דמיטרי מוראטוב

דמיטרי אנדרייביץ' מוראטוב (רוסית: Дмитрий Андреевич Муратов; נולד ב-29 באוקטובר 1961) הוא עיתונאי רוסי, מגיש טלוויזיה והעורך הראשי של העיתון הרוסי נובאיה גאזטה. מוראטוב הוא חתן פרס נובל לשלום לשנת 2021 יחד עם מריה רסה, על "מאמציהם לשמור על חופש הביטוי שהוא תנאי הכרחי לדמוקרטיה ולשלום ממושך".

מוראטוב הקים את העיתון נובאיה גאזטה ב-1993 ביחד עם עיתונאים אחרים. הוא היה העורך הראשי מ-1995 עד 2017 ומונה לתפקיד שוב ב-2019. העיתון ידוע בדיווחו על נושאים רגישים, ובהם, שחיתות שלטונית, הפרות זכויות האדם, הונאת בחירות, אלימות משטרתית וניצול לרעה של כוח. כעורך ראשי הוא היה תומך של עיתונות חופשית ופרסם כתבות רבות שביקרו את ממשל נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין. דעותיו הפוליטיות ותמיכתו בחופש העיתונות הובילו לעימותים בינו לבין עיתונאים אחרים ועם הממשלה. 6 מעיתונאי נובאיה גאזטה נהרגו במהלך העבודה בעיתון.

ב-28 במרץ 2022 הודיע העיתון שהוא ישהה את פעילותו, הן באינטרנט והן בהדפסת העיתון בעקבות קבלת אזהרה שנייה מהרוסקומנדזור.

באפריל 2022 הודיעה קבוצת המדיה השנייה בגודלה בנורווגיה "אמדיה" , שהיא מעבירה את הבעלות על ארבעת בתי הדפוס שלה ברוסיה בשווי של כ-4 מיליון אירו למוראטוב, מכיוון שהיא מפסיקה את פעילותה העסקית ברוסיה.

 ילדות ולימודים 
דמיטרי מוראטוב נולד ב-30 בנובמבר 1960 למשפחה רוסית בעיר קויבישב בברית המועצות (החל מ-1991 נקראת סמרה). למד בפקולטה לפילולוגיה באוניברסיטת קויבישב במשך 5 שנים, שבהם החלה התעניינותו בעיתונות. בקולג' יצר קשר עם עיתונאים מקומיים והחזיק במספר משרות חלקיות בעיתונות.

מ-1983 עד 1985 שירת בצבא.

 תחילת הקריירה 
ב-1987, מוראטוב החל לעבוד ככתב בעיתון "Volzhsky Komsomolets" ובסוף שנתו הראשונה מונה לראש מחלקת הנוער של הקומסומולסקאיה פראבדה ומאוחר יותר קודם לעורך של כתבות החדשות. מוראטוב עזב את הקומסומולסקאיה פראבדה ב-1992.

 נובאיה גאזטה 
ב-1993, מוראטוב ועוד יותר מ-50 עובדים בקומסומולסקאיה פראבדה פרשו ממערכת העיתון כדי להקים עיתון משלהם בשם "נובאיה גאזטה". מטרתם הייתה ליצור מקור מידע שיהיה "אמין, עצמאי ועשיר" בשביל אזרחי רוסיה. מערכת החדשות של הנובאיה גאזטה החלה עם שתי מחשבים, שתי חדרים, מדפסת אחת ובלי משכורת לעובדים. נשיא ברית המועצות לשעבר מיכאיל גורבצ'וב תרם חלק מפרס נובל שלו לתשלום משכורות ורכישת מחשבים בשביל העיתון. מוראטוב עזר בהקמה בתור סגן עורך העיתון.

בין דצמבר 1994 עד לינואר 1995 מוראטוב סיקר מהשטח את מלחמת צ'צ'ניה הראשונה. ב-1995 הפך לעורך הראשי. הוא החזיק במשרה זו למעלה מעשרים שנה עד שפרש ב-2017 מפני שלטענתו היה מותש מניהול העיתון. הוא חזר למשרה ב-2019 לאחר שצוות העיתון הצביע בעד חזרתו.

לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-24 בפברואר 2022, פרסם מוראטוב מהדורות כפולות של העיתון, ברוסית ובאוקראינית וביקר בחריפות את מדיניות הממשלה. ב-28 במרץ 2022, העיתון השעה את פעילות ההדפסה שלו אחרי שקיבל אזהרה שנייה מהרוסקומנדזור. ב-6 באפריל 2022 הושקה גרסה זרה של העיתון בשם "נובאיה גאזטה אירופה" על מנת להימנע מצנזורה.

ב-7 באפריל 2022 הותקף מוראטוב בידי אדם אנונימי וכוסה בצבע אדום במהלך נסיעה ברכבת ממוסקבה לסמרה, כנראה כהבעת תמיכה בכוחות הרוסיים. על פי סוכנויות הביון של ארצות הברית המתקפה אורגנה על ידי שירותי הביון הרוסיים.

ביוני 2022 מכר מוראטוב את המדליה שלו תמורת 103 מיליון דולר שמיועדים לסיוע לפליטים מאוקראינה.

בספטמבר 2022, בית המשפט הרוסי שלל את רישיון ההדפסה של העיתון "נובאיה גאזטה" מוראטוב הצהיר שיערער על ההחלטה.

 פרסים והוקרה 
מוראטוב זכה בפרסים רבים בעקבות עבודתו העיתונאית.
 ב 2007, זכה בפרס ה-CPJ הבינלאומי לעיתונות חופשית (CPJ International Press Freedom Awards) מהוועדה להגנה על עיתונאים.
 ב-29 בינואר 2010 זכה להכרה ממשלת צרפת על מסירותו לחופש העיתונאים וקיבל את אות לגיון הכבוד.
 במאי 2010 קיבל את פרס ארבע החירויות (Four Freedoms Award) בשביל עיתונו, הנובאיה גאזטה.
 ב-2016, קיבל את פרס עט הזהב לחירות (Golden Pen of Freedom Award) מהאיגוד העולמי של העיתונאים ומפרסמי החדשות.
 ב-2021 זכה בפרס נובל לשלום בשותפות עם מריה רסה.
 ב-2023 החלה הקרנה של סרט תיעודי "מחיר האמת על חייו.
 פרס נובל 
ב־8 באוקטובר 2021 הוכרז על זכייתו של מוראטוב בפרס נובל לשלום יחד עם העיתונאית הפליפינית מריה רסה. הם זכו בפרס על מאבקם לחופש הביטוי אשר נפגע במדינות רבות בעולם. רסה ומוראטוב הם העיתונאים הראשונים לזכות בפרס נובל מאז שנת 1935.

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לשלום
קטגוריה:עיתונאים רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:אנשים שהוכרזו ברוסיה כ"סוכנים זרים"
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1960
קטגוריה:רוסים שהופיעו ברשימת טיים 100