מנזר טאקצאנג

מנזר טקצאנג (בדזונגקה: སྤ་གྲོ་སྟག་ཚང་, בתרגום לעברית: קן הנמר), הוא אתר בודהיסטי קדוש הממוקם על צלע הצוק של עמק פארו העליון בבהוטן. האתר נחשב לידוע מבין שלוש עשרה מערות קן הנמר בטיבט ההיסטורית שבהן פדמאסמבהאבה (יוגי ורב-אמן טנטרה, אשר הביא את הבודהיזם הטנטרי לטיבט) תרגל ולימד את וג'ריאנה (זרם בודהיסטי נפוץ).Khenchen Palden Sherab Rinpoche, The Eight Manifestations of Guru Rinpoche, (May 1992), https://turtlehill.org

במאה התשיעית לספירה האתר היה מערה, בה נהג פדמאסמבהאבה לעשות מדיטציה ולהתאמן עם תלמידיו. המנזר נבנה מאוחר יותר, בשנת 1692, סביב המערה. לפדמאסמבהאבה מיוחסת הכנסת בודהיזם וג'ריאנה לבהוטן, שהייתה אז חלק מטיבט. בשל כך, המנזר מוקדש לפדמאסמבהאבה, וידוע גם בשם "מקדש הגורו בעל שמונה השמות" המתייחס אליו.

עם השנים נהפך המנזר לאייקון התרבותי של בהוטן. פסטיבל פופולרי דתי בבהוטן, המכונה צ'שו, הנערך לכבוד פדמאסמבהאבה, נחגג בקרבתו.

 היסטוריה 
 רקע ואגדות אודות המנזר 
על פי אגדה אחת, פדמאסמבהאבה (הגורו) ריחף אל האתר כשהוא רכוב על גבה של נמרה. לפי אגדה נוספת, אשתו לשעבר של שליט אזורי נעשתה לתלמידה של הגורו בטיבט, הפכה עצמה לנמרה והובילה את הגורו על גבה מטיבט, ולאחר מכן נגלה הגורו בשמונה צורות התגלמות והפך את המקום לקדוש. לאחר מכן, המקום זכה לכינוי "קן הנמר".

החל מהמאה ה-11, נזירים וטיבטים רבים אחרים הגיעו למנזר על מנת לעשות בו מדיטציה. מהידועים שבהם הוא מילארפה (1040–1123), אחד המורים הרוחניים הבודהיסטים המפורסמים ביותר בבודהיזם הטיבטי. בין המאות ה-12 ל-17, לאמות רבים שהגיעו מטיבט הקימו מנזרים בקרבתו. המנזר נותר בסמכותם של לאמות קתוגפה במשך מאות שנים, עד אמצע המאה ה-17.

 מהמאה ה-17 ועד היום: המנזר המודרני 
במאה ה-17, מגלה ידוע בשם פמה לינגפה מבומטהאנג ייסד מנזרים רבים באזורים שונים בבהוטן. עם הזמן, קיבל לינגפה סמכויות שלטוניות בבהוטן ונודע בכינוי "שבדרונג". השבדרונג קיווה להקים מבנה קדוש בטקצאנג, וזאת בשל הזדהותו עם הזרם הבודהיסטי אותו הוביל פדמסבהאבה. בין השנים 1644–1646 פלשה טיבט לבהוטן, אשר נבלמה על ידי בהוטן. שבדרונג ביקש לבנות מקדש בטקצאנג כדי לחגוג את הניצחון, אותו ייחס לאלוהות שמקורה בטקצאנג. לאחר מותו, יורשו היחיד של שבדרונג, נגוואנג נמגיאל, החליט להגשים את החזון האמור, בשעה שעמד במערה המשקיפה על עמק פארו. בשנת 1962 הניח נמגיאל את היסודות לבניית המנזר הקיים כיום.

 שרפה 
ב-19 באפריל 1998, פרצה שרפה במבנה הראשי של מתחם המנזר, שהכיל ציורים, חפצים ופסלים יקרי ערך. ככל הנראה השריפה נגרמה מקצר חשמלי או מנורות שהאירו את השטיחים התלויים במנזר. אחד הנזירים מת במהלך השרפה. עבודות השיקום בוצעו בעלות מוערכת של 135 מיליון נגולטורם (המטבע הרשמי של בהוטן), השווים לכ-1.65 מיליון דולר אמריקאי. ממשלת בהוטן ומלך בהוטן, ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק, פיקחו על שיקום המנזר הפגוע בשנת 2005.

 מבנה המנזר 
ממוזער|גלגל התפילה בסמיכות למנזר
המנזר ממוקם כ-10 קילומטרים מצפון לעיר פארו ותלוי על צוק רעוע בגובה 3,120 מטרים מעל פני הים, ו-900 מטרים מעל העמק. מדרונות הסלע תלולים במיוחד (כמעט אנכיים) ומבני המנזר בנויים בתוך הסלע. למתחם המנזר יש גישה מכמה כיוונים, ביניהם שביל צפון-מערבי דרך יער, ומצפון, מעל הרמה הסלעית. מסלול פרדות המוביל אל המנזר עובר ביער אורנים המעוטר בצבעוניות ובדגלי תפילה. ברבים מימות השנה, ניתן לחזות בעננים העוטפים את המנזר.

מבני המנזר מורכבים מארבעה מקדשים עיקריים וממעונות שהותאמו למדפי הסלע, למערות ולשטח הסלעי. מיקומו המסוכן על צלע ההר, הביא לכך שנאמר עליו כי "הוא נצמד לצלע ההר כמו שממית". הכניסה למערה הראשית במנזר היא דרך מעבר צר. והיא מכילה תריסר תמונות של בודהיסטוות ומנורות המהבהבות מולן.

כלל המבנים במתחם מחוברים ביניהם באמצעות גרמי מדרגות החצובים בסלע, יחד עם מספר גשרי עץ רעועים. כל מבנה כולל מרפסת, המביטה מלמעלה אל נופו הציורי של עמק פארו.

 מבנים אחרים בתוך המתחם 
בסמוך למנזר נמצאת פסגת האורגיאן, בה מצוי גלגל תפילה קטן. הגלגל מופעל על ידי נזיר ותיק, מהדהד בפעמונים הנשמעים מדי יום בשעה 4 לפנות בוקר. בסמוך לו נמצא מקום מגוריו של לאמה מרכזי, קארמה תופדן צ'וקי נינצ'י.

קישורים חיצוניים





 הערות שוליים 

קטגוריה:מנזרים בודהיסטיים
קטגוריה:בהוטן: מבנים