הופה (שבט)

שמאל|ממוזער|250px|בקתת הזעה של בני ההופה
שמאל|ממוזער|250px|שמאנית מבני ההופה, מאת אדוארד קרטיס
שמאל|ממוזער|250px|מיקום שמורת האינדיאנים עמק הופה

הופה (ביורוק: Huep'oolaa, מילולית: "אנשי הופה") היא קבוצה אתנית של ילידים בארצות הברית דוברי שפה ממשפחות השפות אתבסקה החיים בצפון-מערב קליפורניה. השם שבו הם מכנים את עצמם (אנדונים) הוא Natinixwe, המאוית גם כ-Natinook-wa שפירושו "האנשים של המקום אליו השביל חוזר" בני הקארוק כינו אותם Kishakeevra שפירושו "אנשי ההופה (הנהר טריניטי)". רוב בני השבט רשומים תחת "שבט עמק ההופה" (Hoopa Valley Tribe) המוכר הפדרלית.

היסטוריה
בני ההופה היגרו מהצפון לצפון קליפורניה בסביבות שנת 1000 לספירה והתיישבו ב בקליפורניה (בשפת הופה: Natinook). השפה המסורתית שלהם היא , שהיא בת למשפחת שפות האתבסקה. אדמתם השתרעה מהיובל סאות פורק של הנהר טריניטי לעמק הופה ועד לנהר קלאמת בקליפורניה. בתיהם הבנויים מלוחות ארז אדום מערבי, סירות הקאנו, כובעי הקש ומרכיבים רבים מה שלהם מזהים אותם עם מוצאם הצפוני; עם זאת, חלק מהמנהגים שלהם, כמו השימוש ב לטקסים וייצור לחם בלוטים, אומצו מ שבסביבתם הקרובה. עמים הקשורים קרובים - הן בשפה והן במנהגים – היו ועודם ה, ה וה.

לאנשי ההופה היה מגע מוגבל עם זרים שאינם ילידים עד שהבהלה לזהב של 1849 הביאה זרם של כורים לאדמותיהם. בשנת 1864 חתמה ממשלת ארצות הברית על אמנה שהכירה בריבונות שבט ההופה על אדמתם. ארצות הברית כינתה את השמורה שמורת האינדיאנים של עמק הופה (Hoopa Valley Indian Reservation, ממוקמת ב-), שבה מתגוררים כיום בני ההופה, אחד השבטים הבודדים בקליפורניה שלא נאלצו לעקור ממולדתם. השמורה נמצאת בסמוך לטריטוריה של היורוק במפגש הנהרות קלמאת וטריניטי בצפון-מזרח מחוז המבולדט. השמורה משתרעת על שטח של 365.41 קילומטרים רבועים.

תרבות
בני ההופה מצטיינים בקליעת סלים ובגילוף קרני איילים לכפות. מאז המאה ה-17, הם יצרו פטרוגליפים מופשטים.

באופן מסורתי, אנשי ההופה השתמשו בבלוטים של מין האלון  להכנת ארוחה, ממנה הם היו מכינים דיסה, לחם, ביסקוויטים, פנקייק ועוגות. הם גם צולים את הבלוטים ואוכלים אותם. הם גם משתמשים בעלים השסועים הצבועים של מין השרך  עבור קליעת סלים. הם גם משתמשים בצמח  כדי ליצור תבניות גבולות בסלים הקלועים.

דיג
ההופה, כמו שבטים רבים באזור, דגים אלתית בנהרות קלאמת וטריניטי. אחת השיטות שבהן השתמשו פעם ללכידת דגים הייתה , שבני השבט היו מתחזקים. ההופה חולקים את כל שיטות הדיג שלהם עם שבט היורוק השכן. דייגי שבט ההופה ומשפחותיהם מסתמכים על נדידת האביב והסתיו של האלתית הגמלונית. בלוטים, שפעם היו בשפע, היו מצרך עיקרי עד שהם הפכו נדירים. מכיוון שהופה לא היו ממוקמים קרוב לים כמו שבט היורוק השכן שלהם, הם סחרו איתם באספקה, כמו מלח תמורת סלים, או בלוטים עבור סירות קאנו.

ההופה היו מעורבים בשיחות ל, והיו צד לתביעה נגד לשכת הטיוב של ארצות הברית ושירות הדיג הימי הלאומי (סוכנות השייכת למנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי). ב-8 בפברואר 2017 פסק שופט בית המשפט המחוזי הפדרלי לטובת שבט עמק הופה, שלושת שבטי הדייגים האחרים של נהר קלאמת ובעלי עניין נוספים. השופט הסכים לתוכניות שתכננו מדעני השבטים להפחתת התפרצויות של מחלת דגים קטלנית שהדביקה 90% מדגיגי האלתית ב-2014 וב-2015.

אוכלוסייה
ההערכות עבור האוכלוסיות לפני המגע עם האירופאים של רוב הקבוצות הילידים בקליפורניה השתנו במידה ניכרת. אלפרד קרובר חשב שאוכלוסיית הופה בשנת 1770 הייתה 1,000 וכי הצ'ילולה והווילקוט מהווים עוד 1,000. קרובר העריך את אוכלוסיית הופה ב-1910 כ-500. בשנת 1943 העריך הפיזיולוג האמריקני  את גודל האוכלוסייה הילידית ב-1,000 בני הופה ו-600 עבור בני צ'ילולה. לאחר מכן, הוא העריך את גודל האוכלוסייה של ההופה בלבד בכ-2,900 נפשות. ויליאם ג'. ואלאס (William J. Wallace) חשב שההערכה האחרונה הייתה "הרבה יותר מדי גבוהה", וכללה 1,000 בני הופה, 500–600 בני צ'ילולה ו-500 בני וילקוט. שמורת האינדיאנים בעמק הופה מונה אוכלוסייה של 2,633 נפשות לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2000. ב-2013 התפקדו לשבט 3,139 נפשות.

שמורות
צאצאי ההופה שולבו מאז בעיקר בשמורת האינדיאנים בעמק הופה ובשבטים נוספים:
שבט עמק הופה ( במחוז המבולדט, אוכלוסיית 2013: 3,139) (הופה, צנונגווה, צ'ימלקווה, צ'ילולה, וילקוט)
 (, מחוז המבולדט, אוכלוסייה 2011: 154) (יורוק, ויוט, טולווה סוויי צ'טקו, הופה וקארוק)
 (, מחוז המבולדט, אוכלוסייה 2010: 58) (ויוט, יורוק, הופה, וילקוט)

לקריאה נוספת








קישורים חיצוניים


 San Francisco State University - Hupa

הערות שוליים

קטגוריה:אינדיאנים: שבטים בארצות הברית