הפארק הלאומי צ'ובה

הפארק הלאומי צ'ובה (באנגלית: Chobe National Park ) הוא הפארק הלאומי הראשון בבוטסואנה, עם המגוון הרחב ביותר מבחינה ביולוגית . הוא ממוקם בצפון המדינה, סמוך לעיירה קסאנה שבמחוז צ'ובה ומצפון לדלתת נהר האוקבנגו. הוא הפארק השלישי בגודלו בבוטסואנה, אחרי שמורת מרכז קלהארי  והפארק הלאומי גמסבוק . בפארק הלאומי צ'ובה יש את אחד מריכוזי בעלי החיים הגדולים ביותר בכל אפריקה.

פארק זה ידוע באוכלוסיית האריות הטורפים גורי פילים או פילים צעירים.

 היסטוריה 
התושבים המקוריים של האזור היו הבושמנים משבט סן (הידועים גם כבני שבט בסארווה). הם היו ציידים-לקטים נוודים שנעו ממקום למקום כדי למצוא מקורות מזון, כגון פירות, מים וחיות בר. ניתן למצוא ציורים של בני שבט סן  בגבעות הסלעיות שבפארק.

בתחילת המאה ה-20, האזור שהפך לפארק הלאומי צ'ובה היה חלק המשטחים שסווגו כקרקעות הכתר הבריטי . בשנת 1931 נחקק חוק הפארקים הלאומיים מתוך כוונה שהפארקים הלאומיים יגנו על חיות הבר החיות בפארקים שהוכרזו ולקדם תיירות. בשנה שלאחר מכן, 24,000 קילומטרים רבועים בצפון בוטסואנה ( שבשנת 2008 נכללו בשטח מחוז צ'ובה) הוכרזו רשמית כאזור ללא ציד, ואזור זה הורחב ל־31,000 קילומטרים רבועים כעבור שנתיים.

בשנת 1943, התרחשה התפשטות נרחבת וחריגה של זבוב הצה צה בכל האזור, שעיכבה את הקמת הפארק הלאומי. בשנת 1953, הפרויקט קיבל שוב עדיפות ממשלתית: בשלב זה הוצע להקצות 11,700 קלומטרים רבועים לשמורת טבע האוסרת ציד. שמורת צ'ובה הוקמה רשמית בשנת 1960, אם כי קטנה ממה שתוכנן בתחילה. בשנת 1967 הוכרזה השמורה כגן לאומי.

באותה תקופה היו באזור כמה כפרים תעשייתיים, במיוחד בכפר סרונדלה, שהיה ידוע בתעשיית העץ שלו. כפרים אלו הועברו בהדרגה אל מחוץ לפארק, ורק בשנת 1975 היה כל המרחב המוגן חופשי מפעילות אנושית. הרחבות קלות בשטחי הפארק בוצעו בשנים 1980 ו-1987.

 גאוגרפיה ומערכות אקולוגיות 
ניתן לחלק את הפארק ל־4 אזורים, כשבכל אזור הייתה מערכת אקולוגית אחת ברורה:
 אזור סרונדלה (או גדת נהר צ'ובה), הממוקם בצפון מזרח הפארק, מאופיין במישורי שיטפונות שופעים מים וחורש צפוף של עציי מהגוני, טיק, ובאובב שהם עצים בעלי ענפים קשים ונוף מפותח שהנהנים עיקרים מהם אלה הפילים הגדולים והכבדים המסוגלים לשבור את הענפים תוך הפעלת לחץ עם מלוא משקלם. הנהר צ'ובה , הזורם לאורך הגבול הצפון מזרחי של הפארק, משמש כנקודת מים מרכזית להשקיית בעלי החיים, במיוחד בעונה היבשה (מאי עד אוקטובר). עדרים גדולים של פילים, כמו גם משפחות של ג'ירפות, טורפים ועדרים של תאו אפריקני נצפים לאורך גדות הנהר. מישורי השיטפונות הם המקום היחיד בבוטסואנה בו ניתן לראות את אנטילופת פוקו. גם עופות שונים מתרכזים לאורך הנהר. מספר גדול של שרקרק ארגמני נצפים באזור. בזמן שיטפון נוהרים לאזור עופות מסוגים שונים כגון, שקנאים, כפן אפריקאי, מגלנים, מינים שונים של חסידות, ברווזים ועופות מים אחרים. זהו ככל הנראה החלק המתויר ביותר של פארק צ'ובה, בעיקר בגלל קרבתו למפלי ויקטוריה. העיירה קסאנה, הממוקמת ממש במורד הזרם של נהר צ'ובה, היא העיירה החשובה ביותר במחוז צ'ובה ומשמשת ככניסה הצפונית לפארק.

ממוזער|250x250 פיקסלים| ביצת סבותי כפי שנראית בצילום מהחלל במאי 2012 מצפון לדלתת נהר האוקבנגו
 אזור ביצת סבותי Savuti Marsh משתרע על שטח של 10,878 קילומטרים רבועים. אזור זה מהווה את הקטע המערבי של הפארק והוא ממוקם כ-50 קילומרים צפונית לשער Mababe). ביצת סבותי היא שריד של אגם גדול ויבש שאספקת המים שלו נקטעה כתוצאה מתנועות טקטוניות באזור. הביצה ניזונה מערוץ ואדי סבותי המתייבש לתקופות ארוכות וחוזר לזרום שוב במפתיע כתוצאה מפעילות טקטונית באזור. בינואר 2010 זרמו מים לביצת סבותי בפעם הראשונה מאז 1982. כתוצאה מזרימה המים המשתנה, מאות עצים מתים לאורך גדת הערוץ. האזור מכוסה בסוואנות נרחבות ובשטחי עשב, דבר ההופך את חיות הבר לדינמיות במיוחד בחלק זה של הפארק, למציאת מקורות מזון. בעונות יבשות, התיירים היוצאים לספארי באזור רואים לעיתים קרובות קרנפים ( שחור ולבן ), חזירי יבלות, עדרי קודו, אימפלה, זברה, גנו ועדרי פילים. בעונות הגשם, ניתן לצפות בכ-450 מיני צפורים בכל הפארק. בפארק ניתן לצפות באריות, צבועים, זברות ולעיתים רחוקות נראות גם צ'יטות. בנדידה השנתית המתרחשת באזור נצפים עדרים של זברות וטורפים.
 ביצת ליניאנטי, הנמצאת בפינה הצפון-מערבית של הפארק, מצפון לביצת סבותי וצמודה לנהר ליניאנטי שהוא יובל של נהר קוונדו . ממערב לאזור זה שוכנת שמורת Selinda בגדה הצפונית של נהר קוונדו בנמיביה. לאורך שני הנהרות ישנן עוד מספר פלגים קטנים וגם לגונות. שאר האזור מורכב בעיקר ממישורי שיטפונות. באזור ביצת ליניאנטי ישנם ריכוזים גדולים של אריות, נמרים אפריקאיים, כלבי בר אפריקאיים, אנטילופות סוס קצרת-קרן, אנטילופת סוס שחורה, היפופוטמים ועדרים של פילי סוואנה אפריקניים. גם ניתן לצפות באזור לעיתים רחוקות בקובוס המשקפיים, קודו הביצות, ותניני הנילוס. מגוון הציפורים באזור הביצה עשיר.
 במרחב שבין אזורי הביצות ליניאנטי וסבותי נמצא אזור שחון חם ויבש, המאופיין בעיקר בחורש ומרבדי עשב האופייניים לאזורים יבשים. אזור זה ידוע פחות וניתן למצוא בו את האילנד המצוי.

אקלים
האקלים בפארק הלאומי צ'ובה הוא סוב-טרופי חם ולך. העונה החמה והגשומה נמשכת מנובמבר עד מרץ והעונה היבשה נמשכת מאפריל עד אוקטובר, שבתוכה ישנה תקופה קרירה ממאי עד אוגוסט. בחודשים ממאי עד אוגוסט, בלילות הטמפרטורה יכולה לרדת עד לנקודת הקיפאון. במהלך היום חם מאוד כל השנה, אבל בעיקר מספטמבר עד נובמבר, כלומר לפני העונה הגשומה .

 ריכוז הפילים 
ממוזער| פיל סוואנה אפריקאי צעיר על גדות נהר צ'ובה
הפארק ידוע באוכלוסיית הפילים הגדולה שלו, המוערכת בכ-50,000 ואף יותר, המהווה את אוכלוסיית הפילים הגדולה ביותר בעולם . הפילים שחיים כאן הם פילים מסוג פיל סוואנה אפריקאי או פילי קלהרי, שהם מסוג הפילים בעלי המידות הגדולות ביותר המוכרים. הם מאופיינים בשנהב שביר למדי ובחטים קצרים, ייתכן, בגלל מחסור בסידן בקרקעות האזור. נזק שנגרם ממספרם הגבוה של הפילים מוכר במיוחד בריכוזים מסוימים שלהם. ריכוז הפילים כל כך גבוה ברחבי מחוז צ'ובה, עד כדי כך שנשקלת אפשרות של השמדה מדודה. מחשבה מסוג זה נחשבת לשנויה מדי במחלוקת ונדחתה על ידי הנהלת הפארק בכל פעם שהוצעה. בעונה היבשה, הפילים שוהים בצמוד לאזורי נהר צ'ובה ונהר ליניאנטי. בעונת הגשמים הם נודדים למרחק של כ-200 קילומטרים לקטע הדרום-מזרחי של הפארק. מאידך, ישנם עדרים המגיעים לאזור הצפון מערבים של הפארק הנמצא בזימבבואה .

 כבישים 
העבירות בדרכי הפארק הלאומי צ'ובה תלויים מאוד בעונה ובכמות הגשמים; הנסיעה בדרכי הפארק אפשרית רק ברכבי 4X4. חול עמוק על גדות נהר צ'ובה מהווה בעיה במהלך החודשים היבשים, במיוחד כשהטמפרטורה עולה, בעוד שבעונה הרטובה הכבישים ליד הנהר הופכים לבוציים.

 אזור סבותי 
הדרכים באזור ביצת סבותי, בעיקר דרך Sandridge המערבית משער מבאבה Mababe והכבישים מצפון ומדרום לערוץ ואדי סבותי הם בדרך כלל דרכי חול עמוק וקשה לנהיגה. כאשר יורד גשם, נסיעה לאורך כבישי הביצה טומנים בחובם סיכון להיתקע, שכן אדמת הביצה השחורה והרטובה הופכת לבלתי עבירה.

 נוגטסה 
כבישי נוגטסה Nogatsaa שטופים במים בחודשי העונה הרטובה, בעונה זו בלתי ניתן לנהוג בדרכי האזור. במהלך חודשי העונה היבשה, ניתן לצאת לטיולי צפייה בחיות הבר. המעבר בין מישורי האזור כרוך במעבר בדרכים קצרות שהן חוליות עם חול עמוק. ברגע שעוזבים את כביש האספלט מקאסנה, בהתחלה, הנסיעה נמשכת לאורך דרכי חול עמוק הנמשכים לאורך כ-20 הקילומטרים הראשונים, לפני שמגיעים לדרך עפר עבירה יותר.

 ראו גם 
 גאוגרפיה של בוטסואנה
 בוטסואנה
 מחוז צ'ובה
 קסאנה
 שמורת טבע
 פארק לאומי

 קישורים חיצוניים 



 הפארק הלאומי צ'ובה באתר xplorer
 אודות הפארק הלאומי צ'ובה באתר my-trip
 ארגון התיירות של בוצואנה בפארק הלאומי צ'ובה 
 אודות הפארק הלאומי צ'ובה 
 אוסף צילומים מהפארק הלאומי צ'ובה באתר ALAMY


 הערות שוליים 

קטגוריה:אפריקה: פארקים לאומיים
קטגוריה:ביצות באפריקה
קטגוריה:בוטסואנה: גאוגרפיה
קטגוריה:אפריקה: שמורות טבע