פיודור וסילייב

פיודור וסילייב (ברוסית: Фёдор Васильев; 1850 – 1873) היה צייר נוף רוסי שמייצג את סגנון הנוף הלירי באמנות הרוסית.Rodionov, V. (2007). Masterpieces of the State Tretyakov Gallery, Moscow: Red Square Publishers

 ביוגרפיה 
פיודור וסילייב נולד בגאצ'ינה לפקיד ממשלתי בדרג נמוך, ב-1850. הוריו נישאו ארבע שנים מאוחר יותר, והוא תמיד נחשב לילד לא חוקי. פיודור נאלץ להתפרנס מגיל 12 - הוא עבד כדוור, סופר ועוזר של משחזר תמונות. לאחר מות אביו, הוא הפך למפרנס הבלעדי של המשפחה.

ב-1863 הצליח להיכנס לשיעורי הערב של בית הספר לציור באגודה לקידום אמנים. בזמן הלימודים, וסילייב הכיר ציירים רבים, שטיפלו בו.

בשנת 1866 צייר הנוף המפורסם איוואן שישקין התאהב באחותו של פיודור יבגניה וסילייב. שישקין הכיר את פיודור והחל ללמד אותו ציור נוף. מיולי עד נובמבר 1867 עבדו שישקין עם וסילייב יחד בקרלייה. כמה מקומות בארכיפלג היו נושאים לציורי שני האמנים. מאוחר יותר הכיר שישקין את פיודור לאיוואן קראמסקוי, איליה רפין ואספני האמנות פאבל טרטיאקוב ופאבל סטרוגנוב. מאוחר יותר הפך וסילייב למתחרה מרכזי של איוואן שישקין והאחרון הואשם לעיתים קרובות בשימוש בתככים ובהשפעה פוליטית בניסיון לנצח את וסילייב בתחרויות אמנות שונות.

ביצירותיו המוקדמות של וסילייב, כמו "לאחר סופת רעמים" (1868), אפשר להרגיש את השפעתה של אסכולת ברביזון; האסכולה הצרפתית השפיעה על האמנות שלו אבל מעולם הוא לא חיקה אותם במוטיבים. למרות שבתחילה, וסילייב היה נחות מבחינה טכנית מציירי הברביזון, רוב המבקרים מסכימים שבסופו של דבר הוא מצא את הדרך שלו להתמודד עם הנושאים.ממוזער|323px|אחו רטוב, 1872

בשנת 1870, וסילייב נסע על הוולגה עם איליה רפין, התמונה "נוף הוולגה. בארגס" (1870) הייתה הצלחה גדולה. בשנת 1870 הפך לחבר בתנועת הנודדים.

בשנת 1871 צייר וסילייב את "הפשרת השלגים" (1871), מה שפרסם אותו מיד. משפחת הצאר (הנסיך אלכסנדר, לעתיד הצאר אלכסנדר השלישי), הזמינה עותק מהציור, והאגודה לקידום אמנים העניקה לציור פרס ראשון. מאוחר יותר העותק של הנסיך אלכסנדר הוצג ביריד העולמי של לונדון 1872 וזכה במדליה. וסילייב התקבל, כמתמחה, לאקדמיה הקיסרית לאמנויות.

הוא אובחן כחולה בשחפת ונאלץ לעזוב את סנט פטרבורג, ועבר לחצי האי קרים. החברה לקידום אמנים מימנה את שהותו שם, אך הוא חויב לשלם בציוריו.

וסילייב לא הצליח להתרגל לנוף החדש. הוא המשיך לצייר את המישורים הרוסיים; יצירותיו, כמו יצירת המופת שלו "אחו רטוב" (1872), נעשו מתוך הזיכרון וסקיצות ישנות. מאוחר יותר החל וסילייב לצייר את הנוף של קרים, בהדרגה התחיל להרגיש את המשיכה לנופי ההרים שם. "הרי קרים" (1873) הייתה יצירה יוצאת דופן והיצירה האחרונה של האמן.

הוא מת ביאלטה ב־1873 בגיל 23. התערוכה לאחר מותו בסנט פטרסבורג זכתה להצלחה רבה, וכל יצירותיו נמכרו לפני התערוכה. לעבודותיו הייתה השפעה חזקה על הדור הבא של ציירי הנוף הרוסים.

היסטוריונים של אמנות מדגישים את השפעתו של פיודור וסילייב על יצחק לויתן, ולנטין סרוב, ויקטור בוריסוב-מוסטוב.

 גלריה 

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:שחפת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1850
קטגוריה:נפטרים ב-1873