אלכסנדר המון

אלכסנדר הֶמון (בסרבית-קרואטית ובוסנית:Aleksandar Hemon, נולד ב-9 בספטמבר 1964) הוא סופר אמריקאי ממוצא סרבי-בוסני, שנודע בפרוזה שלו - סיפורים קצרים ורומנים בשפה האנגלית המשקפים בין היתר הווייות המהגרים. המון מכהן כפרופסור לכתיבה יוצרת באוניברסיטת פרינסטון.

קורות חייו
ילדות וצעירות
המון נולד בשנת 1964 וגדל בעיר סרייבו, בירת בוסניה, בימי השלטון היוגוסלבי הקומוניסטי של המרשל טיטו. אביו היה מהנדס ממוצא אוקראיני ואמו רואת חשבון ממוצא סרבי-בוסני. הסבא רבא שלו, פאודור המון, הגיע לבוסניה ממערב אוקראינה לפני מלחמת העולם הראשונה והתיישב בה, בתקופה שבה שתי הארצות היו חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. המון סיים בשנת 1990 לימודי ספרות באוניברסיטת סרייבו ואחר כך עבד בעיתונות לנוער בסרייבו.

בארצות הברית
בשנת 1992 כשהשתתף כעיתונאי בתוכנית חילופי ניסיון בשיקגו הופתע בעת שהותו שם על ידי פריצת המלחמה בארצו והוכר כפליט פוליטי בארצות הברית.
החליף בהתחלה עבודות שונות - תעמלן של גרינפיס, עובד ברשת כריכים, שליח על אופניים, מוכר בחנות ספרים. למד ספרות אנגלית ובשנת 1996 סיים תואר שני באנגלית באוניברסיטת נורת'ווסטרן. בהמשך עבד כמורה לאנגלית כשפה שנייה.

פעילותו הספרותית והאקדמית
ביצירותיו מותח המון בקורת על הגלישות הלאומניות הקיצוניות ועל הנאוליברליזם.
בשנת 1995 התחיל המון לכתוב בשפה האנגלית. סיפורו הראשון באנגלית היה "The Life and Work of Alphonse Kauders" שפורסם ב-Triquarterly ב-1995. בעקבותיו הופיעו ""The Sorge Spy Ring"  (1996), גם הוא ב-Triquarterly, אחר כך A Coin בChicago Review בשנת 1997, Islands ב-Ploughshares
ב-1998 ולבסוף "Blind Jozef Pronek" ב"ניו יורקר" ב-1999. סיפוריו פורסמו גם בניו יורק טיימס, אסקווייר, The Paris Review, Best American Short Stories וכו'.

בשנת 1995 פרסם המון את הקובץ הראשון "פרשת ברונו" המורכב מסיפורים קצרים ונובלה, רישומים אנציקלופדיים, תמונות ארכיון וזכרונות אוטוביוגרפיים, יצירה בנויה היטב ונוגעת ללב. הוא העיד בה בין השאר על מלחמת יוגוסלביה. הספר זכה מהר להצלחה בינלאומית.

בשנת 2002 הוציא לאור את הספר "Nowhere Man" (האדם משום מקום) הנחשב על ידי אחדים לקובץ סיפורים המחוברים ביניהם ועל ידי אחרים כרומן הראשון של המון. גיבור הספר הוא יוזף פרונק, שהיה קודם לכן גיבור הסיפור בעל אותו השם בקובץ "פרשת ברונו". ביוני 2006 פורסם בהוצאת פיקדור ספרו Exchange of Pleasant Words (חילופי מלים נעימות). הרומן השני של המון, "פרויקט לזרוס" שפורסם ב-2008, היה מועמד לפרס הלאומי לספר ולפרס הלאומי של מבקרי ספרות בארצות הברית, ומועמד לתואר ספר השנה של "ניו יורק מגזין". הספר קיבל השראה מסיפורו של המהגר היהודי לזרוס אוורבוך שנורה למוות ב-1908 על ידי קצין משטרה אמריקאי שחשד כי היה אנרכיסט ושרצה להתנקש בו. הרומן כלל צילומים מאת חבר ילדות של המון, הצלם וליבור בוז'וביץ'.

ב-2009 פרסם המון קובץ סיפורים חדש בשם Love and Obstacles (אהבה ומכשולים) שנכתב ברובו במקביל ל"פרויקט לזרוס".
המון כותב מדור דו שבועי בשם "Hemonwood" במגזין Bosna i Hercegovina Dani המופיע בסרייבו.

המון הוא פרופסור לכתיבה יוצרת באוניברסיטת פרינסטון.

ב-2013 פרסם המון ספר עיון ראשון, "The Book of My Lives" וב-2015 רומן נוסף - The Making of Zombie Wars.
ב־2019 ספר עיון נוסף "My Parents: An Introduction" (הורי: מבוא)
באוגוסט 2019 נודע שהמון עמד לכתוב את התסריט ל-The Matrix Resurrections (מטריקס: התחייה) יחד עם דייוויד מיטשל ולאנה וצ'אוסקי. הסרט עלה למסכים בדצמבר 2021.

המון היה אורח בפסטיבל הסופרים הבינלאומי בירושלים בשנת 2012. באחרית דבר של הרומן "The World and All That it Holds" (2023) מספר המון על פסטיבל סופרים שהתקיים במשכנות שאננים בשנת 2001, שגם בו השתתף כאורח, וכיצד פגש בקהל אישה יהודיה ממוצא בוסני ששיתפה אותו בסיפור חייה, ועליו הוא ביסס את הרומן.

חייו הפרטיים
המון מתגורר בפרינסטון עם אשתו השנייה טרי בויד ושתי בנותיהם, אלה ואסתר. בתם איזבל נפטרה בגיל שנה בשנת 2010 בעקבות סיבוכים של גידול במוח. ביוני 2011 פרסם המון ב"ניו יורקר" מסה בשם "האקוואריום" על אודות מות בתו הקטנה.
המון גדל בקרבת האצטדיון גרבוויצה בסרייבו והוא אוהד קבוצת הכדורגל ז'לייזניצ'אר סרייבו הידועה כ- "ז'ליו" (Željo).

פרסים ואותות הוקרה 
2002 - ספרו - "האדם משום מקום" נבחר כמועמד לפרס הלאומי של מבקרי הספרות בארצות הברית
2004 - בשנת 2004 זכה המון ל"מלגת הגאונים" של קרן מקארת'ור.
2008 - ספרו - "פרויקט לזרוס" נבחר כמועמד לפרס הלאומי של הספר האמריקאי, לפרס הלאומי של מבקרי הספרות בארצות הברית וכספר השנה של "ניו יורק מגזין"
2011 - הפרס גרגור פון רצורי טעם העיר פירנצה באיטליה.
2011 - הפרס על שם ו.ג. זבאלד של המועדון PEN האמריקאי כשבחבר השופטים ישבו ג'יל סיימנט, סלווטורה שיבונה וגארי שטיינגרט
2012 - פרס העמית של United States Artists
2013 - הפרס הלאומי של מבקרי הספרות בארצות הברית - עבור ספר האוטוביוגרפיה The Book of My Lives'
2017 - מלגת ג'ין סטיין להיסטוריה ספרותית בעל פה - מטעם מועדון PEN האמריקאי - עבור '?'How Did You Get Here :סיפורי עקירה
2017 PEN America Jean Stein Grant For Literary Oral History, for Tales of Displacement

יצירות
רומנים
2002 Nowhere Man
2008 The Lazarus Project
2015 The Making of Zombie Wars'
2023 The World and All That It Holds'

סיפורים
קובצי סיפורים:
 2000 The Question of Bruno
2009 Love and Obstacles.
סיפורים קצרים:
The Liar collected in The Book of Other People (Zadie Smith, editor)
The Conductor, collected in The Best American Short Stories 2006 (Ann Patchett, ed); 2005 פורסם לראשונה בפברואר 2005 בניו יורקר
Love and obstacles - פורסם לראשונה ב-28 בנובמבר 2005 ב"ניו יורקר:
The noble truths of suffering - פורסם לראשונה ב-22 באוקטובר 2008 ב,"ניו יורקר"

מאמרים
A shining monument of loss . Granta. 103: 29–31. Autumn 2008. Archived from the original on December 26, 2010.
 If God existed, He'd be a solid midfielder . Granta. 108. Autumn 2009.
Subject + Object

מסות
2014 The Matters of Life, Death, and More: Writing on Soccer
2015 My Prisoner

קישורים חיצוניים






הערות שוליים

קטגוריה:סופרים בוסנים
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא סרבי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אוקראיני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא בוסני
קטגוריה:סופרים אקסופוניים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964