פינוי התנחלויות

מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, ישראל פינתה התנחלויות בשטחים שכבשה במלחמה. שני הפינויים העיקריים שבוצעו היו:
 פינוי חבל ימית – פינוי כל ההתנחלויות הישראליות בסיני בשנים 1980–1982 כתוצאה מהסכם השלום בין ישראל למצרים. התנחלויות אלו כללו 19 יישובים שהכילו כ-4,300 איש.
 תוכנית ההתנתקות – פינוי כל ההתנחלויות הישראליות ברצועת עזה (אשר כללו את 17 יישובי גוש קטיף, את שלושת יישובי התוחמת הצפונית, ואת שני יישובי מרכז הרצועה) וארבעה יישובים בצפון השומרון בקיץ 2005. בתוכנית זו פונו מבתיהם למעלה מ-9,000 ישראלים.

בשני המקרים הללו, לאחר פינוי ההתנחלויות הרסה ישראל את המבנים שבהן.

 פינוי התנחלויות קטנות יותר 
במסגרת הסכמי אוסלו, פונו שתי היאחזויות נח"ל שבצפון השומרון – נח"ל גינת ונח"ל עירית. כיום שטח זה הוא חלק משטח A של הרשות הפלסטינית.

המאחז עמונה פונה באופן חלקי (כתשעה בתי קבע) לראשונה ב-2006 ובאופן מלא ב-1 בפברואר 2017. זאת כתוצאה מפסיקת בג"ץ בנוגע למעמדה החוקי של הקרקע.

ב-2 בספטמבר 2012 פונה המאחז מגרון שבמועצה אזורית מטה בנימין. במאחז התגוררו כ-200 נפשות.

ב-2 ביולי 2021 פונה המאחז אביתר במסגרת פשרה עם רשויות המדינה. המדינה הכריזה כי תבחן את הסדרת ההתיישבות במקום בעתיד. טרם הפינוי, התגוררו ביישוב כ-53 משפחות. המאחז אוכלס מחדש ביולי 2023, וביוני 2024 החליט הקבינט המדיני-ביטחוני להסדיר את מעמדו.

 פינוי התנחלויות בעתיד 
פינוי התנחלויות נחשב לאמצעי אפשרי עתידי כחלק מיישום של פתרון שתי המדינות. יש התומכים בפינוי של חלק מההתנחלויות, ובסיפוח של גושי ההתיישבות הסמוכים לקו הירוק. ארגוני שמאל התומכים בהקמת מדינה פלסטינית תומכים גם בפינוי התנחלויות, ובהם: יוזמת ז'נבה, תנועת מאבק סוציאליסטי, שלום עכשיו ותראבוט. גם מפלגות השמאל השונות (העבודה, מרצ וחד"ש) תומכות בפינוי חלקי או מלא של ההתנחלויות.

מנגד, הימין הפוליטי בישראל מתנגד לפינוי שכזה וחלקים מגוש זה אף תומכים בפתרון הפוך – סיפוח יהודה ושומרון למדינת ישראל. בעיני הציונות הדתית, פינוי התנחלויות מנוגד למצוות יישוב ארץ ישראל.

 לקריאה נוספת 


 הערות שוליים 

*
קטגוריה:מפעל ההתנחלות
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני