לב לאגוריו

לב לאגוריו (ברוסית: Лев Феликсович Лагорио; 9 בדצמבר 1826 – 17 בנובמבר 1905) היה צייר צבעי מים רוסי, שנודע בעיקר בזכות נופי הים שלו. הוא היה קשור לאסכולת הציור שהורכבה מאמנים שפעלו בדרום חצי האי קרים.

 ביוגרפיה 
לב לאגוריו נולד בפאודוסיה במשפחתו של סגן הקונסול הנפוליטני. אביו, פליצ'ה לאגוריו (1781–1857) היה סוחר ג'נואי ששימש כסגן הקונסול של ממלכת שתי הסיציליות. מ-1839 עד 1840, הוא קיבל את הכשרתו האמנותית הראשונה באולפנים של איבן אייבזובסקי. ב-1842, בתמיכתו של אלכסנדר קזנצ'ייב, מושל טאורידה, הוא הצליח להירשם לאקדמיה הקיסרית לאמנויות.Лагорио, Лев Феликсович". Brockhaus and Efron Encyclopedic Dictionary: In 86 Volumes (82 Volumes and 4 Additional Volumes). St. Petersburg. 1890–1907 מאוחר יותר, הוא הצליח לקבל סיוע כספי מהדוכס מלויכטנברג, הנשיא החדש של האקדמיה. בין מוריו היו אלכסנדר סוארוויד, מקסים וורוביוב ובוגדן וילוולדה.

בשנת 1850 סיים לגוריו את האקדמיה לאמנויות עם מדליית זהב. ב-1850 הוא קיבל את התואר "אמן" על ציורו "נוף לאכטה" ושנתיים לאחר מכן הפך לאזרח רוסי. הוא גם זכה לפנסיה ללימודים באירופה, וביקר תחילה בפריז (1853), ולאחר מכן ברומא, שם שהה עד 1859, בשנתיים האחרונות על חשבונו.

לאחר שובו, בשנת 1860, הוא נקרא פרופסור והציג את היצירות שיצר באיטליה. הוא נסע לקווקז ב-1861 והציג משם שורה של נופים לצאר אלכסנדר השני, שהעניק לו את מסדר אנה הקדושה.

הוא חזר לקווקז ב-1863 וב-1864, עם פמלייתו של הדוכס הגדול מיכאיל ניקולאייביץ', שם השתתף במלחמת הקווקז. לאחר מכן הוא התיישב בסנט פטרבורג, ולעיתים קרובות נסע לאירופה.

בשנת 1885, הוא הוזמן לצייר סדרת יצירות על המלחמה העות'מאנית-רוסית בשנים 1877–1878 וביקר בשדות קרב האירופים והאסייתיים.

בשנת 1900, הוא מונה לחבר כבוד באקדמיה. פאולין קוריארד הייתה בין תלמידיו.

הוא נקבר בבית הקברות נובודביצ'י, בסנט פטרסבורג.

 גלריה 

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:איטלקים
קטגוריה:קרים: אישים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1826
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1905