היפר-סקסואליות

היפר-סקסואליות (hypersexuality) או היפר מיניות היא שכיחות רבה או פתאומית של דחפים מיניים או פעילות מינית אצל אדם.

 הגדרה 
היפר-סקסואליות, הידועה גם כהתנהגות מינית קומפולסיבית, מיניות מופרזת או התנהגות מינית בעייתית, מאופיינת בעיסוק חוזר ונשנה ובריבוי של פנטזיות, דחפים והתנהגויות מיניות.

ניתן  לחלק היפר-סקסואליות לשתי קטגוריות: פראפילית ולא - פרפילית. היפר-סקסואליות פראפילית מתייחסת להתנהגויות שנחשבות בדרך כלל בלתי-מקובלות חברתית הכוללות חפצים לא אנושיים, סבל של עצמך או בן זוג, ילדים או אדם שאינו מסכים (לדוגמה: פטישיזם, אקסהיביציוניזם ופדופיליה). היפר-סקסואליות לא פרפילית מתייחסת להתנהגויות הנחשבות מקובלות חברתית אך המינון והעוצמה גבוהים. התנהגויות אלו כוללות מעשים מיניים כפייתיים עם מספר בני זוג, קיבעון על בן זוג שבלתי ניתן להשגה, אוננות מרובה, שימוש מרובה בפורנוגרפיה, מין כפייתי מחוץ ובתוך מערכת יחסים בהסכמה.

 מורכבות ההגדרה 
מיניות תלויה בגורמים רבים, כולל משתנים אינדיבדואליים, מערכות יחסים, ערכים חברתיים, הבדלים תרבותיים ואמונות דתיות ואתניות. בשל הבדלים אלו, ההבחנה בין מיניות בטווח הנורמה למיניות שאינה נורמטיבית היא סובייקטיבית ותלויית הקשר. כך, באופן דומה לאבחנות פסיכיאטריות אחרות, התנהגות מינית הנחשבת מוגזמת בחברה מסוימת, עשויה להיתפס נורמטיבית ושגרתית באחרת.

מחקר סוציולוגי שפורסם בשנת 2010, שבחן באופן ביקורתי את היחס להתנהגות מינית, הראה כי התנהגויות מיניות שהוגדרו כקומפולסיביות או כמיניות לא ענו לקטגוריות קליניות מובחנות היטיב, אלא שיקפו דפוסים נלמדים, שמוסדות חברתיים דומיננטיים תייגו באופן סטיגמטי. מנגד, מחקר אחר הראה כי ישנו דפוס מובחן של התנהגות מינית מוגברת שאינה תקינה, כמו חוסר שליטה בדחף המיני, אשר נפרד מרמות גבוהות של עוררות מינית.

במאה ה-19 "נימפומניה" הייתה אבחנה לתשוקה מינית מוגזמת אצל נשים ונחשבה למחלה. חלק מהטיפולים בנימפומניה עירבו ניתוחים כירוגיים באבר המין הנשי כמו כריתת דגדגן. התערבויות אלו הפחיתו את התשוקה המינית ואף העלימו אותה כליל באופן בלתי הפיך, והוצגו כהצלחה של ההליך הטיפולי. 

נשים וגברים נשפטים באופן שונה על אותן התנהגויות מיניות. יחס זה מוסיף לקושי להגדיר בבירור התנהגויות מיניות לא מותאמות או "קיצוניות"

 אבחון 
במהדורה האחרונה של ה-DSM 5 לא התקבלה הגדרה אבחונית להיפר-סקסואליות. עם זאת, במהדורה הקודמת התייחסו להיפר-סקסואליות כ-"קטגוריה כוללת לתיאור הפרעה מינית שאינה עומדת בקריטריונים של הפרעה מינית ספציפית כלשהי, ואינה חוסר תפקוד או פריפיליה".

לפי ההצעה שהוגשה לוועדת האיגוד שערך את ספר האבחנות החמישי, אך לבסוף לא נכנסה, על מנת להיות מאובחן בתור מי שסובל מהיפר-סקסואליות נדרש מצב בו במשך חצי שנה או יותר נצפים דחפים, פנטזיות או התנהגויות מיניות שמתאפיינים בכך ש:
 הזמן המוקדש להם בא על חשבון פעילויות אישיות וחברתיות חשובות אחרות
 הם באים כמענה למצבים רגשיים בלתי נעימים או כתגובה לאירועים מלחיצים
 יש ניסיונות חוזרים וכושלים לחדול מהם
 קיימת התעלמות מהסיכון הכרוך בהם לפרט עצמו או לאחרים
 קיימת מצוקה סביבם בתחומי חיים אחרים (תעסוקה, חיי משפחה)
 ההתנהגויות אינן נובעות מתופעות פיזיולוגיות או נטילת תרופות
 ההתנהגויות יכולות לכלול: יחסי מין בהסכמה בין בגירים, אוננות, צפייה בפורנו, מין ברשת, מין בטלפון, ביקור במועדוני חשפנות וכיוצא באלו.

יש צורך לשלול סיבות רפואיות להיפר-סקסואליות. הפרעות נוירולוגיות מסוימות עלולות לגרום לאדם לפעול באופן בלתי הולם ואף לגרום להתנהגות היפר-סקסואלית. גם חוסר איזון הורמונלי בעקבות מחלות שונות עשוי להוביל להיפר-סקסואליות. בנוסף, שינויים רגשיים, נפשיים והורמונליים המאפיינים את גיל ההתבגרות יחד עם הופעת עוררות מינית, עלולים להתפתח להתנהגות היפר-סקסואלית.

 טיפול ומניעה 
אנשים המגיעים לטיפול בהיפר-סקסואליות הם קבוצה הטרוגנית ועל כן יש צורך בהערכה יסודית לצורך בירור התנהגויות, בירור המוטיבציה לטיפול והתאמת תוכנית טיפולית. התערבויות נפוצות שנמצאו כיעילות עבור המטופל ההיפר-סקסואלי הן: טיפול קוגניטיבי - התנהגותי למניעת הישנות ההתנהגויות ההיפר-סקסואליות, פסיכותרפיה-פסיכודינאמית וכן טיפול פסיכו-פרמקולוגי המשלב תרופות, נלטרקסון, תרופה שמשמשת בהפחתת דחפים בהפרעות דומות כמו הימורים פתולוגיים, תלות באלכוהול ובאופיאטים, נמצא כמפחית התנהגות מינית היפר-סקסואלית. בנוסף, ישנן גישות הגורסות כי חינוך מיני מיטיב המתייחס להיפר-סקסואליות ולהתנהגויות מיניות שאינן מותאמות, עשוי לקדם מודעות, מניעה והבנת עומק של ההתנהגות וכן לקדם פנייה לקבלת עזרה במידת הצורך.

 טיפול קבוצתי 
תוכנית שנים עשר הצעדים - קבוצה ברוח תוכנית 12 צעדים של 'סקסוהוליסטים אנונימיים', מציעה גם היא טיפול לבעיה. בתוכנית מקבל כל מכור גישה למדריך (ספונסר בשפת התכנית) שהוא למעשה מכור שהחלים וידריך את החבר החדש בפעולות שצריך לעשות כדי להחלים כמוהו. בנוסף יש את תמיכת הקבוצה והחברים לדרך. מטא אנליזה של 35 מחקרים, שהתפרסמה בשנת 2020, מצאה שהתוכנית של AA אפקטיבית יותר מגישות אחרות לעידוד הימנעות וההחלמה מהתמכרויות שונות, כולל טיפול פסיכותרפי.

 ראו גם 

 אוריינטציה סוציוסקסואלית
 מופקרות

 קישורים חיצוניים 

 המרכז הישראלי לקידום מיניות בריאה

הערות שוליים

קטגוריה:תסמונות התנהגותיות הקשורות להפרעות פיזיולוגיות ולגורמים גופניים
קטגוריה:הפרעות מיניות