ניחוש (יהדות)

בהלכה היהודית, ניחוש הוא איסור תורה מתוך תרי"ג המצוות, והוא חלק מאיסורי כישוף ביהדות. ניחוש הוא עשיית פעולות או הימנעות בהסתמך על דברים שקורים לאדם או בסביבתו, אותם הוא מפרש כסימן עבורו, כאשר אין קשר רציונלי בין הסימן למעשה.

דוגמה מהדורות האחרונים לניחוש היא כאשר אדם שראה חתול שחור בעת שיצא מהבית, החליט שזה סימן עבורו שהיציאה מהבית אינה טובה, ובעקבות זאת הוא שב על עקבותיו.

 מקור האיסור 
מקור איסור ניחוש מופיע פעמיים בתורה. פעם אחת בחומש ויקרא: .

פעם שנייה בחומש דברים:

 מקרי ניחוש במקרא 
במקרא ישנם סיפורים על שתי דמויות שעשו מעשה ניחוש: עבדו של אברהם, שעל פי מסורת חז"ל היה אליעזר, ויהונתן בנו של שאול המלך.

במעשה מציאת השידוך של יצחק, אליה נשלח עבד אברהם, מסופר בתורה כך:

מעשה נוסף המוזכר בתנ"ך שנזכר בו ניחוש, הוא במלחמת מכמש, כאשר יהונתן רצה לבדוק האם אלוהים יתן את הפלשתים בידו או לא:

הן עבד אברהם והן יהונתן קבעו סימן שעל פיו הם יקבעו את מעשיהם בעתיד, ולכאורה אין קשר רציונלי בין הסיבה למעשה המוחלט על פיו.

ואכן בחז"ל נאמר בהקשר לכך כי:

הרמב"ם במשנה תורה הבין את דברי הגמרא כמגדירים את האיסור ההלכתי, וכך קבע שאסור לאדם לקבוע סימנים לא-רציונליים לעצמו, וכפי שאכן עשה אליעזר:
מדברי הרמב"ם עולה לכאורה שאליעזר עבד אברהם עבר על איסור ניחוש. אולם הכסף משנה מסביר שהוא סבר שבן נח אינו מצווה על כך. כמו כן, חלק מהמפרשים מסבירים שהסיבה שהרמב"ם לא הזכיר את יונתן – כי הוא מעניק פרשנות רציונלית לסימנו – למידת המצב המוראלי של האויב, בדומה לסימן שה' נתן לגדעון ().

 גדרי האיסור 
בתלמוד הבבלי במסכת סנהדרין מובאת ברייתא הממחישה את איסור הניחוש על ידי מספר דוגמאות של מקרים שהמאמין כי הם מעידים על מזל רע ופועל על פיהם עובר באיסור ניחוש:

מנגד, במסכת חולין מובאת ברייתא לפיה ישנם מצבים שדומים לניחוש אך אינם אסורים מאחר שהם נחשבים לסימן בלבד:

 מחלוקת הראשונים האם סימן המשפיע על קבלת החלטה עתידית אסור 
הראשונים נחלקו כיצד לפרש את דברי הברייתא הללו, ובהתאם לכך נחלקו בגדרי הסימנים שאין בהם איסור ניחוש.

 דעת הרמב"ם 
במשנה תורה לרמב"ם מביא את דברי הברייתא במסכת סנהדרין להלכה:

הרמב"ם מבאר את דברי הברייתא בחולין כסימן טוב המתייחס למאורע שאירע לאדם בעבר, שלגביו אין איסור ניחוש. אולם אדם שפועל על פי סימנים כלשהם עובר באיסור ניחוש:

 דעת הראב"ד 
הראב"ד בהשגותיו על דברי הרמב"ם, מבקר את פירושו של הרמב"ם ומפרש את דברי הגמרא באופן שהסימנים הנזכרים בה משפיעים על העתיד:

שיטתו של הראב"ד מתאימה לשיטת חכמי פרובנס אחרים (הרב מנחם המאירי והרד"קבפירושו על ), שאוסרים רק קביעות ידועות ומוכרות שיש חשש שהן הגיעו מאמונות של עבודה זרה. על פי שיטה זו, אדם הממציא סימן לעצמו כדי לקבוע באמצעותו מה לעשות, נוהג בדרך טובה, והוא מנצל סוג של הדרכה אלוהית שמנחה את האדם מה לעשות.

 שיטת רש"י ובעלי התוספות 
בעלי התוספותעל  התקשו בשאלה כיצד עברו אליעזר ויהונתן על איסור ניחוש. אחד התירוצים שהציעו הוא שדווקא כאשר סומכים על הסימן באופן מוחלט הדבר אסור, אך אליעזר לא סמך באופן מוחלט על הסימן, שהרי שאל את רבקה - קודם שקידשה - בת מי היא. וכן הדבר לגבי יונתן, שבכל מקרה היה נלחם עם פלשתים, ועשה את הסימן על מנת לזרז את נערו. הסבר זה תואם את עמדתו של רש"י, שסימן האסור הוא כאשר האדם סומך עליו לחלוטין מבלי להפעיל שיקולים נוספים שיש בהם היגיון.בפירושו על מסכת חולין דף צ"ה עמוד ב', דיבור המתחיל: 'כל נחש'.

בכסף משנה כתב ליישב בשם הר"ן, שרק ניחוש שאין בו הגיון וסברא נאסר מהתורה, אך כאשר הסימן הגינוי ומסתבר הדבר מותר. ולכך סמך אליעזר על הסימן שעשה, שהרי אם אכן הנערה תשקה אותו מים וודאי שהיא בעלת מידות טובות ומתאימה להיות אישה ליצחק. וכן פירש גם רבי אליעזר ממיץ בספר היראים. וכן פירש המהר"ל, וסיכם את דבריו שהניחוש אסור .

מהלך נוסף כתב ברד"ק לפיו לא כל סימן יש לאסור מהתורה אלא רק:

וכעין דברים אלו כתב גם בספר החינוך בטעם שאסרה התורה 'ניחוש':

 מצוות "תמים תהיה" 
מצוות עשה מהתורה ללכת בתמימות כמו שכתוב: "תָּמִים תִּהְיֶה עִם ה' אֱלֹהֶיךָ" ().

לדעת הרמב"ם אין במצווה זו תוספת על איסור ניחוש ולכן לא מנה מצווה זו במניין המצוות שלו.

לעומת זאת דעת הרמב"ן שיש כאן מצוות עשה נוספת על איסור הניחוש, שגם במקרים שאין בהם איסור ניחוש, כגון בדברים שיש בהם חכמה ושכל כחוזים בכוכבים, ימנע האדם מלדרוש בהם משום מצוות תמים תהיה. והרמב"ן מונה מצווה זו במנין התרי"ג שלוהרמב"ן (שכחת מצוות עשה, מצווה ח). ושו"ת הרשב"א המיוחסות לרמב"ן סימן רפג. .

וכדברי הגמ':

 סימני ראש השנה 
המרדכי מביא בשם תשובות הגאונים שהעירו על מנהג אכילת הסימנים בראש השנה, שיש לאסור מנהג זה מטעם איסור ניחוש, המרדכי מיישב את המנהג בכך שהוא מיוסד על 'מקרא ואגדות':

 ראו גם 

 ניחוש
 אמונה טפלה

 לקריאה נוספת 
 הגיון הגורל, עלי מרצבך, פרק יד, סימן וניחוש

 קישורים חיצוניים 
 אתר דין - איסור והיתר בגורלות וסימנים.
 הרב אלחנן סמט, איסור הניחוש, יסודותיו ודיניו, באתר ישיבת ברכת משה 
 הרב אליעזר מלמד, מנחש, באתר פניני הלכה.
 הרב יאיר וייץ, ניחוש אסור סימן מותר, באתר ישיבת הר ברכה
 מחלוקת הרמב"ם וחכמי פרובנס בהגדרת איסור הניחוש (קובץ RTF)
 ד"ר אלכסנדר קליין, הסימן של אליעזר עבד אברהם: ניחוש או מבחן אופי? , עלון פרשת השבוע של המרכז ללימודי יסוד ביהדות, אוניברסיטת בר-אילן
 הרב ד"ר צחי הרשקוביץ, כי (לא) נחש ביעקב


 הערות שוליים 

קטגוריה:מאגיה ביהדות
קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:פרשת קדושים
קטגוריה:מצוות לא תעשה
קטגוריה:ניבוי עתידות ביהדות
קטגוריה:מצוות הנוהגות בזמן הזה