עדנה גורני

עדנה גורני (נולדה ב-16 בדצמבר 1955) היא סופרת, משוררת, אקולוגית, חוקרת סביבה ומגדר וחלוצת האקו-פמניזם בישראל.

הוציאה לאור חמישה ספרים, בהוצאות הוצאת פרדס, הוצאת אחוזת בית, הוצאת מוסד ביאליק ו"עולם חדש". זוכת פרס לספר ביכורים בפרוזה על-שם יצחק לייב ורחל גולדברג ופרס "ליס מילר" מטעם אוניברסיטת חיפה.

בעברה אתלטית מצטיינת בנבחרת ישראל. פעמיים ברציפות סגנית אלופת ישראל (1972 ו-1973) בריצת 400 מטר ושותפה לשיא ישראל לאגודת בריצת 4x400 מטר וזוכת שתי מדליות ארד ב (1973) בריצה ל-400 מטר ול-800 מטר.

ביוגרפיה
עדנה גורני נולדה בתל אביב לרות ואוריאל גורני.

קריירה כאתלטית
גורני התאמנה בקבוצת מכבי תל אביב.

באליפויות ישראל שנערכו בשנים 1970 ו-1971 היא זכתה במדליית ארד בריצת 400 מטר (1:00.1 דקות ו-1:01.7 דקות, בהתאמה). באליפות ישראל שנערכה ב-1972 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת שליחות 4x400 בשיא ישראלי חדש לאגודות של 4:03.4 דקות ומדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 58.6 שניות.

בתחרות אידלסון שנערכה באפריל 1973 היא קבעה בריצת 600 מטר שיא ישראלי חדש לנערות עד גיל 18 של 1:37.9 דקות. באליפות ישראל שנערכה באותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 58.4 שניות ומדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:17.1 דקות. שבועיים לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של  היא זכתה בשתי מדליות ארד, בריצת 400 מטר בתוצאה של 58.58 שניות, אחרי אביבה בלס מישראל שקבעה שיא מכביה חדש של 56.14 שניות ולינדה ויימן מאוסטרליה (58.28 שניות) ובריצת 800 מטר בתוצאה של 2:20.0 דקות, אחרי אביבה בלס (2:11.9 דקות) ורחל הלה מישראל (2:17.0 דקות).

קריירה באקדמיה
בשנת 1978 סיימה תואר בביולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בשנת 1988 סיימה תואר שני בזואולוגיה בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב, בשנת 1997 סיימה דוקטורט באקולוגיה התנהגותית מ-University of California Santa Barbara.

בשנת 2000 כתבה פוסט דוקטורט באוניברסיטת תל אביב וזכתה במלגת וייז. בשנת 2008 השלימה תואר שני בכתיבה יוצרת מהחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה. בשנים 2003–2020 לימדה את תחום לימודי נשים ומגדר בשלוחה של אוניברסיטת לסלי, במכללת עמק יזרעאל ובטכניון. במקביל לימדה במשך יותר מעשור בתוכנית ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת חיפה. משנת 2020 ואילך מקדישה את זמנה למחקר וכתיבה.

פעילות ציבורית
גורני מילאה תפקידים שונים בארגון הפמיניסטי אשה לאשה החל משנת 2001 הייתה חברה בוועד המנהל של מרכז השל לקיימות (2005–2011), והייתה חברה בהנהגה ומשא ומתן בהתארגנות למען העסקה הוגנת של סגל זוטר במכללה האקדמית עמק יזרעאל ואחר כך במאבק הארצי יחד עם הארגון כוח לעובדים.

בשנים 2012–2014 הנחתה קבוצת סיפור חיפאי ביחד עם סלמאן נאטור ועם ד"ר מאג'ד ח'מרה, ביוזמת פסטיבל הסיפור החיפאי, תוכנית חיפה עיר משותפת של ארגון שתי"ל ומתנ"ס הדר. מאז יולי 2017 היא עורכת את מדור "שירת הסביבה" בכתב העת אקולוגיה וסביבה.

 חיים אישיים 
גורני נשואה לזאב לבינגר, צפר וצייר, אם לשתי בנות, וגרה בטבעון. אחותה היא אורנה בלונדהיים.

פרסומים
ספרים
 בין ניצול להצלה: תיאוריה אקו פמיניסטית של יחסי טבע, תרבות וחברה בישראל, הוצאת פרדס 2011. בביקורת על הספר נאמר שהוא "השיק את השיח האקופמיניסטי בישראל"הרצוג 2012, סקירת מחקרים בישראל.
 גרר ועילוי, "הוצאת עולם חדש" 2014.
 דיוקן זואולוגי לקסיקון", הוצאת פרדס 2020. הספר זכה בפרס לספר ביכורים בפרוזה על-שם יצחק לייב ורחל גולדברג לתרבות וספרות לשנת 2020.
 דברים שמצאתי במחסן המשפחתי, הוצאת אחוזת בית 2020.
 כמעט כרגיל, הוצאת מוסד ביאליק 2022

מאמרים נבחרים
 Marnin-Distelfeld S. & Gorney E. (2019). Why Draw Flowers – Botanical art, Nationalism and Women's Contribution to Israeli Culture. Anthropology of the Middle East, 14(1):45–69
 Gorney E. (2018) "If only I had petals, my situation would be different" - The curious case of nature reserves and shelters for battered women. Ecofeminism in Dialogue, pp. 77-92, Douglas A. Vakoch & Sam Mickey (eds.), London & New York: Lexington Books
 Gorney E. (2017) Roots of Identity, Canopy of Collision: Re-visioning Trees as an evolving National Symbol within the Israeli-Palestinian Conflict. In Environmental History in the Making Vol. II, pp. 327-344, Cristina Joanaz de Melo, Estelita Vaz, Ligia M. Costa Pinto (eds.), Springer
 Gorney, E. (2007). (Un)Natural Selection: The Drainage of the Hula Wetlands, an Ecofeminist Reading. International Feminist Journal of Politics 9(4):465–474

פרסום בכתבי עת
גורני פרסמה שירה ופרוזה ב-15 כתבי עת בעברית ובאנגלית.
 בעברית: ידיעות אחרונות, הארץ, עיתון 77, צריף, הליקון, גרנטה, הכיוון מזרח, מקרוב, המוסך מוסף לספרות, ירח חסר, מאזניים ופואם.
 באנגלית: Cyclamens and Swords, Bridges, Women on Peace Seeking, Voices Israel and The Genocide Forum.

בשנת 2002 זכתה בפרס הספרותי ע"ש ליס מילר, מטעם הפקולטה למדעי הרוח, אוניברסיטת חיפה.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:אקולוגיה
קטגוריה:פמיניזם
קטגוריה:אקופמיניזם
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה
קטגוריה:צפרות
קטגוריה:רצות ישראליות למרחקים בינוניים
קטגוריה:אלופות ישראל בריצה
קטגוריה:שיאניות ישראל בריצה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1955
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955