ונדי בראון

ונדי ל. בראון (באנגלית:Wendy L. Brown ; נולדה ב-28 בנובמבר 1955) היא תאורטיקנית ופילוסופית פוליטית אמריקאית, פרופסור למדע המדינה וחברת סגל מרכזית בתוכנית לתיאוריה ביקורתית באוניברסיטת קליפורניה ברקלי.

 ביוגרפיה 
בראון נולדה בקליפורניה. השלימה תואר ראשון בכלכלה ופוליטיקה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז, תואר שני ותואר שלישי בפילוסופיה פוליטית באוניברסיטת פרינסטון. לפני שנכנסה לתפקיד באוניברסיטת ברקלי בשנת 1999, לימדה בויליאמס קולג' ובאוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז. תפקידי ההוראה העיקריים שלה הם תיאוריה פוליטית ותיאוריה ביקורתית, ובנוסף בראון היא גם חברת סגל במחלקת הרטוריקה, תוכנית הפסיקה והמדיניות החברתית, הדגש המיועד לנשים, מגדר ומיניות, והדגש המיועד לימודים מודרניים מוקדמים.

בראון מרצה ברחבי העולם ומילאה תפקידי ביקור וכבוד רבים, כולל במכון למחקר מתקדם בעיר פרינסטון, המכון למדעי הרוח בווינה, אוניברסיטת גתה בפרנקפורט, מכון המחקר למדעי הרוח של UC באירווין, המכון למחקר בית הספר לתיאוריה ביקורתית של מדעי הרוח בבירקבק, אוניברסיטת לונדון (2012, 2015), עמיתה בכירה במרכז למדעי הרוח באוניברסיטת קורנל (2013), פרופסורית אורחת באוניברסיטת קולומביה (2014), מרצה אורחת בפי ביתא קפא 2014(), פרופסורית אורחת למשפט וממשל באוניברסיטת קורנל (2015), פרופסורית אורחת למשפטים בבית הספר לכלכלה בלונדון (2015), ופרופסורית אורחת בEuropean Graduate School (2016).

בין הרצאות הכבוד שהעבירה בראון ההרצאה השנתית של ביברברוק באוניברסיטת מקגיל (2015); מרכזי מרכז פמברוק באוניברסיטת בראון (2015); מפתח מרכזי במכון זולברג בנושא הגירה וניידות (2016); "הרצאת הדמוקרטיה" הרביעית (2017) בהאוס דר קולטורן דר וולט בברלין (אחרי תומאס פיקטי, נעמי קליין ופול מייסון); נאום מליאה בכנס האיגוד הסוציולוגי האירופי באתונה (2017); הרצאת גאוס באוניברסיטת פרינסטון (2018); והרצאות וולק ב-UC Irvine, אשר פורסמו בשם In the Ruins of Neoliberalism: The Rise of Politics Antidemocratic in the West (2019). בשנת 2019 העבירה בראון את הרצאות טאנר על ערכים אנושיים באוניברסיטת ייל, שכותרתו "פוליטיקה וידע בזמנים ניהיליסטיים: חשיבה עם מקס ובר".

חיבוריה של בראון תורגמה ליותר מעשרים שפות והיא זכתה בפרסים רבים. בראון כיהנה כחברת מועצה באיגוד האמריקאי למדעי המדינה (2007–2009) וכיו"ר מועצת הנגידים של מכון מחקר מדעי הרוח של UC (2011-2009). בשנת 2012, ספרה Walled States, Waning Sovereignty (מדינות מוקפות חומה, ריבונות דועכת) זכה בפרס דוד איסטמן. בשנת 2017 ספרה Undoing the Demos (ביטול הדמוס: המהפכה השקטה של הנאו-ליברליזם ) זכה בפרס שפיץ לספר הטוב ביותר בתיאוריה הליברלית או הדמוקרטית. בראון קיבל את פרס ההוראה המובהק לשנת 2016, הכבוד היוקרתי ביותר של אוניברסיטת ברקלי להוראה. בין השנים 18–2017 קיבלה מלגת מחקר לנשיאי אוניברסיטת UC והייתה עמיתת גוגנהיים. בשנת 2021 קיבלה בראון את הציון לשבח של ברקלי (Berkeley Citation), הכבוד הגבוה ביותר של אוניברסיטת ברקלי, לאנשים ש"חורגים משימוש החובה ושהישגיהם עולים על סטנדרטים של מצוינות בתחומם".

רעויונותיה של בראון על הידרדרות הריבונות ועל "דמוקרטיה חלולה" מצאו במה בעיתונות ובמדיה פופולרית. דיונים בעבודותיה מופיעים ב"ניו יורק טיימס", ב"וושינגטון פוסט" וב"גרדיאן". בראון הופיע במספר סרטים תיעודיים בהם: "The Value of the Humanities" (2014),"Take Your Pills" (2018) ו-"What is Democracy?" (בבימוי אסטרה טיילור, 2019).

 חיים אישיים 
בראון מתגוררת בברקלי עם בת זוגה הפילוסופית ג'ודית באטלר, ובנן המשותף אייזיק.

 הגותה 
בראון ייסדה פרדיגמות חדשות בגישה הביקורתית למשפט ובפילוסופיה הפמיניסטית.Wendy Brown, Christina Colegate, John Dalton, Timothy Rayner, Cate Thill, Learning to Love Again: An Interview with Wendy Brown, Contretemps 6, January 2006: 25-42 היא יצרה גוף יצירה המבוסס על הביקורת של קרל מרקס על הקפיטליזם והקשר שלו לדת וחילוניות, הביקורת של פרידריך ניטשה לחשיבה על כוח ומוסר, מקס ובר על המודרניות ארגון הכוח, הפסיכואנליזה והשלכותיה על ההזדהות הפוליטית, עבודתו של מישל פוקו שלטוניות ונאו - ליברליזם, כמו גם פילוסופים קונטיננטלים עכשוויים אחרים. יצירתה של בראון מביאה את המשאבים הללו יחד עם חשיבה משלה בנושאים שונים ומטרתה לאבחן תצורות מודרניות ועכשוויות של כוח ולהבחין באיומים על הדמוקרטיה הכרוכה בתצורות כאלה.

 מדינות של פציעה: כוח וחירות במודרניות המאוחרת (1995) 
בחיבור זה בראון בוחנת כיצד תחושה של פציעות (sense of woundedness) יכולה להפוך לבסיס לצורות זהות אינדיבידואליות וקולקטיביות. החל מהתבטאויות של שנאה והסתה כנגד קבוצה חברתית או אתנית ועד איסור פורנוגרפי. בראון טוענת כי ניסיונות הגנה מתכוונים היטב יכולים לתת לגיטימציה למדינה תוך פגיעה בנתינים על ידי קידוד זהותם כחסרת אונים או הזקוקים לוויסות ממשלתי מתמשך. בעוד שהיא פורצת דרך בתיאוריה הפוליטית, יצירה זו מייצגת גם את אחת ההתערבויות המרכזיות של בראון בתיאוריה הפמיניסטית והקווירית. הספר מציע תיאור חדש של כוח משפטי ופוליטי כמבנה של נורמות של מיניות ומגדר. באמצעות הרעיון של "התקשרויות פצועות", בראון טוען כי פגיעה נפשית עשויה ללוות ולשמור על קטגוריות גזעיות, אתניות ומגדר, במיוחד ביחס לחוקי המדינה ולתצורות דיסקורסיביות. בעבודות אלה וביצירות אחרות בראון מתחה ביקורת על נציגי הגל השני של הפמיניזם, כגון קתרין מקינון, על כך שכתב מחדש את הקטגוריה של "אישה" כזהות חיונית המבוססת על פגיעה. Prior to States of Injury, Brown addressed Toward a Feminist Theory of the State (1989) in The Nation, characterizing it as a "profoundly static world view and undemocratic, perhaps even anti-democratic, political sensibility" as well as "flatly dated" and "developed at 'the dawn of feminism's second wave ... framed by a political-intellectual context that no longer exists -- a male Marxist monopoly on radical social discourse'". See Wendy Brown, "Consciousness Razing", The Nation, January 8/15, 1990, pp. 61–64.

 פוליטיקה מבעד להיסטוריה (2001) 
ספרה "Politics Out of History" כולל אסופת מאמרים בנושאים פוליטיים עכשוויים, מבעיית המוראליזם בפוליטיקה ועד למורשת של עוולות מהעבר בהווה. בראון בוחנת מה קורה לאוריינטציות פוליטיות שמאלניות וליברליות כאשר פגה האמונה בקדמה, כשכל קונבנציה פוליטית מתגלה כקונטינגנטית וסובייקטיבית. חלק ניכר מהספר לוקח את ההיסטוריה והליברליזם עצמם כמושא לרפקסיה תאורטית. בראון מסתמכת על מגוון הוגים, כמו פרויד, מרקס, ניטשה, שפינוזה, בנימין ודרידה, וחושבת מחדש על חוסר האפשרות וחוסר האוריינטציה בדמוקרטיה העכשווית.

 עבודת קצה: מסות קריטיות על ידע ופוליטיקה (2005) 
ספרה "Edgework: Critical Essays on Knowledge and Politics" הוא אסופה של שבעה מאמרים כשכל מאמר אינדיבידואלי מתחיל בבעיה ספציפית: מהו היחס בין אהבה, נאמנות והסתייגות בחיים הפוליטיים האמריקאים העכשוויים? כיצד הפכה הרציונליות הנאו-ליברלית לצורת ממשל? מהן הבעיות העיקריות של תוכניות לימודי נשים? וכן הלאה. לדברי בראון, המאמרים אינם מכוונים לענות באופן סופי על השאלות הנתונות אלא לחקור באופן ביקורתי את שיטות המסגור והשינוי, לערער על דוגמות (אף אלו של השמאל ושל הפמיניזם).

 הסדרת סלידה: סובלנות בעידן הזהות והאימפריה (2006) 
בספר זה, בראון מערער את התפיסה המקובלת והמקובלת כי סובלנות היא אחד ההישגים המדהימים ביותר של המודרניות המערבית. היא מציעה שסובלנות (או סובלנות) אינה יכולה להיתפס כהפוך מוחלט לאלימות. לעיתים, ניתן להשתמש בו גם כדי להצדיק אלימות. בראון טוען כי סובלנות פועלת בעיקר כשיח של בניית נושאים ואופני שלטון המתייחסים או מאשרים יחסים אסימטריים בין קבוצות שונות, שכל אחת מהן צריכה לאחר מכן "לסבול" קבוצות וקטגוריות אחרות או "לסבול" את הקבוצות והקטגוריות הדומיננטיות..

כדי לבסס את התזה שלה, בחנה בראון את שיח הסובלנות של דמויות כמו ג'ורג 'וו. בוש, ג'ימי קרטר, סמואל הנטינגטון, סוזן אוקין, מייקל איגנטיף, ברנרד לואיס וסיילה בנחביב וטענה כי "סובלנות כפרקטיקה פוליטית ניתנת תמיד על ידי דומיננטיות, היא תמיד ביטוי מסוים לשליטה גם כשהיא מציעה הגנה או התאגדות לחזקים פחות". בין אלה שהושפעו מחשיבתה של בראון בנושא זה ההיסטוריונית ג'ואן וולך סקוט והפילוסוף סלבוי ז'יז'ק.

בדיון עם ריינר פורסט ב-ICI בברלין התייחסה בראון שוב לבעייתיות זו,The power of tolerance – Debate between Wendy Brown and Rainer Forst, ICI Berlin, 2008] (July 16, 2015). פורסם מאוחר יותר כספר המחבר במשותף, The Power of Tolerance (כוחה של הסובלנות) בשנת 2014. כאן טוענת בראון כנגד גישות מוסריות או נורמטיביות בעיקר לכוח ולשיח, ומתריעה מפני הסכנות של חגיגה בלתי ביקורתית של אידיאל הסובלנות הליברלי, כפי שקורה לעיתים קרובות בתפיסות מערביות של התקדמות היסטורית, תרבותית או מוסרית.The Power of Tolerance: A Debate, Columbia.edu (July 16, 2015).

 הבגדים החדשים של הפוליטיקה העולמית (2007) 
ספר זה שפורסם באופן בלעדי בצרפתית, "Les Habits neufs de la politique mondiale" ("הבגדים החדשים של הפוליטיקה העולמית"), טוען כי העובדה הפוליטית הבאה היא בלתי הפיכה: דמוקרטיה ליברלית, כשיטה חברתית והיסטורית עולמית של ניהול מדינה, גוססת. שתי התנועות של נאוליברליזם ונאו-שמרנות, כוללות תהודה וגם דיסוננסים. בראון טוענת כי בעוד הנאוליברליזם פועלת כרציונליות פוליטית, כאמצעי לוויסות כללי של ההתנהגות, הנאו-שמרנות נחוצה להישרדות הנאוליברליזם והיא גם טפיל על הישרדותו. כצורה של שלטוניות שמגדירה מחדש את החופש, הנאוליברליזם הופך את השדה הפוליטי לשדה מוסרני ובכך מגביל את היקפו, זאת באמצעות הנאו-שמרנות.

 מדינות מוקפות חומות, ריבונות פוחתת (2010) 
ספר זה בוחן את תחיית בניית הקירות בתנאים המשתנים של הקפיטליזם הגלובלי. בראון מאתגרת את הנחת המוצא לגבי תפקידן של חומות, כגון מניעת פשע, הגירה והברחות. היא גם טוענת כי התחימה בחומה קיבלה משמעות חדשה בשל תפקידה הסמלי בעולם ההון הפיננסי שעובר תהליך מואץ של גולבליזציה ונעשה בלתי־יציב (precarious) באופן הולך ומחמיר. מאחר שזהות האינדיבידואל, כמו גם ריבונות מדינת הלאום מאוימים, חומות הופכות לאובייקטים שמושקעת בהם תשוקה אינדיבידואלית וקולקטיבית. מאמצים מבוהלים לחזק את הזהות הלאומית מוקרנים אפוא על גבולות, כמו גם על מבנים חומריים חדשים שנתפסים כמאבטחים אותם. See also, Timothy Shenk, "Booked #3: What Exactly Is Neoliberalism?" Dissent Magazine הספר הודפס מחדש עם הקדמה חדשה של המחברת לאחר בחירתו של דונלד טראמפ בשנת 2016.

 ביטול הדמוס: המהפכה השקטה של הניאוליברליזם (2015) 
המחקר של בראון מתחיל בעיסוק ושינוי טיעוני מפתח בספר "הולדת הביופוליטיקה" של פוקו במטרה לנתח דרכים שונות בהן הדמוקרטיה נבנית על ידי רציונליות ניאוליברלית. היא מתארת את הניאוליברליזם כתקיפה יסודית של הרעיונות והשיטות הבסיסיות ביותר של הדמוקרטיה, תקיפה של ה"דמוס" (המילה ביוונית עתיקה ל"עם", שנמצאת בשורש המילה "דמוקרטיה"). פרקי הספר הבודדים בוחנים את השפעות הניאוליברליזציה על השכלה גבוהה, משפטים, ממשל, עקרונות היסוד של מוסדות דמוקרטיים ליברליים, וכן דמיונות דמוקרטיים רדיקליים.

בראון מתייחס ל"ניאוליברליזם כרציונליות שלטונית שדרכה הכל 'כלכלי' ובאופן מאוד ספציפי: בני אדם הופכים לשחקני שוק ותו לא, כל תחום פעילות נתפס כשוק, וכל ישות (בין אם ציבורית ובין אם היא פרטית, בין אם אדם, עסק או מדינה) נשלטים כחברה". כדי להתמודד עם איומים כאלה, טוען בראון, יש לחדש את הדמוקרטיה לא רק כחפץ של חקירה תאורטית, אלא גם כאתר של מאבק פוליטי.

 בחורבות הנאו-ליברליזם: עלייתה של הפוליטיקה האנטי-דמוקרטית במערב (2019) 
ספרה "In the Ruins of Neoliberalism: The Rise of Anti-Democratic Politics in the West" שיצא לאור בשנת 2019 על ידי הוצאת אוניברסיטת קולומביה, מנתח את התפנית החזקה לימין בפוליטיקה המערבית. אמנם תפנית זו מותנעת על ידי מעמד עובד ומעמד בינוני לבנים הפגועים מבחינה חברתית-כלכלית, אך בראון טוענת כי היא מאופיינת גם על ידי ההתקפה הרב-תחומית על ערכים דמוקרטיים המתרחשת תחת הנאוליברליזם. הספר מתחקה אחר השאיפה להחליף את הסדרים הדמוקרטיים במסדרים הממושמעים על ידי כלכלת שוק ומוסר המסורתי, ולהחליף מדינות דמוקרטיות בשיטת ממשל טכנוקרטית. בראון בוחנת גם את התוצאות הבלתי מכוונות של ההגיון הנאוליברלי, מההתקפה שלו על ערך החברה והפטיש שלה לחירות הפרט ועד לגיטימציה של אי-שוויון, כדי להבין כיצד הוא יוצר פופוליזם אפוקליפטי שמוכן להשמיד את העולם במקום לסבול עתיד שבו העליונות הגברית הלבנה נעלמת.

 חיים ציבוריים 
ממוזער|בראון נשאת את הרצאת הדמוקרטיה ב-HKW ברלין, 2017
כאינטלקטואלת ציבורית בולטת בארצות הברית, בראון כתבה ודיברה על סוגיות מפתח בסדר היום האמריקאי כמו חופש הביטוי, חינוך ציבורי, מחאה פוליטית, סוגיות להט"ב, תקיפה מינית, דונלד טראמפ, שמרנות, ניאוליברליזם, ועניינים אחרים הנוגעים לדאגה לאומית ובינלאומית.

במשך עשרות שנים, בראון מתנגדת לצעדים לקראת הפרטת המערכת של אוניברסיטת קליפורניה. בתפקידה כיו"ר שותף באיגוד הפקולטה לברקלי, היא העלתה את המודעות למהלך, ארגנה צעדות ודיברה בפומבי על הפרטת החינוך הציבורי. היא מתחה ביקורת על החלטת האוניברסיטה לצמצם עלויות על ידי ניצול מרצים במקום להעסיק פרופסורים למסלול קביעות וקביעות. באופן דומה, היא הביעה דאגה מהסכנות של תוכניות החינוך המקוונות המוצעות על ידי UC.For Brown's article on this topic, published in a "Qui Parle" special issue, see 

בראון מתחה ביקורת על הנהלת האוניברסיטה על תגובתם לתקיפות מיניות. לדבריה: "אני חושבת שאנשי סגל רבים מרגישים שיש מטרידים חוזרים ונשנים בפקולטה שלנו שאף פעם לא מוענשים [...] סטודנטים לתארים מתקדמים ויתרו על הקריירה, וגורמים הורשו להמשיך, וזה לא היה בסדר - מעולם לא היה צריך לקרות".

ב"צעדת ה־99 מייל" לסקרמנטו הפנתה את הביקורת שלה למגמות כלליות יותר: "אנו צועדים כדי להסב את תשומת הלב למצוקות החינוך הציבורי בקליפורניה ולהפציר בתושבי קליפורניה להשקיע בו מחדש. על אף כל המשאבים, החדשנות והעושר שלה, קליפורניה שקעה כמעט לתחתית האומה בהוצאה לכל סטודנט, ומערכת ההשכלה הציבורית שלנו, שהייתה פעם מושא לקנאה בעולם, נמצאת בסכנה ממשית." בראון תמכה ב"כיבוש וול סטריט" כחלק ממועצת הסגל של UC, וטענה כי "אנו מבינים שזה חלק ממה שהתנועה מייצגת. אנו שמחים מההפגנות ורואים בקמפיין שלנו אחד עם זה".

 ביבליוגרפיה נבחרת 
 ספרים 
 In the Ruins of Neoliberalism: The Rise of Antidemocratic Politics in the West (Columbia University Press, 2019).
 Undoing the Demos: Neoliberalism's Stealth Revolution (Zone Books, 2015; 4th printing, 2017).
 Walled States, Waning Sovereignty (Zone Books, 2010, 2nd printing with a new Preface, 2017).
 Regulating Aversion: Tolerance in the Age of Identity and Empire (Princeton University Press, 2006).
 Edgework: Critical Essays in Knowledge and Politics (Princeton University Press, 2005).
 Politics Out of History (Princeton University Press, 2001).
 States of Injury: Power and Freedom in Late Modernity (Princeton University Press, 1995).
 Manhood and Politics: A Feminist Reading in Political Thought (Rowman and Littlefield, 1988).

 ספרים בעריכתה וכתיבה משותפת 
 "סמכותיות", שנכתבה יחד עם פיטר א. גורדון ומקס פנסקי (הוצאת אוניברסיטת שיקגו, 2018).
 "Near Futures Online", "Europe at a crossroads", נערך בשיתוף עם מישל פהר, ויליאם קאליסון, מילאד אודבאי ואורלי ווינדלס, גיליון מס '1 (מרץ 2016).
 "כוח הסובלנות", שנכתב יחד עם ריינר פורסט (ניו יורק: הוצאת אוניברסיטת קולומביה, 2014; ברלין: טוריה & קאנט, 2014).
 "האם ביקורת היא חילונית? פגיעה, חילול הקודש ודיבור חופשי", שנכתבו יחד עם ג'ודית באטלר, סבא מחמוד וטלאל אסד (הוצאת אוניברסיטת קליפורניה, 2009); הונפק מחדש, עם מבוא חדש במשותף (הוצאת אוניברסיטת פורדהאם, 2015). 
 "דמוקרטיה באיזו מדינה?", בעריכת ג'ורג'יו אגמבן, אלן באדיו, דניאל בנסייד, ונדי בראון, ז'אן לוק ננסי, ז'אק רנסייר, קריסטין רוס וסלאבוג ז'יז'ק. תורגם על ידי ויליאם מקקויג (הוצאת אוניברסיטת קולומביה, 2011).
 "חוקיות שמאל/ביקורת שמאל", בעריכה משותפת עם ג'נט האלי (הוצאת אוניברסיטת דיוק, 2002).

 קישורים חיצוניים 

 וונדי בראון - ביוגרפיה של הפקולטה בברקלי
 וונדי בראון, "זכויות, סובלנות וריבונות דועכת." ראיון פודקאסט עם וונדי בראון ב־17 בספטמבר 2010. 
 סרטון הנאום "להציל את האוניברסיטה" של וונדי בראון, "מדוע ההפרטה היא יותר ממי שמשלם", סגל ברקלי על משבר התקציבים באוניברסיטת קליפורניה, 25 בספטמבר 2009
 " סופה של האוניברסיטה התאגידית: מה אנחנו עכשיו" (מדוע הוחלפה מבנית בממשל משותף בפקולטה). סרטון הרצאתה של וונדי בראון (מדקה 7), UC דייוויס, מרכז הקהילה הסטודנטים, 20 במאי 2015.
 סרטון של וונדי בראון, "ריבונות נקבובית, דמוקרטיה מוקפת חומות". הרצאה במרכז וולטר צ'פין סימפסון למדעי הרוח. 22 באפריל 2008.
 שינוי פמיניסטי והאוניברסיטה: נאום מרכזי בנאום ונדי בראון באוניברסיטת בראון, מאי 2015.
 החוקרת הבכירה של איליין סטאברו סטורו מכובדת בתיאוריה, פוליטיקה ומגדר שיחה וונדי בראון באוניברסיטת טרנט, 2011.
 סרטון של וונדי בראון, "כאשר חברות הופכות לאנשים ואנשים הופכים חברות " הרצאה בבית הספר לכלכלה בלונדון; הוקלט ב-1 ביולי 2015 בתיאטרון הונג קונג, בית קלמנט.
 סרטון של וונדי בראון, "תרבויות של שיפור הון" הרצאה במכללת הצלב הקדוש, 12 בנובמבר 2015.
 מה זה בעצם נאו-ליברליזם?, הוזמן מספר 3: ראיון עם וונדי בראון לסרב, 2 באפריל 2015.
 ראיון וידאו עם וונדי בראון: כיצד הנאו-ליברליזם מאיים על הדמוקרטיה (עמוד YouTube של INET), פורסם ב-25 במאי 2016.
 וונדי בראון, דייוויד הארווי ואטיין באליבר בבית הספר הקימי לתיאוריה הקריטית בלונדון - דיון שישי 2015; וונדי בראון, קוסטאס דוזינאס, סטיבן פרוש וסלבוי זיזק בבית הספר הקיומי לתיאוריה קריטית בלונדון - דיון שישי 2012.
 "על מחשבה ביקורתית היום" (Plyyade: Revista de humanidades y ciencias sociales) ראיון עם וונדי בראון, פורסם ביוני 2013.
 עבודות מחקר מאת / על וונדי בראון
 הסבר על התסמינים הפוליטיים החולניים שלנו. התראיין "ליעקובין" ב-1 בדצמבר 2020.

 הערות שוליים 

קטגוריה:פילוסופים להט"בים
קטגוריה:חוקרים להט"בים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סופרים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:חוקרי מדע המדינה אמריקאים
קטגוריה:חוקרות מדע המדינה אמריקאיות
קטגוריה:פמיניסטים אמריקאים
קטגוריה:פמיניסטיות אמריקאיות
קטגוריה:פילוסופיות אמריקאיות
קטגוריה:פילוסופים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1955
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955