאון לאמנות יפה בבודפשט.
 הוא היה מבקר האמנות של עיתוני אשט (1932–1934).
 היסטוריון האמנות של מוזיאון ארנסט ושל בית המסחר לאמנות דונאט.

גומבושי היה סמכות בענייני יצירות אומנות.

לאחר הכיבוש הגרמני של הונגריה (מבצע מרגרטה) גורש למחנה הריכוז אושוויץ והפך לקורבן של הפשיזם. בתור חוקר מוכר בינלאומי של אמנות האיטלקית של ימי הביניים והרנסאנס, של הציירים של ברשה כלומר חוקר אמנות הטרצ'נטו (Trecento). הוא היה מהראשונים שהשתמשו בגישה פסיכולוגית בהצגת אמן, שמטרתה הייתה ללכוד את האופי הבסיסי של היצירה ובאמצעותה גם של האמן ושל העידן השלם של תקופת יצירתו. בנוסף למחקרי האמנות של איטליה, יש ערך למאמריו שפורסמו על אמנות הונגרית וואמנות ימי של ארצות השפלה. עבודותיו ומאמריו העצמאיים עסקו בעיקר בתקופות שונות של האמנות האיטלקית. יחד עם לאסלו אבר ערך את לקסיקון האמנות. הוא נספה בשואה.

 משפחתו 
סבו וסבתו מצד אביו היו מור גומבושי (1846–1906) סוחר בעיר אגר ושל יאנקה רוזנפלד (1850–1935), סבו וסבתו מצד אמו היו שאמו בודיו (במקור שטיינר) (1857–1928) מתמטיקאי, מורה ויוזפה שטרן (1859–1924).

אשתו הראשונה הייתה יהודית בק, אותה נשא לאישה ב-31 בינואר 1934 בבודפשט. הם התגרשו ב-1943. הורי אשתו היו הפסל פילפ אדן בק ולאורה בארדוש. אשתו השנייה הייתה המורה ורה ב. מהש (1919–2013), שטיפלה בעיזבון בעלה עד מותה. בתם היא ד"ר אנה באלאז' (1944).

 יצירותיו העיקריות 
 ספינלו ארטינו (Spinello Aretino). Eine stilgeschichtliche Studie über die Florentinische Malerei des ausgehenden XIV. Jahrhunderts. גם עבודת דוקטורט באוניברסיטה. תחת השם גיאורג גומבושי. (בודפשט, 1926)
 פרנצ'סקו טרייני מפירנצה. (Francesco Traini a Firenze). (Dedalus, 1926–1927)
 האוסף של הרוזן דיולה אנדראשי בבודפשט. 1–3. (אמנות הונגרית, 1927)
 Tizian’s Bildnis der Victoria Farnese. (Jahrbuch der Preussischen Kunstsammlungen, 1928)
 הפסיפסים של סן מרקו. (אמנות הונגרית, 1930)
 Sodomas und Peruzzis Anteil an den Deckenmalerein der Stanza della Segnatura. תחת השם גיאורג גומבושי. (ברלין, 1930)
 מיהאי מפאנוניה וראשית הרנסאנס בפררה. (שנתון של המוזיאון הלאומי ההונגרי לאמנויות יפות, 1931)
 סבסטיאנו דל פיומבו. (פנתיאון, 1934)
 לקסיקון אמנות. אדריכלות, פיסול, ציור, אומנות שימושית. I–II כרך. עם 144 לוחות תמונה. אד. עם לאסלו אבר. (מהדורה שנייה מורחבת ומתוקנת, בודפשט, 1935)
 Palma Vecchio. Des Meisters Gemälde und Zeichnungen. Monográfia. (Klassiker Kunst in Gesamtausgaben. 83. Stuttgart–Berlin, 1937)
 Über venezianische Bildnisse. (פנתיאון, 1937)
 אלבום פילפ אדן בק. (Ars Hungarica 15. בודפשט, 1938)
 ספר האמנויות היפות. עם אחרים. (בודפשט, 1940)
 חדר ילדים. סיפורים. (בודפשט, 1942)
 האכסדרה של כנסיית סן מרקו. (ספר הזיכרון של אלק פטרוביץ'. בודפשט, 1943)
 Moretto da Brescia. מוֹנוֹגרָפִיָה. (Ars docta. 4. בזל, 1943)
 אמנות רישום הונגרית חדשה. מריפל-רונאי עד השמונה. (בודפשט, 1945)

 לקריאה נוספת 
 Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
 נקודת שם
 מקום זיכרון (Elte-Btk)
 Prokopp Mária: Gombosi György emlékezete (1904–1945) Művészettörténeti értesítő 53. évfolyam (2004)

 הערות שוליים 

קטגוריה:חוקרי תולדות האמנות יהודים הונגרים
קטגוריה:מבקרי מוזיקה יהודים הונגרים
קטגוריה:היסטוריונים שנספו בשואה
קטגוריה:סופרים ומשוררים שנספו במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1904
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1945