ריקוד יהודי

ריקוד יהודי (או מחול יהודי) הוא מונח רחב המתייחס למסורות התנועה של העם היהודי לאורך ההיסטוריה, המבטאות ערכים דתיים, חברתיים, לאומיים ואישיים. הריקוד היהודי משמש כלי מרכזי בטקסים דתיים, באירועי מעגל החיים היהודי ובחגי הלוח העברי, ונתפס במסורת כביטוי של שמחה, הודיה ודבקות באל.
ממוזער|מחול יהודי, אלכסנדר אונישנקו (1999)
השורשים ההיסטוריים של המחול היהודי נעוצים כבר בתקופת המקרא ובתקופת בית שני, והתפתחו לאורך הגלות למגוון סגנונות אתניים. בתורת הסוד ובחסידות קיבל הריקוד משמעות מיסטית ורוחנית ככלי ל"תיקון" ולהתעלות הנשמה דרך הגוף.

במאה ה-20 וה-21 עבר המחול היהודי תהליך של התמקצעות והתחדשות אמנותית. נקודת מפנה מרכזית בהתחדשות המחול במגזר הדתי הוביל המסלול למחול במכללת אורות ישראל באלקנה; המכללה פרצה את הדרך לשילוב המחול כשפה אמנותית ואקדמית לגיטימית עבור נשים דתיות, והקימה את התשתית להכשרת מורות ויוצרות בתחום. התפתחות זו תרמה לצמיחת מחול יהודי עכשווי, המשלב טכניקות מודרניות עם הגות תורנית ואמונית.

 ריקוד עממי יהודי 
בקרב יהודי אשכנז ריקוד לצלילי כליזמר היה חלק בלתי נפרד מחתונות בשטעטלים. הריקוד היהודי הושפע ממסורות הריקוד המקומיות הלא-יהודיות, אך היו הבדלים ברורים, בעיקר בתנועות הידיים והזרועות, עם עבודת רגליים מורכבת יותר של הגברים הצעירים. ההנהגה הרבנית התנגדה לריקודים מעורבים של גברים ונשים יחד, ונקטה אמצעים שונים למניעת או צמצום התופעה, בהצלחה חלקית.ממוזער|261x261 פיקסלים|פסטיבל מים, קיבוץ רמת יוחנן

 ריקוד חסידי 
ביהדות החסידית, הריקוד הוא כלי להבעת שמחה ומאמינים שהוא מטהר את הנפש, מקדם התרוממות רוח רוחנית ומאחד את הקהילה. הריקוד מעורר שמחה ולכן יש לו השפעה טיפולית.

 הורה 
הורה הוא ריקוד מעגל יהודי. יש הרוקדים הורה בחתונות יהודיות ובאירועים משמחים אחרים בקהילה היהודית. הפופולריות של הורה בישראל מיוחסת על ידי אחדים לרקדן היהודי הרומני ברוך אגדתי. בשנת 1924 יצר כוריאוגרפיה במופע של תיאטרון האוהל, שסייר ביישובי החלוצים של עמק יזרעאל . "הורה אגדתי", כפי ששמו היה ידוע, זכה שם להצלחה. הריקוד הושפע מהריקוד הרומני ומכמה מאפיינים של ריקודים רוסיים. במהלך הזמן התפתח הריקוד, ובאמצע שנות ה-40 אמר יוצרו שעכשיו הוא הפך לריקוד עם אמיתי."The dance Horra Agadati", Palestine Folk Dance Series No. 1. Recorded by Gert Kaufmann

 צעד תמני 
צעד תימני הוא צורת ריקוד המבוססת על דילוג במקום. צעד תימני אופייני לצורת ריקוד זו. הצעד התימני משתלב לעיתים קרובות בריקודים פומביים בחתונות ושמחות יהודיות. להקת המחול ענבל מתמחה בריקוד תימני בישראל.

 הריקוד במקורות היהודיים 
במסורת היהודית, הריקוד נתפס כביטוי דתי ורוחני של שמחה, הודיה ועבודת האל. לאורך הדורות, המקורות משקפים יחס מורכב לריקוד, הנע בין הערכה לערכו הטקסי לבין קביעת גדרים הלכתיים.

 בתקופת המקרא 
במקרא מופיעים הריקוד והמחול בהקשרים של ניצחון צבאי, חגיגות לאומיות ועבודת הקודש. המונחים המקראיים המזוהים עם הפעילות הם "מחול", "ריקוד", "פיזז" ו"כרכור".

 שירת הים: התיאור המקראי המוקדם ביותר של ריקוד קבוצתי מופיע לאחר קריעת ים סוף: "וַתִּקַּח מִרְיָם הַנְּבִיאָה אֲחוֹת אַהֲרֹן אֶת הַתֹּף בְּיָדָהּ וַתֵּצֶאןָ כָל הַנָּשִׁים אַחֲרֶיהָ בְּתֻפִּים וּבִמְחֹלֹתשמות ט"ו, כ.
 בנות שילה: בספר שופטים מתואר מנהג קדום של ריקוד כרמים: "וְהִנֵּה אִם יֵצְאוּ בְנוֹת שִׁילוֹ לָחוּל בַּמְּחֹלוֹת"שופטים כ"א, כא, אירוע שחז"ל קישרו מאוחר יותר לחגיגות ט"ו באב ויום הכיפוריםמשנה, תענית ד', ח.
 דוד המלך: אחד הרגעים המכוננים הוא העלאת ארון הברית לירושלים, אז מתואר דוד המלך כמי ש"מְכַרְכֵּר בְּכָל עֹז לִפְנֵי ה'"שמואל ב', ו', יד. ריקוד זה הפך לסמל של התבטלות רוחנית ושמחה דתית עילאית.

 תקופת בית שני, המשנה והתלמוד 
ממוזער|יצירת המחול 'מותרת' (2021), כוראוגרפיה: אפרת נחמה. הרקדנית לבושה בחצאית עשויה גליונות נייר שעליהם מודפסת מסכת יבמות בתלמוד הבבלי.
בתקופת בית שני הפך הריקוד לחלק בלתי נפרד מהטקסים במקדש ומהחיים הקהילתיים.

 שמחת בית השואבה: המשנה מתארת בפירוט את החגיגות במקדש בסוכות: "חסידים ואנשי מעשה היו מרקדין לפניהם באבוקות של אור שבידיהן, ואומרים לפניהם דברי שירות ותשבחות".משנה, סוכה, ה', ד
 שמחת חתן וכלה: חז"ל הדגישו את החובה לרקוד לפני הזוג הנישא כחלק ממצוות "לשמח חתן וכלה". התלמוד דן בשאלה "כיצד מרקדין לפני הכלה"תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף י"ז, עמוד א, ומביא עדויות על אמוראים שהיו מרקדים עם בדי הדס.
 מחול הצדיקים לעתיד לבוא: התלמוד מסיים את מסכת תענית בתיאור הגאולה: "עתיד הקדוש ברוך הוא לעשות מחול לצדיקים... וכל אחד ואחד מראה באצבעו"תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף ל"א, עמוד א.

 מחול יהודי בעולם 
 בלט 
ברוסיה ובצרפת, נודעה בלט רוס שהייתה להקת מחול יהודית בעיקרה.Johnson, op. cit., p. 410. בארצות הברית, כוריאוגרפים ורקדנים יהודים היו דמויות מובילות בעולם המחול, בהם ג'רום רובינס, אנה סוקולוב, מייקל בנט, מייקל קיד, רון פילד, ארתור מאריי, הלן טמיריס ופרל לאנג. לינקולן קרסטיין היה אחד ממייסדי בית הספר לבלט אמריקאי, הבלט האמריקאי והבלט של ניו יורק.

 מחול מודרני בישראל 
אחת מחלוצות המחול המודרני בישראלי הייתה גרטרוד קראוס שעלתה לארץ ישראל בשנת 1935. בתל אביב שכרה מרתף ובו ניהלה סטודיו. היא הקימה להקת מחול מודרני, שהופיעה במסגרת האופרה הארצישראלית העממית בתל אביב. בשנים 1950–1951 ייסדה את תיאטרון הבלט הישראלי, והפכה למנהלת האמנותית שלו. המחול העכשווי בישראל מושפע מריקודי עם ישראלי וממסורות אירופאיות. להקות המחול כוללות את להקת המחול הקיבוצית, להקת ענבל, להקת בת-דור ולהקת בת-שבע.

 התחדשות המחול היהודי הדתי 
החל מסוף המאה ה-20 חלה תפנית ביחס למחול בציבור הדתי-לאומי. המעבר מריקוד פולקלוריסטי באירועים קהילתיים ליצירה אמנותית מקצועית התאפשר במידה רבה בשל לפעילותן של מוסדות חינוך אקדמיים:
 מכללת אורות ישראל: המכללה באלקנה הייתה הראשונה להעניק הכשר אקדמי ללימודי מחול עבור נשים דתיות, צעד שאיפשר פיתוח שפת גוף מקצועית מבלי לוותר על מחויבות הלכתית.
 מחול גברי דתי: הקמת מרכזים כמו "בין שמיים לארץ" והרכב המחול "כעת", הובילו לפיתוח שפת מחול גברית ייחודית, המשלבת טכניקות מודרניות (כגון קונטקט אימפרוביזציה) עם עבודת השם ותפיסת הגוף כ"דף גמרא".

 ראו גם
 תרבות בישראל
 מוזיקה יהודית
 תרבות יהודית חילונית
 ריקוד עם ישראלי

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:ישראל: מחול
קטגוריה:תרבות יהודית