תנאי הכליאה של אסירים ביטחוניים בישראל

תנאי הכליאה של אסירים ביטחוניים בישראל הם התנאים בהם שוהים אסירים ביטחוניים בבתי הכלא בישראל. עד שנת 2023 הועלו לעיתים טענות על תנאי כליאה מקלים לכאורה, הנוהגים כלפי מחבלים שרצחו יהודים כחלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני. כמו כן נטען שתנאי כליאתם אינם תואמים את חומרת מעשיהם ואינם יוצרים הרתעה בקרב העם הפלסטיני. בעקבות ביקורת זו הוצעו במהלך השנים מספר הצעות חוק להחמרת תנאי הכליאה. מאידך, ארגוני זכויות האדם מתחו ביקורת על תנאי הכליאה הקשים.

בשנת 2023 הוביל השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר הרעה בתנאי כליאתם של אסירים פלסטינים, והרעה נוספת חלה לאחר טבח שבעה באוקטובר ופרוץ מלחמת חרבות ברזל.

 היסטוריה 
בשנות ה-50 הציג מנהל בית הסוהר שטה את תנאי הכליאה של המסתננים לישראל. מצד אחד הוא הדגיש שזה לא בית הבראה, אולם מצד שני טען שספק רב אם בארצות ערב זוכים עבריינים לתנאים שמקבלים המסתננים בישראל מבחינת המזון והניקיון.

בשנת 1972 המחבלים קיבלו אפשרות ללמוד ולהבחן לבחינות בגרות ולרשותם הועמדה ספרייה. נטען שהמחבלים הכלואים מעדיפים לישון על הרצפה. בשנת 1977 קיימו האסירים הביטחוניים בכלא אשקלון שביתת רעה במחאה על תנאי הכליאה שלהם, במיוחד על הצפיפות הרבה בה הם משוכנים. מנגד, במרץ 1978 נטען שהנהלת בית הסוהר לא הקפידה על ההנחיות ואפשרה לאסירים לרכוש בקנטינה מעל לסכום שהותר להם.

בשנת 1990, בעקבות תלונה של חייל מילואים שנכח בהצגה שהציגו האסירים לכבוד יום פלסטין שכלל המחזה של הוצאה להורג של משתף פעולה, נתבקש מבקר המשטרה לבחון את סוגיית תנאי המאסר של האסירים הביטחוניים. האסירים קיבלו פעם בשבועיים ביקורי משפחות, היו להם בתאים טלוויזיות, משחקים, ספרים ועיתונים. מבקר המשטרה קבע שהאסירים קבעו את שיבוצי האסירים בתאים, אסירים הורשו לעבור בין תאים למשך שעות רבות, האסירים הורשו לקבל בגדים, אוכל ומעדנים מהבית, ולהחזיק טלוויזיות, טייפים ומכשירי חשמל.

ככלל, זכויות האסירים הביטחוניים בישראל דמו לזכויותיהם של אסירים אחרים, בהן זכויות לביקורי משפחה, ביקורי צלב אדום, קבלת ספרים, כתבי עת ומכתבים. כמו כן היו להם, זכויות לקנות מוצרים בקנטינה, לצפות בערוצי טלוויזיה רבים ועד 2011 גם ללמוד לימודים אקדמיים באוניברסיטה הפתוחה. ביולי 2011 הודיע שירות בתי הסוהר כי אסירים ביטחוניים לא יוכלו להתחיל בלימודים אקדמיים, אך אלה שכבר החלו בלימודים יוכלו לסיימם. נגד החלטה זו הוגשה עתירה לבג"ץ שיאפשר לאסירים באקדמיה. בג"ץ דחה את העתירה.

האסירים מאוגדים תחת שייכויות ארגוניות בכלא. הדבר נחשב על-פי רוב כארגון המטיב עם האסירים ומגביר את כח המיקוח שלהם בכלא, אך גם ככלי להשלטת סדר, ולהצדקת צעדים משפטיים כנגד האסירים. עו"ד עביר בכר טענה כי ההתאגדות פוגעת ביכולתו של האינדיבידואל שאינו מעוניין בשייכות ארגונית לעמוד על זכויותיו, וכי יש לראות עתירות של כלואים בודדים כחלק ממגמה המחלישה את ההתארגנות של האסירים.

 החמרת תנאי הכליאה 
ב-2 בינואר 2019 הודיע השר לביטחון הפנים גלעד ארדן על החמרת תנאי האסירים הביטחוניים בהתאם למסקנות "הוועדה הציבורית לצמצום תנאי כליאת המחבלים". הוועדה קבעה כי מעתה האסירים לא ישובצו באגפים לפי שיוך ארגוני, יבוטל מוסד "דובר האסירים" במתכונתו הנוכחית, יאסר על האסירים לבשל באגפים וכל המזון יסופק על ידי שירות בתי הסוהר, יתבצע קיצוץ משמעותי בכספים המופקדים על ידי בני המשפחות למחבלים בבתי הכלא ושבאמצעותם הם רוכשים מוצרים בקנטינה והפסקת ההפקדות מטעם הרשות הפלסטינית. כמו כן, תוגבל כמות המים לאסירים והמקלחות יוצאו מהתאים. לפי מענה לבקשת חופש המידע שהגיש ארגון "אם תרצו" לשב"ס, שלושה מתוך חמשת הסעיפים לא יושמו עד יוני 2021.

בנובמבר 2022, עם סיום הבחירות לכנסת ה-25, ודרישתו של ח"כ איתמר בן גביר לקבל את תפקיד השר לביטחון פנים, פרסם בן גביר שאחד מהנושאים שהוא מעוניין לפעול בהם הוא החמרת תנאי הכליאה של האסירים הביטחוניים. בעקבות זאת ועדת החירום הלאומית העליונה של האסירים הביטחוניים הכלואים בישראל איימה בפעולות תקיפות כתגובה לכך.

בפברואר 2023, הורה השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר לאסור על אסירים ביטחוניים לאפות בעצמם את הפיתות שהם אוכלים על ההחלטה נמתחה ביקורת בין השאר משום שהוצאות השב"ס על פיתות עלו בעקבותיה ב-250%, כלומר במאות אלפי שקלים. ובן גביר כונה בלגלוג שר הפיתות. לאור דיווח של שב"ס על בזבוז מים מכוון מצד אסירים ביטחוניים, הורה בן גביר גם להקציב זמן מקלחת של כארבע דקות לכל אסיר ביטחוני.

בספטמבר 2023 הנחה השר לביטחון לאומי בן גביר את שב"ס להגביל את ביקורי משפחות האסירים הביטחוניים לתדירות של פעם בחודשיים במקום פעם בחודש. אולם ראש הממשלה בנימין נתניהו דחה את הנחייתו, ובלאחר כינוס הקבינט ב-12 בספטמבר הוחלט שלא לקבל החלטה בנושא עד אחרי חגי תשרי שנחשבים לזמן רגיש ביטחונית.

בשנת 2025 פורסם פסק דין בג"ץ תנאי הכליאה במלחמת חרבות ברזל.

 התנאים מאז טבח שבעה באוקטובר 

בתאריך 18 באוקטובר 2023, בעקבות טבח שבעה באוקטובר במסגרתה נהרגו ונרצחו כ-1,145 ישראלים וזרים, רובם אזרחים, על ידי מחבלים פלסטינים; העבירה הכנסת תיקון לפקודת בתי הסוהר, שעיקרו צמצום שטח המחיה של האסירים והחמרת תנאיהם. התיקון אושר כהוראת שעה, המחייבת את אישורו המחודש כל שלושה חודשים. על-פי הוראת השעה, רשאי השר לביטחון לאומי להכריז על "מצב חירום כליאתי", שעיקרו הסדרת פגיעה בזכויות האסירים על-מנת להתמודד עם העומס על מתקני הכליאה. בדברי ההסבר להצעת החוק נכתב כי "ערב פרוץ המלחמה נמצאו בתי הסוהר בתפוסה גבוהה. על רקע זה, העלייה החדה במצבת העצורים מאז תחילת המלחמה הביאה לגידול משמעותי בצפיפות במתקני הכליאה, באופן שאינו מאפשר לעמוד בהוראות הדין". הוראות דין אלו נובעות מפסיקת בג"ץ בנושא מ-2017 המורה לספק שטח מחיה מינימלי של 4.5 מ"ר.

האסירים הביטחוניים במלחמת חרבות ברזל, כללו הן מחבלים והן שוהים בלתי חוקיים ואף מי ששהו בישראל עם היתר עבודה בעת פרוץ המלחמה. לפי תחקירים 27 מהם מתו במהלך תקופת מאסרם. לטענת צה"ל רבים מהאסירים הגיעו עם מצב רפואי מורכב ועם פציעות. חלק מהאסירים טענו שעברו התעללויות מצד סוהרים, בניגוד לנוהלי השב"ס וצה"ל.

בנובמבר 2023, צייץ ב־X השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר, כי הנחה לכלוא את הכלואים הביטחוניים בתנאים מחמירים: "שמונה מחבלים אזוקים בתא חשוך, מיטות ברזל, שירותים בחור ברצפה והמנון התקווה שמתנגן כל העת ברקע".

ביוני 2024 פורסם בהארץ כי 48 עצורים תושבי רצועת עזה מתו מתחילת המלחמה במתקנים צבאיים בישראל שבהם הוחזקו, או בדרך אליהם, בעיקר במחנה שדה תימן ומחנה ענתות. נמסר כי צה"ל מנהל חקירה פלילית נגד חיילים בנוגע למקרים אלה. חקירת מותם של שני עצירים מהרצועה מעלה כי חיילים הכו אותם בדרכם למתקן שדה תימן.

מאז פרוץ המלחמה הפסיקה ישראל באופן גורף את ביקורי הצלב האדום אצל אסירים פלסטיניים. בפברואר 2024 עתרו האגודה לזכויות האזרח, רופאים לזכויות אדם והמוקד להגנת הפרט לבג"ץ בעניין, וביוני 2024 הודיעה המדינה כי תקים מנגנון שיחליף ביקורים אלה.

ביוני 2024 פורסם כי נמסרו עשרות עדויות של אסירים וכלואים ביטחוניים שאינם קשורים לחמאס, על כך ששב"ס הפחית את כמות המזון שלהם באופן ניכר, עד כדי הרעבה, וכי הם השילו עשרות ק"ג ממשקלם. האגודה לזכויות האזרח הגישה עתירה לבג"ץ בנושא זה. העדויות באו, בין היתר, מעצורים שטרם הועמדו לדין וגם מעצורים במעצר מנהלי. מקורות ביטחוניים טענו ששירות בתי הסוהר מסתיר מידע על כמות המזון הניתנת לאסירים ביטחוניים מאז החלה המלחמה. היועץ המשפטי של שב"ס אישר באפריל 2024, בכנס בו השתתף, את הצמצום הדרמטי במזון המסופק לאסירים הביטחוניים. בדיון בבג"ץ העירו השופטים כי המדינה לא סיפקה חוות דעת רפואית לעצם האישור של הפחתת כמות המזון בבתי הסוהר, ולא הובהר מדוע מפרידים בין התפריט שמקבלים אסירים ביטחוניים לזה של אסירים פליליים.

ב-31 ביולי דו"ח של משרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם קבע כי לפחות 53 פלסטינים מתו במעצר ישראלי במהלך המלחמה, וכי העצירים הפלסטינים עברו צורות שונות של התעללות ועינויים, כולל עדויות לאלימות מינית נגד נשים וגברים, מכות חשמל, שחרור כלבים וכיבוי סיגריות על עצורים. לפי הדו"ח, אלפי עצירים פלסטינים מוחזקים על ידי ישראל באופן שרירותי, בתנאים מחפירים ורובם ללא אישום או משפט. בין העצירים יש נשים, ילדים, רופאים, עיתונאים, פעילי זכויות אדם, חולים ותושבים שנמלטו מהלחימה ברצועת עזה.

בתחילת אוגוסט 2024 ארגון "בצלם" פרסם עשרות עדויות של עצירים שנכלאו מאז פרוץ המלחמה, כאשר רובם שוחררו בסופו של דבר מבלי שהועמדו לדין. הדו"ח הצביע על "מציאות של עינויים, פגיעות מיניות, אלימות, השפלה, הרעבה ומניעת טיפול רפואי הולם". בנוסף, הדו"ח מנה לפחות 60 מקרי מוות של כלואים פלסטינים מאז פרוץ המלחמה, ביניהם 48 עצורים תושבי עזה שמתו במתקני מעצר של הצבא ועוד 12 שמתו במשמורת שב"ס.

ב-22 במרץ 2025 התמוטט בפתאומיות עציר פלסטיני בן 17 בבית הסוהר מגידו ומת מיד. תוצאות נתיחת גופתו העלו חשד כי הורעב, וכן כי סבל מדלקת במעי הגס ומסקביאס אך לא קיבל טיפול רפואי.

באפריל 2025 פורסמו ב-BBC עדויות של אסירים ביטחוניים שהשתחררו בהסכם חמאס–ישראל (ינואר 2025) לפיהן הם ספגו במעצרם מכות חשמל, הותקפו בידי כלבים, היו עדים להתעללות מינית ולמקרי מוות במעצר, ולא קיבלו טיפול רפואי. לפחות עצור אחד הותקף בחומרים כימיים והוצת, מה שהוביל לכוויות קשות.

התפשטות מחלת הגרדת בבתי הסוהר
במאי 2024 דווח כי אותרו מקרים של אסירים ביטחוניים שחלו במחלת הגרדת, ועל פי החשד אלה נדבקו ממחבלים שהובאו מרצועת עזה. בנובמבר 2024 דיווח שירות בתי הסוהר כי כרבע מהאסירים הפלסטינים בבתי הכלא הישראלים נדבקו במחלת הגרדת. מספר ארגוני זכויות אדם טענו כי שירות בתי הסוהר אינו נוקט בפעולות הנדרשות למניעת התפשטות המחלה והגישו עתירה לבג"ץ בנושא זה. כמו כן צוין כי אסירים התלוננו על טיפול רפואי לקוי ועל צפיפות חריגה במתקני הכליאה.

 טענות לתנאים מקלים 
מפעם לפעם הושמעו טענות לתנאי כליאה מקלים להם זוכים מחבלים. בשנות ה-70 וה-80 הופיעו בעיתונות מדי פעם תלונות על תנאי האסירים הביטחוניים שנטען שהם תנאים של "בית הבראה".

בשנת 2008 פורסמה ביקורת מפי קצין בכיר בשירות בתי הסוהר אודות תנאי הכליאה המקלים שלהם זכאים מחבלים שהורשעו ברצח, וב-2011 עלו טענות דומות.

במרץ 2013 פרסם ארגון אלמגור דו"ח בו פירט את הזכויות להן זכו מחבלים בכלא הישראלי, וטען שיש בכך פגיעה בהרתעה מפני ביצוע פעולות דומות על ידי מחבלים פוטנציאלים.דו"ח של ארגון אלמגור באשר לתנאי מחבלים בכלא. בין הזכויות אותן מזכיר הארגון נמנים תשלומי הרשות הפלסטינית למחבלים ולמשפחותיהם, הכנת מזון, טלוויזיה בכבלים, ביקורי משפחות ופעילויות ספורט.

במאי 2019 פרסם ארגון "לביא" רשימת מוצרים הניתנים לרכישה בקנטינה בכלא, בהם מוצרי יוקרה, וארגון "אם תרצו" פרסם נתונים אודות עלות ארוחות חג של האסירים, ביקורי משפחות וערוצי טלוויזיה.

 הצעות חוק לצמצום זכויותיהם של אסירים ביטחוניים 
בעקבות חטיפת החייל גלעד שליט, עברה בקריאה טרומית במאי 2010 הצעת חוק להחמרת תנאי כליאתם של אסירי חמאס הכלואים בישראל. בהצבעה תמכו בחוק 52 ח"כים ו-10 התנגדו, חבר כנסת אחד נמנע. לפי הצעת החוק, אסירים המשתייכים לארגון טרור שבידיו נמצא חטוף ישראלי, לא יהיו רשאים לקבל מבקרים, מלבד ביקור של נציג ארגון "הצלב האדום", אחת לשלושה חודשים. זאת בניגוד למצב הקיים במועד הגשת הצעת החוק, בו אף על פי שהאסירים זכאים על פי חוק לביקור פעם בחודשים, הם זוכים למעשה לביקור של מקורביהם כל שבוע. על פי הנתונים שאסף ח"כ דני דנון, לחמאס ישנם 2,165 אסירים ביטחוניים בישראל ו-265 אסירים מנהליים, שעליהם הצעת החוק אמורה להשפיע.

בספטמבר 2021 הגיש ח"כ איתמר בן גביר הצעה לתיקון "חוק פקודת בתי הסוהר" בשם "החמרת תנאי כליאה לאסירים ביטחוניים", לפיה כל מי שיוגדר כאסיר ביטחוני המשתייך לארגון טרור שנלחם במדינת ישראל, לא יסופק לו בשר מכל סוג שהוא, ובכלל זה עוף או דגים. כמו כן, אסיר ביטחוני יהיה זכאי לביקור אחד בשנה לכל היותר של בני משפחה מדרגה ראשונה בלבד.

 טענות לתנאים קשים 
על פי עמותת בצלם, הביקורת לפיה תנאי הכליאה היו מטיבים יתר על המידה מקורה בפופוליזם. ארגון עדאלה פרסם דו"ח של הסנגוריה הציבורית משנת 2017 המציג תמונה קשה של מצב הכלואים בבתי הסהר בישראל, דבר שנכון גם לאסירים שאינם ביטחוניים. בכל הנוגע לתנאים של אסירים ביטחוניים, הדוח קובע כי ב-5 מתקנים קיימת מדיניות של אי-מתן שירותי חינוך, שיקום ואף לא טיפול סוציאלי. ארגון בצלם פרסם תחקיר ממנו עולה כי ישראל כופה נתק מוחלט בין כ-230 האסירים הביטחוניים מרצועת עזה ומשפחותיהם, כאשר בתקופות מסוימות נאסרו הביקורים לחלוטין, בתקופות אחרות הן הותרו בכפוף להגבלות דרקוניות – לרבות איסור על ביקורים של ילדים מעל גיל 16 אצל הוריהם הכלואים, ומאז 2017 מונעת המדינה – באישור בג"ץ – ביקורים אצל אסירים המשתייכים לחמאס. לטענת בצלם, האיסור על ביקורי המשפחות מהווה ענישה קולקטיבית של האסירים ושל בני משפחותיהם.

דו"ח הסנגוריה הציבורית לשנים 2023-2024 קובע כי חלה התדרדרות בתנאי הכליאה. נמצא כי האסירים הביטחוניים שוהים בצפיפות חמורה יותר מאסירים אחרים (כ-2 מ"ר רבוע לאסיר), וכן סובלים מרעב חמור, הבא לידי ביטוי באובדן משקל חריף ובתופעות גופניות נלוות לרבות חולשה פיזית קיצונית ואף מקרי התעלפות. בנוסף, הדו"ח מצא כי האסירים מוחזקים בתאים חשוכים ללא תאורה, בתנאי תברואה קשים, במחנק וללא אוורור. תאיהם ריקים מכל ציוד או חפצים (למעט ספר קוראן) והם מתקשים לשמור על ניקיון והיגיינה בשל מיעוט התכשירים והמוצרים שמסופקים להם (לדוגמה נייר טואלט, סבון, מגבת). בדו"ח צוין כי רבים מהאסירים נראו למבקרים מטעם הסנגוריה רזים מאוד, ולעיתים במידה קיצונית. בכמה מהמקרים דיווחו האסירים גם על הגבלת הגישה למי שתייה. עוד נקבע בדו"ח כי ברבים ממתקני הכליאה הביטחוניים דיווחו הכלואים על אלימות סוהרים קשה ושיטתית כדבר שבשגרה. בכלל זה דיווחו הכלואים על חיפושים רבים שנעשים בתאיהם בד בבד עם שימוש באלימות שלא לצורך, על הכאת כלואים בעת העברתם בין אגפים או העברתם לדיונים משפטיים בעניינם ובהזדמנויות אחרות. האסירים סיפרו כי האלימות לא נגרמה מאירועים ספציפיים ולא באה בתגובה על התרחשויות המחייבות שימוש של הסוהרים בכוח. עוד נאמר בדו"ח כי בכמה מהאגפים הביטחוניים בבתי הכלא התפתחה מחלת הגרדת (סקביאס) לעיתים עד כדי ממדים של מגפה, ופגעה ברבים מהכלואים.

יש המבקשים לטעון כי בנוגע לחלק מהאסירים, מדובר באסירים פוליטיים, או ב"לוחמים" של הצד שכנגד - שאז תנאיהם צריכים לעמוד בתנאים המחייבים בהחזקת שבויי מלחמה. מספר ארגונים אף פנו בעתירה כנגד כליאתם של אותם אסירים בבתי סהר בתחומי הקו הירוק.

 צפיפות בבתי הסוהר 
כמו יתר האסירים במדינה, גם האסירים הביטחוניים כלואים בצפיפות רבה. שטח המחיה המוקצה למרבית האסירים והעצורים בישראל, ואגב כך גם אסירים ביטחוניים, נמוך מ-3 מ"ר לאסיר (כולל שטח המיטה, השירותים והמקלחת). כתוצאה מכך, האסיר נאלץ פעמים רבות לקיים את כל שגרת יומו במיטתו, ובכלל זה לאכול בה, ללא יכולת כמעט להתהלך בתא וללא אפשרות למספר אסירים לעמוד בו זמנית בחלל המצומצם שנותר בתא. לשם השוואה, התקן האירופאי עומד על 6 מ"ר בתא בודד ו-4 מ"ר בתא משותף, בנוסף לשטחי שירותים ומקלחות, ובעתירה לבג"ץ נקבע כי נדרש רף מינימלי של 4.5 מ"ר לאסיר על-מנת לעמוד בהוראות חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.

לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל נוספו אסירים רבים למתקני הכליאה, ובעיית הצפיפות בהם החמירה. דו"ח הסנגוריה הציבורית לשנים 2023-2024 מצא כי הצפיפות ממנה סובלים אסירים ביטחוניים חמורה יותר, כאשר 90% שוהים בשטח מחיה קטן מ-3 מ"ר (לעומת 35% בקרב אסירים אחרים), והשטח הממוצע המוקצה לאסיר עומד על כ-2 מ"ר בלבד.

 קישורים חיצוניים 
 דו"ח של הכנסת אודות תנאי הכליאה של האסירים הביטחוניים






 הערות שוליים 

*
קטגוריה:טרור פלסטיני
קטגוריה:ישראל: כליאה