זה הדוד שלי

זה הדוד שלי (בצרפתית: Mon Oncle) הוא סרט קומדיה צרפתי משנת 1958 בבימויו של ז'אק טאטי שגם הפיק, כתב את התסריט ומשחק בו בתפקיד ראשי.

זה הסרט השני שלו (והראשון בצבע) שבו הוא מופיע בתפקיד מר הולו (Monsieur Hulot). מר הולו לובש תמיד את אותו מעיל גשם, חובש מגבעת ומעשן מקטרת. הוא דמות תימהונית שהמציאות נוטה להפתיע שוב ושוב. מבטו התמים לחלוטין מאיר באור מגוחך את מוסכמות החברה, את המודרניזם ובאופן סמוי יותר את המבנה הפוליטי והכלכלי. הסרט מבקר את מעמד הביניים הנובו רישי ואת תרבות הצריכה.

כמו בסרטיו האחרים של טאטי יש בסרט הזה מעט מאוד דיאלוג ושימוש במוזיקה ואפקטים קוליים במקום בדיבור.

הסרט זכה להצלחה גדולה בצרפת, בריטניה וברחבי העולם כולל בישראל.

בנוסף לגרסה הצרפתית, הופקה גם גרסה מקוצרת במקצת באנגלית. הדיבור המועט דובב לאנגלית אבל רעשי הרקע והג'יבריש של האנשים נשארו.

טאטי זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ולפרס חבר השופטים בפסטיבל קאן והיה מועמד לפרס דקל הזהב ולמועמדוית ופרסים רבים אחרים.

תקציר העלילה
מסייה ארפל (ז'אן פייר זולא) הוא תעשיין עשיר בעל מפעל מצליח למוצרי פלסטיק. הוא גר בווילה בפריז עם אשתו (אדריאן סרבנטי) ובנם ז'ראר (ארלן בקור).

מאדאם ארפל היא עקרת בית שמסתובבת כל הזמן עם מטלית לניגוב אבק. בבוקר היא מכינה את בעלה ליציאה, מנקה את תיקו ואת הרכב המהודר שלהם אליו מצטרף בנם ז'ראר בדרך לבית הספר.

מאדאם ארפל מקפידה על הניקיון בווילה. אסור לדרוך על הדשא אלא על משטח אבן מסומן. במרכז הגינה יש מזרקת מים היוצאת מפיו של דג ומופעלת על ידה רק כשמגיע אורח חשוב.

המטבח שלה עשיר במתקנים חשמליים לפתיחת וסגירת מגרות והפעלת מכשירי בישול שונים.

למאדאם ארפל יש אח בשם מסייה הולו (ז'אק טאטי) שמדאיג אותה. הוא גר בסמוך בקומה שלישית בשכונה שעומדת להיהרס, אינו עובד ומשוטט כל הזמן כשהוא לבוש באותם הבגדים – מכנסיים ארוכים, כובע ומעיל גשם כשהוא מחזיק במטרייה ובפיו מקטרת.

הילד ז'ראר נמשך דווקא לדודו הולו. הוא מסתובב בעיר עם חבריו והם מתנכלים לעוברים ושבים בעידודו של הדוד שמרכיב אותו על אופניים ממונעים. מאדאם ארפל רוצה להכיר לאחיה את שכנתה העשירה (דומיניק מארי) ומזמינה את הולו למסיבה בחצר הווילה ביחד עם משפחת התעשיין פישאר (לוסיין רז'י). הולו גורם למבוכה כאשר הוא פוגע בטעות במזרקת הדג שמתחילה להתיז לכל עבר.

מסייה ארפל מפתיע את אשתו במכונית מהודרת והיא מפתיעה אותו בדלת אוטומטית לחנייה אך הם נסגרים בחנייה והעוזרת ז'ורזט (איבון ארנו) מפחדת לעבור ליד העין האלקטרונית הפותחת את החנייה.

מאדאם ארפל משכנעת את בעלה שיעסיק את אחיה במפעל. הולו מתרשל בתפקידו ובמקום שייצאו צינורות פלסטיק ישרים, הם יוצאים בצורת נקניקיות.

מסייה ארפל לוקח את אשתו למסעדה מפוארת ונותן לכנר שטר כסף כדי שינגן למענם. באותו זמן מסתובב הולו בחוצות פריז עם ז'ראר.

לבסוף מחליט מסייה ארפל למנות את גיסו לסוכן נודד של המפעל והם נפרדים ממנו לדאבון ליבו של ז'ראר.

צוות השחקנים
שם השחקן/יתשם הדמותהערותז'אק טאטימסייה הולוז'אן פייר זולאמסייה ארפלאדריאן סרבנטימאדאם ארפלארלן בקורז'ראר ארפלאיבון ארנוז'ורז'טעוזרת ביתלוסיין רז'ימיסייה פישארתעשייןדומיניק מארישכנה

קישורים חיצוניים

 קדימון לזה הדוד שלי, באתר יוטיוב
 זה הדוד שלי, באתר TCM
 נעימת הנושא הראשי של זה הדוד שלי, באתר יוטיוב
 בוקר אופייני של משפחת ארפל, באתר יוטיוב
 ז'אק טאטי מקבל פרס אוסקר על זה הדוד שלי, באתר יוטיוב
 פודקאסט על זה הדוד שלי, באתר כאן

קטגוריה:סרטי 1958
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטי קומדיה צרפתיים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הזר הטוב
קטגוריה:ז'אק טאטי
קטגוריה:סרטים על צרכנות