פוינולוס

פוינולוס (בלטינית: Poenulus; נקרא גם הקרתחדשתי הקטן, הקרתגני הקטן או הפּוּני הקטן; בעברית מוכר גם בצורה פינולוס), הוא מחזה קומי לטיני לתיאטרון רומי קדום מאת טיטוס מאקיוס פלאוטוס, שנכתב כנראה בין השנים 195 ל־189 לפנה"ס.Gregor Maurach, Der Poenulus des Plautus (Carl Winter, 1988; ), p. 33. המחזה משך את תשומת הלב הבלשנית השמית משום שהוא מכיל טקסט בפיניקית קרתחדשתית (פונית), שנאמרת על ידי הדמות חנא (Hanno) במערכה החמישית. המחזה מציג את הדמות הקרתחדשתית חנא באופן סימפתי מעניין, בהתחשב באבדות הקשות שספגו הרומאים מספר שנים קודם לכן במלחמה הפונית השנייה.

פלאוטוס כתב במבוא שמחזה יווני בשם "הקרתחדשתי"  (ביוונית (משוחזר): Καρχηδόνιος), שמחברו לא ידוע (היו שהציעו את מנאנדרוס), ויש הסוברים שפלאוטוס צירף בעבודתו שני מחזות שונים.

 עלילה 
אגורסטוקלס מאוהב באישה בשם אדלפאסיום, שהיא שפחה השייכת לסרסור ליקוס. אגורסטוקלס, אדלפסיום ואחותה אנטרסטילוס נחטפו בילדותם מקרתחדשת. אגורסטוקלס נרכש כבן מאומץ, בעוד הבנות נמכרו כשפחות כדי להפוך לזונות.

מילפיו, עבדו של אגורסטוקלס, מנסה לעזור לאדונו להשיג את אדלפאסיום. תוכניתם היא להערים על ליקוס ולהכניס אותו לצרות משפטיות. קוליביסקוס, הפקיד המשפטי של אגורסטוקלס, מתחפש לזר ועובר לגור בבית ליקוס. לאחר מכן, אגורסטוקלס וכמה עדים מאשימים את ליקוס בכך שהוא נותן מחסה לעבד שלו. בסופו של דבר, חנא מגיע מקרתחדשת, ועד מהרה מתגלה שהוא בן דודם של הוריו המתים של אגורסטוקלס, וכן אביהן של שתי הבנות. בסופו של דבר, הבנות נלקחות מליקוס, שנענש, והסיפור מסתיים במפגש משפחתי משמח. חנא נותן לאגורסטוקלס את ברכתו לשאת את בתו.Cf., H. J. Rose, A Handbook of Latin Literature (London: Methuen 1936; 3d ed. 1954, reprint Dutton 1960) at 51-52.

 הטקסט הפוּני 
המערכה החמישית של המחזה נפתחת במונולוג של חנא, המובא בפיניקית מאוחרת (בשלב המכונה "פּוּני") באותיות לטיניות,שורות 930–949: Yth alonim ualonuth sicorathi symacom sythchy mlachthi in ythmum ysthyalm ych-ibarcu mysehili pho caneth yth bynuthi uad edin byn uibymarob syllohom alonim ubymysyrthohombyth limmoth ynnocho thuulech-antidamas chonys sidobrim chi fel yth chyl is chon chen lifulyth binim ys dybur ch-innocho-tnu agorastoclesyth emanethi hy chirs aelichot sithi nasotbynu yid ch-illuch ily gubulim lasibithimbodi aly thera ynnynu yslym min cho-th iusimYthalonimualoniuthsicorathiisthymhimihymacomsythcombaepumamitalmetlotiambeatiulecantheconaalonimbalumbar dechorbats... hunesobinesubicsillimbalimesseantidamossonalemuedubertefetdonobun.huneccilthumucommucrolufulaltanimauosduberithemhuarcharistolemsittesedanecnasotersahelicotalemusdubertimurmucopsuistitiaoccaaneclictorbodesiussilimlimmimcolus ובתרגום הטקסט ללטינית.שורות 950–960:  deos deasque veneror, qui hanc urbem colunt,
ut quod de mea re huc veni rite venerim,
measque hic ut gnatas et mei fratris filium
reperire me siritis, di vostram fidem.
[quae mihi surruptae sunt et fratris filium.]
sed hic mihi antehac hospes Antidamas fuit;
eum fecisse aiunt, sibi quod faciundum fuit.
eius filium esse hic praedicant Agorastoclem:
ad eum hospitalem hanc tesseram mecum fero;
is in hisce habitare monstratust regionibus.
hos percontabor qui hinc egrediuntur foras. חוקרים זיהו בטקסט הפיניקי משפטים שלמים וכן מילים כגון:
+המקור הפיניקי (באותיות לטיניות)התרגום הלטינימשמעות התרגום הלטיניתעתיק הפיניקית לעבריתתרגום לעברית מודרניתYth alonim ualonuth sicorathi symacom sythdeos deasque veneror, qui hanc urbem coluntאני מפציר באלים ובאלות המוקירים את העיר הזאתאת אלנים ואלנות סכרתי שמקום זאתאני מזכיר את האלים והאלות של מקום זהys sidobrim chi fel yth chyl is chon chen lifuleum fecisse aiunt, sibi quod faciundum fuit.הם אומרים שהוא עשה מה שהיה לו הכרחי לעשותיש שדוברים כי פעל את כל אש כָּן כֵּן לפעוליש שאומרים שהוא עשה את כל אשר היה כן לפעולbyn uimei fratris filiumבן אחיבן חויבן־אחיiusimqui hinc egrediuntur forasאלה שיוצאים מכאןיוצאיםיוצאים
גם בחלקים אחרים במחזה מפוזרים מילים וביטויים פיניקיים. לאחר שחנא מופיע לראשונה, מילפיו מציע לאגורסטוקלס לפנות אליו ב"פונית". חנא אומר Avo, כלומר "חֲווֹ", ומילפיו עונה לו Salutat. חנא אומר Donni, כלומר "אדוני", ומילפיו לא מבין וחושב שחנא אומר Doni (מתנה בלטינית) ואומר לאגורסטוקלס "הוא רוצה לתת לך מתנה, אינני יודע מה." משחק המילים הקומי מראה שבעת כתיבת המחזה, בתחילת המאה ה־2 לפנה"ס, היו בקהל הרומי מספיק מביני פיניקית כדי להפוך את הבדיחה לאפקטיבית.

 לקריאה נוספת 


  Ferri, R. (2014). "The Reception of Plautus in Antiquity," pp. 767–81 in: Fontaine and Scafuro (2014), The Oxford Handbook of Roman Comedy. Oxford.

 קישורים חיצוניים 
 Poenulus (טקסט מלא בלטינית) באתר "הספרייה הלטינית"
 Poenulus (טקסט מלא בלטינית) בפרויקט פרסאוס
 Poenulus (תרגום לאנגלית) בפרויקט פרסאוס
 הערות שוליים 

 ביאורים 

קטגוריה:מחזות רומאיים
קטגוריה:קומדיות
קטגוריה:פיניקים
קטגוריה:קרתגו