אאודטסהורן

אאודטסהורן (באנגלית: Oudtshoorn) היא עיר בפרובינציית הכף המערבי שבדרום אפריקה, הממוקמת בין הרי סוורטברג מצפון להרי אוטניקה מדרום. זוהי העיר הגדולה ביותר באזור הקארו הקטן, עם כ-60,000 תושבים. כלכלת העיירה נשענת בעיקר על ענפי חקלאות היענים והתיירות.  אאודטסהורן היא ביתם של אוכלוסיית היענים הגדולה בעולם.

 היסטוריה 
ממוזער|בניין היסטורי בעיר
החקלאים הראשונים התיישבו בשנות ה-50 של המאה ה-18 והתבססו עד סוף המאה ה-18. בנוסף על גידול בעלי חיים, הם גידלו חיטה ושעורה, הכינו יין וברנדי, גידלו טבק ומגוון עצי פירות. בשנות ה-30 של המאה ה-19 השוק האזורי הפך לחופשי יותר, מה שתרם לשיגשוג האזור. בשנת 1838 הוחלט לבנות כנסייה במקום, שנחנכה 3 בנובמבר 1839. במשך 40 השנים הבאות, הכנסייה ההולנדית הייתה מרכז חיי הקהילה באזור.

בדצמבר 1847 נפתח "בית הספר לחקלאים", הראשון שנתמך על ידי המדינה. לפני כן, העסיקו התושבים העשירים מורים פרטיים, שהעסקתם הייתה מורכבת בשל מצב הדרכים הירוד באזור, עלויות הלינה והמחסור המתמשך בעובדי משק. בשנת 1848, אאודטסהורן נוסדה רשמית כעיירה. בשנת 1858 הגיעו מתיישבים בריטים ראשונים לאאודטסהורן.

צמיחתה של אאודטסהורן הוגבלה בשל אספקת המים המעטה לאזור. בשנים הראשונות הובלו מים לעיירה בחביות, שנמכרו בשישה פני לדלי. הכלכלה המקומית התבססה בעיקר על גידול טבק ויענים. בצורת קשה ב-1865 שכנעה רבים מהמתיישבים לעבור לרפובליקה הדרום-אפריקאית. מפקד האוכלוסין מ-1865 הצביע על אוכלוסייה בת 1,145 נפשות.
ממוזער|חוות יענים באזור העיר
תעשיית היענים של אאודטסהורן התחילה בשנת 1864. נוצות היענים נחשבו אז לאביזרים אופנתיים בקרב האצולה האירופית. יצוא הנוצות הוביל לשגשוג הכלכלה המקומית. חקלאי האזור, שהבינו שהיענים רווחיות הרבה יותר מכל ענף אחר, נטשו את שאר היבולים שלהם ושתלו אלפלפות, ששימשו כמזון ליענים. עד 1877 כבר נערכו מכירות פומביות של נוצות גם באאודטסהורן עצמה. ייצור זרעים חקלאיים מיוחדים הוא המשמעותי ביותר בכלכלת המקום כיום, אך גידול יענים נותר עדיין משמעותי אף הוא.

תעשיית היענים התאוששה לאט, בין השאר בגלל מלחמת הבורים בשנים 1899–1902.

השוק המקומי קרס ב-1914 בעקבות מלחמת העולם הראשונה. בתחילת המלחמה חיו באאודטסהורן 314,000 יענים, לעומת 32,000 ב-1930.

סוף מלחמת העולם השנייה פתח שווקים חדשים לעור ובשר היען, וכתוצאה מכך התעשייה התאוששה בסופו של דבר.

 שפעת העופות 
בשנים 2004–2005 הייצוא הדרום אפריקאי פחת בכ-700 מיליון רופי כתוצאה מהתפרצות של שפעת העופות, שגרמה למותם של 26,000 ציפורים ו-400 עובדים.

באפריל, 2011 פרץ זן נוסף של שפעת העופות באאודטסהורן. כחברה בארגון העולמי לבריאות בעלי חיים, דרום אפריקה נדרשה על פי החוק הבינלאומי לשחוט ציפורים נגועות. כתוצאה מכך הומתו 38,000 יענים. האיחוד האירופי, שהיה אחראי ל-90% מיצוא בשר היען של דרום אפריקה, אסר על ייבוא בשר יען דרום אפריקאי. הדבר הביא לקשיים כלכליים לחוות היענים באזור. לחקלאים הוצע פיצוי כספי על ידי הממשלה, אך הפיצויים לא עזרו ועובדים רבים פוטרו. הענף הפסיד 108 מיליון רופי מדי חודש, והפסיד 1.2 מיליארד רופי בסך הכל בין אפריל 2011 לינואר 2012. גם התיירות נפגעה.

בינואר 2012, באאודטסהורן חיו יותר מ-200,000 יענים והעיר ייצרה 80% ממוצרי היענים בעולם. תעשיית היענים העסיקה ישירות 20,000 אנשים, והניבה 2,1 מיליארד רופי בשנה. 50% מהחקלאים בענף עזבו אותו עד 2013.

שפעת העופות חזרה לעיר באפריל 2013. בתקופה זו 50,000 יענים הומתו ונגרם נזק של 4 מיליארד רופי (שווה ערך ל-219 מיליון דולרים אמריקאיים).

 דמוגרפיה 
לפי מפקד האוכלוסין של 2011, באאודטסהורן היו 61,507 תושבים. 70.9% מהאוכלוסייה תיארו את עצמם כ"צבעוניים", 15.3% כ"לבנים" ו-12.5% כ"אפריקאים שחורים". השפה השלטת היא אפריקאנס, המדוברת כשפת האם של 87.8% מהתושבים, בעוד ש-7.4% דוברי קוסה ו-2.6% דוברים אנגלית.
אוכלוסיית אודסהורן שנה מספר תושבים אחוז צמיחה 1865 1,145 1875 1,837 60.4% 1891 4,386 138.8% 1904 8,849 101.8% 1991 48,570 448.9% 1996 52,336 7.8% 2001 55,205 5.5% 2011 61,508 11.4% 2017 67,295 9.4%

 קהילת יהודי אאודטסהורן 

הפריחה במאה ה-19 משכה אליה אוכלוסיית מהגרים יהודים גדולה של כ-100 משפחות (רובן ליטאיות שנמלטו מהפוגרומים הצאריים). כתוצאה מכך נודעה אאודטסהורן כ"ירושלים של אפריקה". בעיר נבנו שני בתי כנסת (ב-1888 וב-1896). ב-1904 נפתח בעיר בית הספר העברי הדרום אפריקאי הראשון. האוכלוסייה היהודית באאודטסהורן ירדה מ-1,073 ב-1918 ל-555 ב-1936, והמשיכה להתמעט מאז.

עד 1955 נותרו רק 150 משפחות ובשנת 1973 נסגר בית הכנסת סנט ג'ונס. ארון הקודש והספסלים הקדמיים הועברו למוזיאון המקומי. כיום נותרו רק 17 משפחות בעיירה, מהן חמש חקלאי יענים, כאשר חיי הקהילה עדיין מתרכזים סביב בית הכנסת קווינס סנט (כיום רחוב ברון ואן ריד).

קישורים חיצוניים




 הערות שוליים 

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1857
קטגוריה:דרום אפריקה: ערים
קטגוריה:הכף המערבי: יישובים