יאקוב הנלה

פרידריך גוסטב יאקוב הנלה (בגרמנית:Friedrich Gustav Jakob Henle,  9 ביולי 1809 - 13 במאי 1885) היה רופא אנטומיסט ופתולוג יהודי גרמני, ערך מחקרים מיקרוסקופיים מקיפים שהפכו אותו לאחד מאבות ההיסטולוגיה, לצד קסאבייה בישה ואחרים. היה תלמידו של יוהנס מילר, והצטיין, בין היתר, בגילוי לולאת הנלה, יסוד מבני של הנפרון. הנלה כיהן כפרופסור באוניברסיטת ציריך ואחר כך באוניברסיטאות היידלברג וגטינגן. הנלה פרסם מספר ספרים חשובים בתחום האנטומיה והפתולוגיה.
מסתו "Von den Miasmen und Kontagien " ("על זיהומים והידבקות") משנת 1840 בישרה את תורת המחוללים הפתוגנים כגורמים של מחלות. הוא היה מורו של הרופא והמיקרוביולוג רוברט קוך.

קורות חיים
ילדות וצעירות
יעקב, בגרמנית יאקוב, הנלה נולד ב-1809 במשפחה של סוחרים יהודים בעיר פירט בבוואריה. הוריו היו וילהלם סימון הנלה (או סימון וולף הנליין), תכשיטן, ושל רחל סופיה או שבע או הלנה סופיה, בת לבית דיסבאך או דיספק, (1836 קובלנץ-1779 באיירסדרף), שהייתה בת של רב
דודו היה הסוחר אלקן הנלה (1833-1761), פעיל למען האמנציפציה של יהודי בוואריה. הנלה גדל בתנאים סוציו-כלכליים משופרים ולמשפחתו היו קשרים עם אליטת העיר. עם זאת בגלל ההגבלות המפלות שנכפו על הילדים היהודים בבוואריה, ב-1815 עקרה משפחת הנלה לעיר מיינץ בחבל ריינלנד.

הנלה התחנך בהתחלה בבית אצל מורה פרטי, מאוחר יותר למד בגימנסיות במיינץ ובקובלנץ. ב-1820 סבל הנלה מהתקף ראשון של פריאוסטיטיס שחזר בהמשך פעמים נוספות. ב-1821 אבי המשפחה, סימון וולף הנלה עבר טקס טבילה נוצרית והתנצר יחד עם בני ביתו בנצרות הלותרנית.

הנלה זכה לחינוך איכותי שכלל לימודים קלאסיים ושפות מודרניות, היה מוכשר גם בציור ובמוזיקה. בילדותו הוא שקל לפנות ללימודי כמורה, אולם היכרותו בקובלנץ בנסיבות חברתיות, עם הפיזיולוג והאנטומיסט יוהנס פטר מילר שכנעה אותו לבחור בלימודי רפואה.

 שנותיו הראשונות והתחלת הקריירה המדעית והאקדמית
הנלה למד רפואה באוניברסיטת היידלברג והחל מאוקטובר 1827 ב-אוניברסיטת בון. בסתיו של שנת 1829 הוא הצטרף לבורשנשפאט (איגוד סטודנטים) שפעל בבון. די מהר התאכזב מהתנהגותם של כמה מעמיתיו בלימודים, התנתק מהאגודה ומהאוניברסיטה ובאביב 1830 חזר לאוניברסיטת היידלברג. מילר צירף אותו לנסיעה לפריז, בה הם פגשו את חוקר הטבע ז'ורז' קיווייה (1832-1769) ואת רנה דוטרושה (1847-1776). בז'רדן דה פלאנט וחקרו את האנטומיה ההשוואתית של הדגים.

ב-4 באפריל 1832 קיבל הנלה בבון את דיפלומת הדוקטורט לרפואה כשעבודת הגמר שלו דנה בקרום האישון ועל כלי הדם של העין.
במרץ 1833 עבר בברלין את הבחינה הממלכתית לרפואה ומיד התמנה לעוזר מחקר ("פרוסקטור") של יוהנס מילר בבית החולים שריטה.
בשש שנות עבודתו זו בברלין ערך הנלה מחקרים היסטולוגיים רבים בעזרת המיקרוסקופ ופרסם הנלה יחד עם מילר שלוש מונוגרפיות אנטומיות על כמה מינים חדשים של בעלי חיים וכמו כן פרסם מאמרים רבים על מערכת הלימפה, על הרקמות האפיתליות השונות בגוף האדם, על מבנה השיער, היווצרות הליחה והמוגלה.

באפריל 1833 התמנה לפרופסור לאנטומיה ולפיזיולוגיה באוניברסיטת ברלין. וב-1834 נבחר הנלה להיות פרוסקטור במכון האנטומי של מילר. על פיזור הרקמה האפיתלית בגוף האדם, על מבנה השיער והתפתחותו, על הפרשות הריריות והמוגלה וכו'.

"על המיאזמות ועל ההידבקויות"
בשנת 1840 פרסם הנלה את ספרו "על המיאזמות ועל ההידבקויות" (Von den Miasmen und Kontagien). על בסיס רעיונותיו של ג'ירולמו פרקסטורו וממצאיו של אגוסטינו באסי, פיתח הנלה בספר את המושגים contagium vivum ו־contagium animatum – כלומר, רעיון ההידבקות מיצור חי זעיר. בכך היה לאחד ממבשריה המרכזיים של תאוריית המיקרואורגניזמים כגורמי מחלות זיהומיות, הכוללת חיידקים, נגיפים ומיקרואורגניזמים נוספים.

הוא לא גילה מין ספציפי של חיידק, דבר שהצליח להשיג תלמידו המפורסם - הרופא הגרמני רוברט קוך. אז התבססו חוקי היסוד של הגדרת המחלות הנגרמות על ידי חיידקים - הפוסטולטים ע"ש קוך-הנלה או העיקרים של קוך.

פעילותו האקדמית בתחומי אנטומיה ופתולוגיה
ב-1840 התמנה הנלה כפרופסור לאנטומיה באוניברסיטת ציריך וב-1844 נקרא הנלה להיידלברג כדי ללמד שם לא רק אנטומיה, אלא גם פיזיולוגיה ופתולוגיה. בתקופה זו כתב שישה כרכים לאנטומיה כללית כחלק מספר הלימוד המקיף של סמואל תונאס פון זומרינג שפורסם בלייפציג בשנים 1844-1841.

ב-1846 פרסם הנלה את ספרו הידוע "ספר לימוד לפתולוגיה רציונלית" שנחשב לציון דרך בעידן החדש במחקרים הפתולוגיים. בספר זה דן הנלה בפיזיולוגיה ובפתולוגיה כענפים של אותו המדע, כשהוא תיאר את הקשר בין סימני המחלות ותסמיניהן ולבין המנגנונים הפיזיולוגיים.

ב-1852 עבר הנלה לאוניברסיטת גטינגן, בה עמל על הוצאתו לאור של ספרו המקיף "ספר לימוד לאנטומיה השיטתית של האדם". הכרך הראשון פורסם ב-1855 והאחרון יצא לאור רק בשנת 1873. הספר היה אולי המקיף והמפורט בזמנו, והצטיין לא רק בתיאורים האנטומיים המדוקדקים אלא גם במספרם ואיכותם של האיורים שהעניקו תמונה מפורטת של כלי הדם, הקרומים הנסיוביים, הכליות, העיניים, הציפורניים, מערכת העצבים המרכזית וכו'. הנלה גילה שני מבנים בכליות: הלולאה והצינוריות הנושאים את שמו.

עם תגליותיו האנטומיות והפתולוגיות הנושאות את שמו נמנים:
 קריפטות הנלה: כיסים מיקרוסקופיים בלחמית .
 סיבי הנלה :הסיבים הפנימיים של התאים קולטי האור ברשתית
 גופי האסאל-הנלה: גופים שקופים בשולי הקרום ע"ש דסמה בעין.
 פיסורה על שם הנלה: רקמה סיבית בין סיבי שריר הלב
 משפך הנלה: משפך החצוצרה
 שכבת הנלה: שכבת התאים החיצונית במעטפת השורש של זקיק השיער
 רצועת הנלה: הגיד של שריר הבטן הרוחבי
 הקרום ע"ש הנלה: שכבת ברוך או קרום ע"ש ברוך (Bruch) - השכבה הפנימית ביותר של הדמית בעין
 המעטפת על שם הנלה (אנדונאוריום) : רקמת חיבור התומכת את השכבה החיצונית של סיבים עצביים בצרור או עמודה (funiculus) )
הקוץ ע"ש הנלה - קוץ מעל פתח השמיעה החיצוני (supra-meateal spine) המשמש ציון דרך לזיז הפטמתי (מסטואידי)
בלוטות הנלה - שקעים בעיניים שבהם מצטברים תאי אפיתל במקרים של גרענת צלקתית
צינוריות ע"ש הנלה - צינוריות עדינות מרובות המחברות את השכבה הדמית לרשתית ומכילות כלי דם ועצבי

יאקוב הנלה נפטר בגטינגן במאי 1885.

פרסים ואותות הוקרה
1860 - אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות
27 בנובמבר 1873 - חבר זר של החברה המלכותית של לונדון
 1870 - חבר זר של האקדמיה המלכותית למדעים של שוודיה.

הנצחה
1888 - על בית מגוריו בעבר בגטינגן הוצבה לוח זיכרון. היא הוסרה ב-1942 בעת השלטון הנאצי בגלל מוצאו היהודי. אחרי מלחמת העולם השנייה הוחזר הלוח.
גם על הבית שבו נולד בהמלשטראסה 9 בעיר פירט הוצבה לוח זיכרון.
במכון האנטומי של אוניברסיטת היידלברג מול חדר הנתיחות בקומה העליונה הועמד פסל פרוטומה של הנלה.
מדליית יאקוב הנלה לזכרו מוענקת בכל שנה על ידי אוניברסיטת גטינגן.
מרכז רפואי בעיר לינן בגרמניה נקרא לזכרו. "בית יאקוב הנלה"
נקרא בשמו גם מרכז הדיאליזה בעיר פירט, המאחסן מוזיאון לדיאליזה.

ספרים
 Ueber die Ausbreitung des Epithelium im menschlichen Körper 1838
Allgemeine Anatomie: Lehre von den Mischungs- und Formbestandtheilen des menschlichen Körpers 1841
 Handbuch der rationellen Pathologie 1846–1853 (ספר לימוד לפתולוגיה רציונלית)
 Handbuch der systematischen Anatomie des Menschen 1855–1871 (ספר לימוד לאנטומיה השיטתית של האדם)
 Vergleichend-anatomische Beschreibung des Kehlkopfes mit besonderer Berücksichtigung des Kehlkopfes der Reptilien 1839
 Pathologische Untersuchungen 1840 (מחקרים בפתולוגיה)
 Zur Anatomie der Niere 1863 (על האנטומיה של הכליות)

לקריאה נוספת
Jewish Encyclopedia
Chisholm, Hugh, ed.. "Henle, Friedrich Gustav Jakob". Encyclopædia Britannica. Vol. 13 (11th ed.). Cambridge University Press. 1911 p. 269.

קישורים חיצוניים




הערות שוליים

קטגוריה:רופאים גרמנים
קטגוריה:רופאים יהודים
קטגוריה:אנטומיסטים יהודים
קטגוריה:אנטומיסטים גרמנים
קטגוריה:יהודים מומרים גרמנים
קטגוריה:לותרנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת היידלברג
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:סגל אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:מתנצרים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1809
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1885