כתובות נדר פיניקיות

כתובות נדר פיניקיות, או כתובות אש נדר, הן כתובות חרותות על מצבות שהוקמו על ידי הפיניקים, רובן בעיר קרתחדשת. הכתובות כללו הקדשה לאל או לאלים (לרוב תנת ובעל חמון), ולאחר מכן את שם המקדיש, בתבנית קבועה. על אף התבנית הקבועה ברוב הכתובות, יש בהן מידע תרבותי ולשוני רב הנוגע לפיניקים ולמנהגיהם.

 רקע 
הפיניקים היו תושבי חוף כנען, בעיקר באזור חוף לבנון של היום, בעת העתיקה. מארץ מוצאם הם יצאו למסעות סחר ולהתיישבות מסביב לאגן הים התיכון, כאשר הגדולה במושבותיהם הייתה קרתחדשת (קרתגו), שבשיאה הנהיגה מעצמה שאיימה אף על רומא. אחת התרומות המשמעותיות ביותר של הפיניקים הייתה פיתוח האלפבית והפצתו; עם זאת, עיקר הספרות הפיניקית אבדה, והידיעות עליהם מתבססות דווקא על טקסטים יווניים ולטיניים ששרדו את ימי הביניים והשתמרו מהעת העתיקה עד לימינו. העדויות העיקריות לשפתם של הפיניקים הן כתובות על אבן, אשר אלפים מהן הן כתובות נדר פיניקיות.

 מבנה הכתובות 
 מבנה טקסטואלי כללי 
כתובות נדר פיניקיות פתחו בהקדשה לאל, לרוב לתנת: "לרבת לתנת פנ בעל" (כלומר "לגבירה, לתנת פני־בעל"), ולעיתים קרובות גם לבעל חמון: "לרבת לתנת פנ בעל ולאדן לבעל חמן" (כלומר "לגבירה, לתנת פני־בעל, ולאדון, לבעל־חמון"). לעיתים הוקדשה הכתובת רק לבעל חמון, ולעיתים רחוקות לאלים אחרים. לאחר ההקדשה לאלים נכתב "אש נדר", כלומר "אֲשֶׁר נדר", ולאחר מכן שם הנודר (ולעיתים נודרת או נודרים; בחלק ממקרים אלה המילה "נדר" נוטה) וייחוסו (תוך ציון דור אחד או יותר), ולעיתים גם מוצאו, תוארו או מקצועו. בסוף חלק מהכתובות נוסף הנוסח "כ שמע קל" "כ שמע קל יברכ" וכיוצא בהם, שמשמעותם "כי שמע/שמעה/שמעו קולי (ו)יברכני/יברכו". בחלק קטן מהכתובות סדר מרכיבי התבנית הקבועה שונה.למשל CIS I 3778, הפותחת ב"יברכי וישמע קלי" ורק לאחר מכן הקדשה לאלים, או CIS I 194-195, 380 שתבניתם "נצב מלכבעל אש נדר [שם הנודר] ל[אלים המוקדשים], [שמעו קולו וברכוהו]"

 עיצוב 
ממוזער|כתובת הנדר מליליבאיום , ועליה סמלי האלים ובמת המצבות
המצבות עצמן היו לרוב אומנותיות ומסוגננות, ונחרטו עליהן עיטורים וסמלים דתיים שונים, חלקם עם זיקה לתוכן הכתובות. הפיניקים העדיפו לבטא את אמונתם בשימוש בסמלים, וייצוגי דמות אדם אינם נפוצים על המצבות. הסמלים הנפוצים הם סמל תנת , סמל סהר עם גלגל, יד או ידיים פרושות מעלה, וקדוקאוס. הסמל הראשון, ששמו המקובל הוא סמל תנת, מסמל לדעת רוב החוקרים את תנת; על מטבע יווני מאשקלון נטבע הסמל ולידו הכיתוב ΦΑΝΗΒΑΛΟΣ, כלומר "פני־בעל", כינויה של תנת בתבנית הקבועה של הכתובות.George Francis Hill, Catalogue of the Greek coins of Palestine, London, 1914, p. LIX הסמל השני, הסהר עם הגלגל, הוא סמל בעל־חמן; הוא מופיע לא רק במצבות בהן בעל חמן נזכר יחד עם תנת, אלא גם במצבות המוקדשות לבעל חמן בלבד, ולא מופיע כלל על המצבות המוקדשות לתנת בלבד. בנוסף, הסמל מופיע על מצבות משמאל, שגם בהן נזכר בעל חמן (למשל מצבת כלמו). סמל הקדוקאוס מסמל אולי את שני האלים כחלק מפולחן משותף כלשהו, אך משמעותו המדויקת איננה בהירה. הביטוי "פני בעל" הנפוץ במצבות לתנת, בא לידי ביטוי במסכות פנים שנמצאו בקרתחדשת ועליהן סהר וגלגל, סמל בעל חמן, כלומר הן פניו של בעל – "פני בעל".

חלק ממאפייני הפולחן האלה מגלים קשר הדוק לפולחן הכנעני בחצור. במקדש המצבות שהתגלה שםראו פירוט באתר הספרייה הווירטואלית של מט"ח נמצאה מצבה ועליה סמל סהר וגלגל, ושתי ידיים פרושות מעלה לכיוון הסמל. בחצר בית המלאכה הקשור למקדש התגלתה מסיכת חמר ללא זקן או שפם, בדומה למצבות הפוּניות. במצבה מליליבאיום , שהייתה מרכז שלטוני פיניקי בסיציליה, ועליה כתובת נדרKAI 63; CIS I 138, נראים בנוסף לסמלי תנת ובעל חמן, קדוקאוס, מקטר וכהן פורש את ידו, גם במה מוגבהת ועליה שורת מצבות, בדומה לאופן הצבת המצבות בחצור.

 יוצאים מן הכלל 
ברוב הכתובות לא מפורט הנדר, אך בחלק קטן מהכתובות נכתב מה נדר הנודר, למשל נציבים ומסיכותCIS I 139: , חנטם הם מסיכות על פי תרגום השבעים ל, מזבח נחושתCIS I 140, 143 ועגלת עץCIS I 346. ישנן כתובות בהן נדרו אנשים על אנשים אחרים, למשל על בני הנודריםCIS I 2085, 178, או לתשלום נדרי אנשים אחריםCIS I 382, ובאחת הכתובות נודר הנדר כותב שנדרו נידר "על אבי וצבאו"CIS I 3148. כתובת CIS I 196 נידרה על ידי סבם של שני מציביה, שלפי תוכנה השיתו אותה לצוואתו.

חלק מהכתובות אינן נדר, אלא מתנה: בכתובת מסלכה מופיע "אש יתן" במקום "אש נדר" הנפוץ, אך בהמשך בא הנוסח "כי שמע קולי יברכני" המעיד על היענות האל לקול המאמין.CIS I 147 בכתובות מקרתחדשת נמצא נוסח מקוצר  לאחריו שם המקדיש בלבד,CIS I 191 בכתובת מקירתא נכתב  אך גם קיים הנוסח ; וכן RÉS 327, 329. במקור "מתנת"; סיומת ה' הנקבה בלשון המקרא מתחלפת עם סיומת ת' בפיניקית ואף RÉS 335. בכתובת אחת מקרתחדשת ההקדשה לאלים רגילה, אך במקום "אש נדר" מופיע פשוט .CIS I 401 בכתובת אחרת מקרתחדשת הוקדש מזבח לשדרפא על ידי בונהו, כדי שישמע קולו: "לאדון לשדרפא, מזבח זה אשר בנה יקצאלם (שם פרטי) [...] ישמע ק[לי]", וכן מוזכרים שני השופטים שכיהנו בעת כתיבתה.:  בכתובת מקירתא מוזכרת "חמישים שנים למלכי" בלי לציין את שם המלך.RÉS 338 בכתובת אשמן מארח מדרום־מזרח סרדיניה הקדיש הנודר לאשמון, אל הרפואה, מזבח נחושת כי שמע קולו וריפא אותו. גם בכתובת זאת מוזכרים שני השופטים שכיהנו בעת כתיבתה. בכתובת סטנדרטית מקרתחדשת מוזכרים שני השופטים שכיהנו בשנת כתיבתה וכן ירח הצבתה.CIS I 179 בחלק ניכר מהכתובות מקירתא מודגש שנידר נדר, בנוסח "נדר אש נדר" (נֶדֶר אֲשֶׁר נָדַר).RÉS 326, 328, 330-335, 337, 339 נוסחים אחרים שנמצאו הם: CIS I 177, KAI 170, ובכתובת פונית־חדשה מקירתא נמצא נוסח מיוחד, כנראה סוג מיוחד של נדר: "ביום נועם וברכה פצה (את פיו לבטא) נדר זה רמכעט (שם פרטי) לבעל, שמע את קולו וברכו"RÉS 303: . במספר כתובות נמצא רק "נדר" ולאחריו שם הנודר.CIS I 176, 2131 ועוד נוסחת הנדר התקבעה כל כך שהפכה לגנרית, שבכתובת מאוחרת מקירתא נכתב "לאדון לבעל, נדר אשר נדר יכנשלם בן בדעשתרת הרב לבעל ולתנת הבעלים שלו, שמעו את קולו, כתבו (עליו) טובות, פעמיו (צעדיו) חוננו": .

הנוסחה הנפוצה "כ שמע קל ברכ" על הטיותיה השונות מופיעה רק בחלק מהמצבות, וברבות מהן היא משתנה מאוד. היא קיימת בין השאר בצורת "כי שמע קול דבריו"CIS I 3784: "כ שמע קל דברו", "ביום נועם אשר ביום ברוך"RÉS 331, "שמע קולה ברך אותה"RÉS 580, ואף בנוסח מיוחד "ישמע/ישמעו אלים קולו"CIS I 193.

בכמה כתובות נמצא גם נוסח אזהרה מפני גניבת המצבה, בהן הגנב מוזהר שתנת או בעל חמן, שלכבודם הוצבה המצבה, יענישוהו.CIS I 3783-3785

 דוגמות 
ממוזער|כתובת נדר פגומה, ועליה תחריט ספינה בים, סמל סהר ויד מורמת
מצבה סטנדרטית מקרתחדשת, המזכירה את תנת ובעל חמון, ואת שושלת אבות הנודר:

כתובת פיניקית באותיות יווניות מקירתא:הנוסח "לרבתנֻ תנת" במקום "לרבת לתנת" מצוי למשל ב

כתובת המסתיימת ב"כי שמעו קולו ברכוהו", המוגדרת כמתנה ולא כנדר:

 מוצא הכתובות 
ממוזער|מצבת נדר סטנדרטית מקרתחדשת
בקרתחדשת לבדה נמצאו יותר מ־3,000 כתובות נדר.CIS I 185-3251 מחוץ לקרתחדשת נמצאו כתובות אש נדר גם בהדרומטום , בקירתא, במלטהCIS I 122: הקיפוסים של מלקרת, בפאולי גריי  (בדרום־מזרח סרדיניה)CIS I 143 או KAI 66: כתובת אשמן מארח, בסלכה  ובקרליסCIS I 138-139, 141, ומספר כתובות בפיניקיה עצמה, בעיר חמון (כתובות חמון)CIS I 7-8; RÉS 504A+B. כתובות בנוסח דומה התגלו אף בצידוןKAI 282: הקיפוס של עבדמסכר, בסביבות צור, באתונהCIS I 118: כתובת בן־חדש מפיראוס, ברודוס,KAI 45 – כתובת תרתא בגולגיCIS I 96, במצריםRÉS 535, בכתיוןCIS I 10 ובאידליוןCIS I 88-90, 93-94, וגם בקרתחדשת נמצאו נוסחים שאינם זהים לנוסח הנפוץ.:  מחוץ לקרתחדשת נפוצים יותר הנדרים לאלים אחרים מתנת ובעל חמון. היו שפרשו אף כתובת פרוטו־סינאית ככתובת נדר לתשופ. – לפי פירוש זה, תוכן הכתובת הוא: , כלומר "לְתשופ, נדר <אשר> מילא בבמן (שם פרטי) כי שמע אמרו (דברו) וירביצני (ייתן לי לנוח, ראו )". על פי מצבה שחרוטה עליה הנוסחה הכללית בלבד, ללא נודר,RÉS 330.  וכן מצבה בה הנוסחה הכללית מופיעה בפיניקית אך שם הנודרת ביוונית,CIS I 191:  ייתכן שהמצבות היו מיוצרות בסיטונאות לפי הנוסח הקבוע, ולאחר שהיה אדם קונה מצבה בעקבות נדר שנדר, היו מוסיפים בחריטה את שמו למצבה.

באוגרית נמצאו שתי מצבות המקדישות קרבנות לאל דגון. מבנה הכתובות שונה ממבנה כתובות הנדר הפיניקיות, אך תפקידן הפולחני דומה.

 תרומתן של הכתובות למחקר 
על אף שנוסח רוב הכתובות זהה כמעט לחלוטין, ניתן ללמוד מהן על חייהם, מנהגיהם, סדריהם החברתיים ולשונם של הפוּניים, הפיניקים שהתיישבו מעבר לים, ובייחוד בקרתחדשת וסביבתה.

 זהויות וייחושׂ 
מהכתובות עולה כי הפיניקים הזדהו בעיקר לפי מוצאם, כאשר הנודר כתב לרוב את שמו ואת שם אביו, או שושלתו הגברית מספר דורות אחורה. באחת הכתובות, בה מקדיש המצבה הוא איננו נודר הנדר, שושלת הנודר מגיעה 16 דורות אחורה,CIS I 3778 ובכתובת שבורה בראשיתה מקרליס מוזכרים לפחות 17 דורות. במספר מקרים, במקום שם אדם ואביו מוזכר שם האדם, תוית "ש", ושם אדם אחר, ומקרים אלה מרמזים, ככל הנראה, על מנהג אימוץ.; ראו CIS I 2791 למשל לעיתים הייחוס היה על־פי אדוניו של הנודר, ולאחר שמו הפרטי היה בא "עבד" ושם אדוניו, ואף שושלת אדוניו.CIS I 3785
ימין|ממוזער|מצבת נדר עם ציור פיל וסמל תנתלזווית אחרת, ראו :קובץ:Stèle éléphant musée carthage.jpg
בחלק מהמקרים בהם מציבת המצבה היא אישה נכתבה השושלת הגברית של אבותיה, אולם במיעוט המקרים נכתבה שושלת אמותיה, שושלת מעורבת שם אישהּCIS I 385 או אף שם אישהּ ושושלתוCIS I 232. יש גם שאישה התייחשה לפי אביה ואישהּCIS I 312, וכן בכתובת אחת שנידרה על־ידי שתי נשים נמצא שאחת התייחשה לפי אביה, והשנייה לפי אישהּ, ככל הנראה הראשונה נשואה והשנייה לא.CIS I 385;  יש גם מקרים בהם נכתבה שושלת נשית של גברCIS I 253, 256, אך ייתכן שהדבר נובע מהיותו עבד.; ב-CIS I 236 מופיע שמו של עבד ללא אביו או אמו, אלא רק עם שם אדוניו ושושלתו

לעיתים הנודר הזדהה גם לפי מקצועו, אך נדיר מאוד שהזיהוי המקצועי החליף את הזיהוי המשפחתי ולא בא יחד איתו.מקרה נדיר הוא CIS I 3784, בו הנודר מזדהה כ"בעלעזר הרקח" בלבד. ב-CIS I 275 מזדהה אדם לפי חברותו בבד (קורפורטיב) הצידונים, ללא שמות אבותיו הזיהוי לפי המקצוע מאפשר ללמוד על המקצועות הנפוצים בקרתחדשת ושמותיהם. רבים מהמקצועות הנזכרים זהים לעברית ומזוהים באמצעותה, כמו סופרCIS I 240, 241, 242, 273, 277, 382, ועוד. , רופאCIS I 321-323, נגרCIS I 354, טבחCIS I 237-239, 363, 376, 3354. לפי , טבח היה בעל משרה חשובה, אדם המופקד על הַמַּטְבֵּחַ, גלב אליםCIS I 257, 258, 588 (סַפָּר במקדש), חרשCIS I 325 וכן חרש ארונותCIS I 326, חובלCIS I 3189, רוקחCIS I 305, 3784, יועץCIS I 364, ממליחCIS I 351; על המלחת דגים בקרב הפיניקים ראו: A. Di Natale, The Ancient Distribution of Bluefin Tuna Fishery: How Coins Can Improve Our Knowledge, בראCIS I 347, פועל (יוצר) המגרדותCIS I 338; על פי תוספתא, שבת, י"ז, הלכה י"ב, זובח,RÉS 332 מודדCIS I 349, מליץCIS I 350; לפי , הדבר דומה ל"מליץ" מהמקרא (; ), חרםCIS I 324, אורג המלקוחאורג הקונה את סחורתו ולא מייצרה בעצמו, משדותיו או מעדריו, או שהיה אורג בתשלום חומרי גלם למען מי שהביאם לו; ראו , מוכר הפולCIS I 3885; , מוכר הקטורתCIS I 334, ונוסכי מתכותהשוו נסיכת פסלים במקרא: , ; וכן גילדת 𐎐𐎒𐎋𐎟𐎋𐎒𐎔 (נוסכי כסף) בכתבי אוגרית, לוחות UT 113 שו' 74, UT 114 שו' 6, UT 115 שו' 14 כגון חרוץCIS I 276, 327, 329, ברזלCIS I 3014 ונחושתCIS I 330, 332, 335. חלק מהמקצועות, כגון "מסרוע"CIS I 353, "פתא"CIS I 357; אולי "פתח", עושה פיתוחים, "סהב"CIS I 355, "ברש"CIS I 347, ובפירושים שם הובעה השערה שברש הוא חוקק באבן;  שיער שברש עושה נברשות (; ), "מקדח"CIS I 392, ובפירושים שם הובעה השערה שמקדח הוא מדליק אורות במקדש;  שיער שהמקצוע קשור בקדיחה בעץ או במתכת, "גגפם"CIS I 339 ו"רקא"CIS I 315; אולי רקע או רוקח, לא ידועים, וחלק מתבהרים דרך שפות שמיות אחרות, כגון "פועל הרחמת" – פועל במלאכת השיש, לפי רחמא (שיש) בתדמורית .CIS I 340 מתוך שושלות היוחסין והמקצועות המצוינים בכתובות עולה כי לעיתים מקצועות עברו במשפחה., 261 מהכתובות אף עולה שלקרתחדשת הובאו סופרים מפיניקיה, כגון "הסֹפר אִש צִדֹן"CIS I 273, 277. המקצועות המוזכרים בכתובות מעידים אף על המערכת המנהלית הפיניקית: מקצועות כגון "סֹפר הדלחת"CIS I 3104 ו"פֹעל התעלית"מכתובת הקבורה RÉS 240 וכן RÉS 500 מעידים על שירותי תיעול ואף על סופרים במשרד התיעול העירוני בקרתחדשת הגדולה.

בכתובות מוזכרים גם תארים ומעמדות דתיים. אחד התארים המוזכרים הוא "שנא"CIS I 359 מהשורש ש.נ.ה., שמשמעותו אדם היודע ושונה את הלכות הפולחן, וזה הוא השורש הקדום לשם תנאים. חלק מהנודרים הזדהו כעבדי מקדשים כגון "עבד בית צד־תנת (ב)מערת"CIS I 247–249 – "עבד בת צדתנת מערת"; לפי , בית צדתנת הוא מקדש לאלוהות הכפולה צד ותנת, ומערת הוא רובע Megara בקרתחדשת (ראו ב־), "עבד בית מלך־עשתרת"CIS I 250, 2785, "עבד בית עשתרת באתר הקדוש"CIS I 3779: "עבד בת עשתרת באשר הקדש", "עבד בית שמש"CIS I 3780, וכן , "עבד בית ארשף"CIS I 251, "עבד בית אשמן"CIS I 252, וכן "עבד עשתרת האדירה", שהוא אולי עבד במקדש עשתרת ואולי עבד האלה עצמה.CIS I 255: "עבד עשתרת האדרת";  מזכיר שבתרגומו של פילון איש גבל לסכניתן מופיע הכינוי Ἀστάρτη ἡ μεγίστη (אסטרטה הגדולה ביותר) נודרים אחרים הזדהו ככהנים: "כהן של בעל־שמים"CIS I 217, "כהן אלת (תנת או אשרה)"CIS I 243 וכן "רב כהן אלת"כלומר רב־הכהנים של אלת; CIS I 244, "כהן אשמן־עשתרת"CIS I 245, וכן "הכהן"בא' הידיעה הנפוצה בפיניקית: "עזרבעל אכהן בן בדעשתרת" - CIS I 246. זיהויים דתיים נוספים המצויים בכתובות הם "איש בְּעמת איש עשתרת"CIS I 263; לפי , "עמת" מלשון עם או עמית, ו"אִש" כשם קיבוצי לאנשים: . הנודרת היא אמנם נקבה, אך יש במספר כתובות אחרות כינוי "איש" לאישה (עמ' 321–322, 330) ו"עמיתה של עשתרת ארך". הנודרת מוזכר על שם אמה ואבי אמה, ולא על פי שושלת גברית טהורה כמו ברוב המקרים.

ישנם נודרים המזדהים גם לפי תפקיד שלטוני בו הם או אבותיהם החזיקו. התפקיד הנפוץ ביותר הוא השופט, כאשר לעיתים רק הנודר היה שופטלמשל, CIS I 226 בנוסח מיוחד: "פסנעם ששפט פחלם", כלומר פסנועם ששפט את העיר פחלם (לא ידועה). לפירוש ראו , לעיתים הנודר ואבותיו היו שופטיםCIS I 204, 223; KAI 82 (מה שמעיד על מעבר התפקיד בירושה, או על ייחוס רם למשפחות מסוימות), ולעיתים הנודר התייחש על אבותיו השופטיםCIS I 216 ו־221 (שם מוזכרים מספר שופטים בייחוש, עדות לירושה). אזכורים לאב שופט אחד יש ב־200, 207 ו־228. תואר שלטוני נוסף, הידוע בעיקר מכתובות הנדר, הוא התואר "הרב", מלשון רבי־ממלכה, שעזרו לשופטים ראשי השלטון. גם התואר הזה עבר לעיתים בירושה.CIS I 204, 223 קיימת כתובת בה הנודר, שופט בעצמו, מתייחש גם לשופטים וגם לרבים בקרב אבותיו, וכן לבעלי תארים לא ברורים ("מקם אלם מתרח עשתרני", וכן "עשתרני" לבד – כנראה תארים דתיים). בכתובת אחת מוזכר "בעל תברבשי"CIS I 309, כלומר אחד מבעלי־העיר; הדבר מבהיר מעט את אזכורי "מבעלי עיר" שנטבעו על מטבעות במושבות פיניקיות – בעלי העיר אכן היו שליטיה האנושיים.; למשל כתובת ממטבע מקדיס "מבעל אגדר", או מטבע מצכץ "מבעל צכץ"
ממוזער|מצבת נדר, מעוצבת בצורת סמל תנת
בכתובות מזדהים לעיתים בני ערים פיניקיות רחוקות לפי עיר מולדתם. הנפוצים ביותר הם בני צידון, שהסתדרו בחבורות מיוחדות שנקראו "בד" (ראה בפרק תרומה לשונית), והן נקראו על שם מנהיג הבד (החבורה); הניסוח הנפוץ היה, לאחר שם הנודר, "אִש צִדֹן בד..." ואז הופיע שם מנהיג הבדCIS I 269, 272, 275, 279, 284, 285, 289-293. פעמים רבות נדרי אלה המציינים את חברותם בבד נידרו לפקודת ("מיעמס" בפיניקית) עַם (האזרחים השליטים) קרתחדשת, דבר המעיד על זכויות מיוחדות שנתנו לאנשי פיניקיה בעיר.CIS I 269, 271-272, 290, 291;  יש שכתובות שנחתמות ב"למיעמס", מבלי לציין לפקודת מי נידרו,CIS I 273 ויש שכתובות נידרו "למיעמס" אדם מסוים, ולא עם העיר.CIS I 274 בכל המקרים הנודרים היו אנשי צידון. אנשי צידון מתייחסים לעצמם בכתובות תמיד כ"איש צידון"בנוסף לכתובות בהן מוזכר בד אנשי צידון או שנידרו לפי מיעמס־פקודה, ניתן לעיין בכתובות CIS I 277, 281-283, מלבד פעם אחת בה אבי הנודרת מתקרא "הצידוני"CIS I 308, ולרוב מציינים גם את הבד אליו השתייכו ואדוני הבד. באחת המצבות מוזכרת נודרת, בתו של איש צידוני, שנקרא "צִדֹן", ככל הנראה על שם עיר הולדת אביה.CIS I 273;  בכתובות אחרות מוזכרים אנשים בשם "צר" (המופיע גם ב כשם פרטי), אולי על שם צור.CIS I 617, 2020 בכתובות שנמצאו בקרתחדשת, בני מושבות פיניקיות אחרות מקרתחדשת התייחסו לעצמם כ"איש בעם־" ולאחר מכן שם המקום ממנו הגיעו, למשל "איש בעם לכש " "איש בעם ראש־מלקרת"CIS I 264, "איש בעם אירנם"CIS I 265, "איש בעם אי־בשם"CIS I 266 ו"איש בעם אי־נר"CIS I 267. ייחוש מסוג זה נמצא גם בכתובות מחוץ לקרתחדשת, כמו למשל בכתובת מאדרמת: "איש בעם איתנם"KAI 99; לא ברור היכן המקום "איתנם" ומאולביה: "איש בעם קרתחדשת"KAI 68.

הנוסח המצוי "בשנת שופטים" ולאחריו שמות שני שופטים מאשש את דברי הסופרים הרומאים בדבר זוג שופטים שנתיים המושלים בקרתחדשת.

 שמות הנודרים 
כמות הכתובות הגדולה במיוחד מאפשרת לשאוב מידע גם משמות הנודרים, שכן ברוב הכתובות שרדו לפחות שני שמות, ומספר השמות בכתובת אחת מגיע עד שמונה־עשר.

בניגוד לשמות האלים אליהם נידרו המצבות, שהם כמעט תמיד תנת ובעל־חמן, שמות הנודרים הם לרוב תיאופורים ומבטאים פנתאון אלים רחב יותר. לפי המרכיבים התיאופוריים בשמות, הפיניקים עבדו גם אלים זרים כגון אוסיריס (אסר)KAI 47: הקיפוסים של מלקרת; RÉS 367, איזיס (אס)CIS I 308; RÉS 367, בסתת (בסת)CIS I 1988, 2082; RÉS 367, רע (רע) ואמון (אמן)RÉS 367 מהמיתולוגיה המצרית, וכן סבזיוס  (סבס)CIS I 231, ועזיז (עזז)CIS I 252; עָזָז נזכר גם ב. כתובת מגדר פותחת בהקדשה , הוא ארס הערביTeixidor, Javier (1979), The Pantheon of Palmyra, Brill Archive, p. 68-69, . השמות גם עוזרים לזהות אלים פיניקיים שלא מוכרים משום מקום אחר, כגון צד ומסכר (אל הזיכרון?).

הריבוי היחסי של המרכיבים התיאופוריים המצריים בשמות הנודרים, וכן תפוצת השם "מצרי" בקרב הנודריםCIS I 403, 2022 ובעיקר בקרב אבי שושלתם הראשוןCIS I 273, 2511, 3778 (מוזכר בה גם "עבדרע"), עוזרים להבהיר את המסורת הקושרת את דידו, מייסדת קרתחדשת, עלתה ממצרים, וכן את ההשפעות המצריות בשכבה הקדומה ביותר של חורבות מקדש תנת בקרתחדשת.

מן השמות המופיעים כחלק מאילנות יוחסין ניתן גם ללמוד על מנהגי מתן־השם הפיניקיים – פעמים רבות נמצא בכתובות שאדם נקרא על שם סבו: CIS I 380 (בציטוטון); ראו גם 690, 3108, 3196, ואף במקרה אחד על שם האב המאמץ של אביו. בפעמים אחרות נקראו אנשים על שם מקומות: צר, צידון, מצרי כבר הוזכרו לעיל, וכן "שרדני"CIS I 2022, 2245, 3320;  ו"שרדנת"CIS I 280, 879 על שם סרדיניה ("שרדן" בפיניקית).

בכתובות נמצאו מספר שמות כנעניים מימי השופטים, כגון ססר; ראו גם CIS I 2882, גרגשCIS I 2460, 3196; וכן "גרגשם" ב־CIS I 673, אגגCIS I 3196, המדיתאKAI 153, יתרCIS I 1958 וקנזCIS I 336; וכן "קנזא" ב-CIS I 672 ו"קנזם" ב־RÉS 331. הדבר מתבהר הן לאור זיהוי הפונים ככנענים אצל אוגוסטינוס, והן לאור זיהוי חז"ל שהגרגשי הלך לצפון־אפריקה., וכן עמ' י"דראו התורה והמצוה על שמות י"ג י"א

 תרומה לשונית 
הכתובות אף מאפשרות לפרש מילים קשות מהמקרא: המילה "בד" מ:  מתפרשת כחבורה, קורפורטיב או מועצה. חבורות כאלה היו, כאמור, ליוצאי צידון בקרתחדשת. בנוסף לתרומה להבנת לשון המקרא, לכתובות הנדר תרומה גדולה גם בכל הנוגע ללשון הפיניקית. השינויים הלשוניים הבאים בהן לידי ביטוי מתחלקים לשני סוגים עיקריים: היחלשות הגיית אותיות מסוימות, והפיכת אותיות לאמות קריאה.

בנוסף לשני הסוגים שנזכרו לעיל, נמצאות בכתובות חילופי אותיות קרובות בהגייתן, כגון "סכר" במקום "זכר" בלשון המקרא או "סמד" במקום "צמד" בלשון המקרא ובלשון אוגרית, המלמדים על ניבי ההגייה השונים. גם אי־הימצאות של החלפת ט' בת' או כ' בק' ולהפך, מעידים על הגייה מובחנת של האותיות עד השלבים המאוחרים ביותר.

בתחום הילשות ההגייה, הגיית האותיות א', ע', ה' וח' נחלשה והיטשטשה והן מתחלפות ללא הרף, בעיקר בשלבים המאוחרים ביותר (ה"נאו־פוניים", לאחר חורבן קרתחדשת), אך עוד משלבים מוקדמים יותר החלו להתחלף א' וה', א' באה לעיתים במקום בו רצו להשתמש בה' הידיעה. היחלשות האות ח' מודגמת במצבות בהן נמצא "עמן" במקום "חמן"RÉS 331, CIS I 378, ועוד ובהתחלפות השם הנפוץ "חמלכת" ב"עמלכת".CIS I 2131; לפי  הידמות האותיות א' וע' מודגמת בכתיב "עש נדר"CIS I 387, 2535 במקום "אש נדר", ובאחת מהן גם "עמתאשתרת" במקום "עמתעשתרת" או "אמתעשתרת".CIS I 387;  היחלשות האות ע' ניכרת גם בכתיבת שם הבעל לעיתים בלעדיה,CIS I 378, 2024.  ובכתיב המילה "שמע" כ"שמא"RÉS 580; ; CIS I 180 וכ"שמח"; כתובת RÉS 340 מדגימה את היחלשות האות ח', שם היא מופיעה במקום א', ע' וכן כאם קריאה: . גם בפתיח כתובת CIS I 787 יש שיבושי לשון רבים: . כתובת CIS I 2005 כוללת מספר שגיאות נדירות, ונחוום סלושץ האמין שנחקקה על־ידי אדם שלא הבין את תוכנה: . כתובת CIS I 221 מוגדשת על ידי סלושץ כחשובה לבירור המבטא המאוחר בקרתחדשת, שכן בה נזכרת "תמת" במקום תנת ו"בחלמן" במקום בעל חמון. המילה "לאדן" התרככה פעמים רבות ל"לדן"CIS I 186, 324, 339, 348, 759, 2063 ועוד, בהבלעת הא'. הדבר בא לידי ביטוי גם בכתובת בתעתיק ליוונית מקירתא, בה ל' השימוש נכתבת כ"ΛΥ", אך במילה "לאדון" האופסילון נבלעת באלפא והיא כתבת "ΛΑΔΟΥΝ",KAI 175 וכן במחזה פוינולוס הגדוש בביטויים פוּניים, בו המילה "אדוני" נכתבה כ־donni. יש גם שהמילה נכתבה "לעדן"CIS I 1948. חילופי האותיות מאפשרים לעקוב אחר השינויים השפתיים בזכות ההיכרות עם הנוסחה הקבועה, שבאמצעותה ניתן לזהות בבירור את השגיאות והטיות המבטא.

שגיאות בכתיבת שמות נפוצים בכתובות עוזרים להבהיר תעתיקי שמות פיניקיים ללטינית, שפת הספרות הרומית. התעתיק הלטיני  לשם "בדמלקרת" מתבהר בכתיב "באצד"CIS I 2516 לשם הנפוץ "בדצד", מה שמעיד על היחלשות ה־ד' בשמות המתחילים בתחילית הנפוצה "בד־". גם השם Salamboפוליביוס I 92;  מתבהר כ"שלמבעל" לפי השגיאה "בעא חמן"CIS I 2758 המעידה על התרככות ה־ל' במבטא. התרככות מסוימת של הא' במבטא באה לידי ביטוי גם בכתיב "יבשם" ו "ינר" לשמות האיים "אי־בשם"ראו מטבעות מאבסוס עם כתיב עברי קדום "איבשם" ו"אי־נר", שלאחר מכן התגלגלו ללטינית בתור אבסוס ואנריה.

הפיניקית נכתבה ברוב שלביה ההתפתחותיים בכתיב חסר מוחלט, אולם בשלביה האחרונים, ה"פוּניים", במקביל להיחלשות הגיית א', ע' וה', התפתח שימוש בהן (וכן ב־י' וב־ו') כאמות קריאה. דוגמות נפוצות הן "תנת פנע/פנא/פענא/פענ בעל" במקום "תנת פנ בעל" בכתיב חסר, המלמד על הגיית המילה "פני" בדומה לעברית, המילה "ברכו" או "ברכהו" שנכתבה בעיקר כ"ברכא"RÉS 326, 327, 331-333, 336, 337; CIS I 182, 238, 321, 280, 2015, 2455, ועוד, אך במקומות שונים גם כ"ברכיא"RÉS 334, "בערכא"CIS I 3135; RÉS 303, ובכתיב חסר "ברך"; הנוסח הנפוץ פחות "יברכהו" נכתב כ"יברכא"CIS I 138, 195, 271, 329, 330 וכ"יברכעא"CIS I 277. צורת הנקבה לפועל נדר נכתבה לעיתים כ"נדרא"CIS I 378, "נדרע"CIS I 232, 515 ולעיתים "נדר"CIS I 228, 2780 ללא אם קריאה. גם הטיית הרבים־נסתר נכתב כ"נדרא" או כ"נדר" ללא אם קריאה.

גם בתחום הדקדוק הכתובות עוזרות לבהר נהגי שפה פיניקיים: יידוע הסמיכות, שבשפות כנעניות נהוג באמצעות יידוע הסומך, נעשה בכתובות לעיתים כנהוג ולעיתים באמצעות יידוע הסומך והנסמך, באותם ביטויים ממש: "נסך החרץ"CIS I 327 (נוסך הזהב) לעומת "אנסך אחרץ"CIS I 329 (הנוסך הזהב, ב"א' הידיעה" המאוחרת).

נוסח הכתובות הקבוע ומספרן הרב מאפשרים להבדיל, לרוב, בין שגיאות הנובעות מהגייה ומבטא ובין שגיאות סופר, כגון "לתנתנת"CIS I 2643, 3354, , "לתננת"CIS I 2024 ו"לתת"CIS I 2785 במקום "לתנת", "נדדר"CIS I 375, ד' אחת בסוף השורה וד' שנייה בתחילת השורה שאחריה (בשפות כנעניות עתיקות לא נמנעו בקטיעת מילה לצורך ירידת שורה) ו"נדר"CIS I 305; הד' נשכחה בחקיקה ונכתבה מעל השורה בין הנ' לר' במקום "נדר", "בדרע"CIS I 717 במקום "נדרע" (נדר בנקבה), "בעל חלמן"CIS I 234 במקום "בעל חמן", וכן "לאדן לתנת... ולאדן לבעל" במקום "לרבת לתנת... ולאדן לבעל". ישנן גם שגיאות המלמדות על הגייה, כגון השגיאה "תינת"RÉS 330; KAI 164 במקום "תנת", המעידה על הגיית השם בחיריק, בהתאם לתעתיק היווני לשם – ΘΙΝΙΘ.

גלריה 

 ראו גם 
 רשימת כתובות כנעניות וארמיות

 קישורים חיצוניים 

 כרכי ה־Corpus Inscriptionum Semiticarum (CIS) I הרלוונטיים:
 כרך 2.1
 כרך 2.2, טבלאות כרך 2.2
 כרך 2.3, טבלאות כרך 2.3
 כרך 2.4, טבלאות כרך 2.4
 טבלאות כרך 3
 Répertoire d'Épigraphie Sémitique (RÉS)

 הערות שוליים 

 ביאורים 

קטגוריה:כתובות בפיניקית
קטגוריה:כתובות KAI
קטגוריה:קרתגו
קטגוריה:מיתולוגיה כנענית