דיווה האוס

דיווה האוס (Diva house) או האנדבג האוס (Handbag house) הוא ז'אנר מוזיקלי המשלב אלמנטים של מוזיקת האוס, R&B עכשווי, דאנס-פופ, מוזיקת נשמה, דיסקו, מוזיקת דאנס אלקטרונית, גוספל ומוזיקת מחזמר, שנהיה פופולרי ביותר בגיי ברים במהלך המחצית השנייה של שנות ה-90 של המאה ה-20. האנציקלופדיה he Encyclopedia of Contemporary British Culture, מגדירה את דיווה האוס כבעל "שירה נשית בולטת, התמוטטויות וריבוי של 'דקירות' בפסנתר".

 רקע 
השימוש הראשון במונח "דיווה האוס" היה כבר ביולי 1992, כאשר המגזין בילבורד תיאר את "What Are We Doin'" של די די סימון כ-"דיווה האוס עם ברזל". הז'אנר ידוע בכך שהוא משתמש בקולות יוניסקס, עם סמפולים מהקלטות נשמה, דיסקו, גוספל ומוזיקת מחזמר, בין היתר משירים שבוצעו על ידי בט מידלר, ג'ודי גרלנד ולייזה מינלי. הז'אנר הזה יכול לכלול גם שירים המבוצעים על ידי מוזיקאי דאנס, וכן רמיקסים במועדוני פופ, כגון פטי לבל, אריתה פרנקלין, מריה קארי וויטני יוסטון.

נראה שהמונח "האנדבג האוס" פופולרי במיוחד ברחבות הריקודים בבריטניה. המונח מתייחס לרעיון של קבוצת נשים שרוקדות סביב ערימת תיקיהן (על אף שבתחילה, שימש כמילת גנאי).

בשנות ה-90 של המאה ה-20, ככל שגיי ברים והתרבות הגאה נהיו יותר במיינסטרים, מוזיקת הדיווה האוס פרחה, בשל הטעמתה למוזיקת מועדונים להט"בים. בבריטניה במיוחד, האנדבג האוס נהיה לסמל של תרבות המועדונים. לפי ההיסטוריונים המוזיקליים ביל ברוסטר ופרנק ברוטון, עד אמצע שנות ה-90, האנדבג האוס עזר להפוך את המועדונים ל-"פעילות פנאי רגילה". עם הזרימה המרכזית של התרבות הגאה בשנות ה-90, דיווה האוס קישר בין מוזיקת ההאוס לסצנת הריקודים הגאה, שהוגדרה בעבר רק על ידי יצירות איטלו-דיסקו.

מבקר המוזיקה הבריטי, סיימון ריינולדס , טוען כי האנדבג האוס היה "בתחילה מונח מזלזל, שנטבע על ידי קוגנוסקנטיות מתנשאות מול מנגינות ההאוס ההמנוניות, החודרות למצעדים, שלכאורה פנו לנשים, ובעיקר למבנה העממי-מיסטי של שרון וטרייסי." על פי מפיק המוזיקה האלקטרונית הבריטית, איוואן פירסון , והסופר ג'רמי גילברט, "האנדבג האוס" זכה לעיתים קרובות ללעג כ-"דיסקו פלסטיק" על ידי חובבי מוזיקת דאנס שמעדיפים את "הסאונד האזוטרי יותר של מוזיקה אשר מתחמק מהסדרי העדיפויות המוזיקליים 'המיינסטרים' של מלודיה ושפה מילולית." המשיכה המיינסטרים של האנדבג האוס גרמה לטהרנים של מוזיקת ריקודים מחתרתית לנהור לז'אנרים הספינים-אוף של הארדבג , מוזיקת האוס פרוגרסיבית, דיפ האוס וגראז' האוס. הסוציולוגית דנג'ה בריל טוענת שלביקורת על האנדבג האוס יש "נטייה של מיזוגיניה בייצוגים תרבותיים של המועדונים של הזרם המרכזי המושמץ של 'האנדבג האוס', שנגדו מגדירים את רייב כתת-תרבות שלהם". בריל טוענת כי ההטיה נגד האנדבג האוס "מתבטאת בצורה הברורה ביותר בפמיניזציה של ה-'מיינסטרים' המושמץ של תרבות הפופ שנגדו תרבויות משנה שמגדירות את עצמן".

 ראו גם 
 קאמפ
 דיווה
 המנון גאווה
 גיי בר
 גיי אייקון

 הערות שוליים 

קטגוריה:שנות ה-1990 במוזיקה
קטגוריה:מוזיקת להט"ב