המחאה נגד רפורמת ההגירה בארצות הברית (2006)

בשנים 2006 ו-2007 השתתפו מיליוני אנשים במחאה נגד רפורמת ההגירה בארצות הברית. במחאה זו השתתפו לראשונה היספנים ולטינו אמריקאים רבים. הצעת החוק HR 4437 ביקשה להחמיר בעונשים על הגירה בלתי חוקית, ולהגדיר סיוע למסתננים לארצות הברית כעבירה פלילית. המחאה נגד הצעת החוק קראה לבטל אותה וכן לבצע רפורמה מקיפה בחוקי ההגירה ולהעניק אזרחות לכל מהגר.

בהפגנות השתתפו מיליוני אנשים, והן נחשבות לגדולות ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.

רקע: הגירה בלתי חוקית בארצות הברית

עד לשנות ה-80 של המאה ה-20, חוקי ההגירה לארצות הברית אפשרו הגירה עצומה ממדינות אמריקה הלטינית, במיוחד ממקסיקו. בשנת 1986 נחקק חוק לפיו מותר להעסיק מהגרים רק אם יש ברשותם אישור הגירה חוקי. החוק לא הצליח לצמצם את ממדי ההגירה, והממשלה ניסתה להגדיל את המימון של משמר הגבול של ארצות הברית כאמצעי להתמודד עם זרם המהגרים. גם ניסיון זה נכשל, ובשנת 2006 שהו לפחות 11 מיליון מהגרים לטינו-אמריקאים בלתי-חוקיים בארצות הברית.

הצעת החוק HR 4437 (בשמה המלא, ""), מיוזמתו של ג'ים סנסנברנר, ביקשה להחמיר בעונשים על הגירה בלתי חוקית, ולהגדיר סיוע למסתננים לארצות הברית כעבירה פלילית. הצעת חוק זו נתפסה כאיום ממשי על קהילת המהגרים הלטינו-אמריקאים, והחלה להתפתח מחאה נגדה.

תחילת המחאה
ב-10 במרץ 2006 נערכה הפגנה נגד הצעת החוק בשיקגו, בה השתתפו כ-100,000 איש. במהלך השבועות שלאחר מכן נערכו הפגנות דומות בערים נוספות, בהן הפגנה בדאלאס בה השתתפו כ-500,000 איש, והפגנה בלוס אנג'לס בה השתתפו על פי ההערכות הרשמיות כ-500,000 איש. לדברי המארגנים, בפועל השתתפו במחאה כ-1.5 מיליון איש, בהתבסס על תצלומי אוויר. הפגנות גדולות התקיימו גם בניו יורק, פיניקס, פרזנו וערים רבות בארצות הברית. ההפגנות במדינת קנזס היו הגדולות ביותר שהתקיימו אי פעם במדינה זו.

צעדות האחד במאי
המחאה הגיעו לשיאה בצעדות אחד במאי 2006, באירוע "יום ללא מהגרים". כינוי זה נועד לעודד מהגרים לעזוב את עבודתם ליום אחד ולהצטרף למחאה, כדי למשוך את תשומת הלב לתרומתם לשוק העבודה בארצות הברית.

כלי התקשורת הלטיניים בארצות הברית עודדו השתתפות במחאה, בהם עיתונים ותחנות רדיו וטלוויזיה. גם אנשי דת בכנסיות של לטינו-אמריקאים קראו בדרשותיהם לתמוך במחאה. הסיקור בכלי התקשורת הלטיניים נמשך במשך מספר חודשים.

ביקורת על המחאה
בחלק מהמחאות הונף דגל מקסיקו לצד דגל ארצות הברית, ועקב כך נמתחה ביקורת על הלגיטימיות של המחאה. בהפגנת-נגד שנערכה בטוסון, אריזונה, שרפו המפגינים את דגל מקסיקו.

רוב ההפגנות היו שלוות, ונרשמו רק מעט אירועים אלימים.

השפעת המחאה
הצעת החוק HR 4437 לא עברה בהצבעה בסנאט. ייתכן שהמחאה השפיעה על כך, אבל לאחר מכן חלה התדרדרות ביחסה של ממשלת ארצות הברית למהגרים:
 באותה עת החלו פשיטות נרחבות על מגורי מהגרים מטעם אגף אכיפת מכס והגירה. פשיטות אלה החלו בתקופת ממשל בוש, ונמשכות עד היום. משנת 2006 עד 2008 גורשו מארצות הברית 300,000 מהגרים בלתי חוקיים, מספר כמעט כפול מזה שלפני אירועי המחאה.
 אף על פי שהצעת החוק HR 4437 לא עברה, מספר מדינות העבירו חוקים דומים, בהן פנסילבניה ואריזונה.

ההשפעות העיקריות של המחאה היו בטווח הארוך. אחת הסיסמאות שהושמעה רבות בהפגנות הייתה "היום אנחנו צועדים, מחר אנחנו מצביעים." לאחר המחאה השתנו דפוסי ההצבעה בקרב היספנים ולטינו אמריקאים ורבים מהם הפסיקו לתמוך במפלגה הרפובליקנית.

המחאה היוותה השראה לתנועת כיבוש וול סטריט, שהשתמשה בשיטות דומות לגיוס מפגינים.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:מחאה בארצות הברית
קטגוריה:הגירה לארצות הברית
קטגוריה:הגירה בלתי חוקית
קטגוריה:2006 בארצות הברית