פראנסס ספנס

פְֿרַנְסֵס סְפֶּנְס (באנגלית: Frances Spence;2 במרץ 1922 – 18 ביולי 2012) הייתה אחת המתכנתות המקוריות של האניאק (המחשב הדיגיטלי האלקטרוני הראשון). היא נחשבת לאחת ממתכנתות המחשבים הראשונות בהיסטוריה.

חמש המתכנתות האחרות של אניאק היו בטי הולברטון, רות טייטלבאום, קתלין אנטונלי, מארלין מלצר וג'ין ברטיק.

 קורות חייה 
ספנס נולדה בפילדלפיה ב־1922 בשם פרנסס בִּילַס והייתה השנייה מבין חמש אחיות. שני הוריה עבדו בתחום החינוך: אביה כמהנדס עבור מערכת בתי הספר הציבוריים בפילדלפיה, ואמה כמורה.

בילאס למדה בבית הספר התיכון לבנות בדרום פילדלפיה וסיימה את לימודיה ב־1938. היא החלה ללמוד באוניברסיטת טמפל, אך עברה למכללת צ'סטנאט היל לאחר שקיבלה ממנה מלגה. היא למדה מתמטיקה ופיזיקה וסיימה תואר ראשון ב־1942. במהלך לימודיה פגשה את קתלין אנטונלי, שלימים הפכה גם היא למתכנתת אניאק. ב־1947 נישאה בילאס להוֹמֶר וו. סְפֶּנְס, מהנדס חשמל צבאי שעבד במתקן הניסויים באברדין. הומר ספנס הוקצה למיזם האניאק, ולימים הפך לראש ענף מחקר המחשבים. פרנסס ספנס המשיכה לעבוד באניאק בשנים שלאחר המלחמה, אבל זמן קצר לאחר נישואיה, התפטרה כדי להקים משפחה. היו לה שלושה בנים, בשם ג'וזף, ריצ'רד, וויליאם.

 עבודה עם אניאק 
שמאל|ממוזער| המתכנתות ג'ין ברטיק (משמאל) ופרנסס בילאס (מימין) מפעילות את לוח הבקרה הראשי של האניאק.
המיזם אניאק (ENIAC) היה פרויקט מסווג של צבא ארצות הברית לבניית המחשב הדיגיטלי האלקטרוני הראשון. בעוד שאת החומרה שלו בנה צוות מורכב בעיקר מגברים, את הפיתוח החישובי שלו הוביל צוות של שש מתכנתות (שנקראו " מְחַשְבות"), כולן נשים מרקע דומה לזה של ספנס. למרות חשיבותה כאחת המתכנתות המקוריות של האניאק, במשך שנים ארוכות לא ייחסו חשיבות לתפקיד שהיא והמתכנתות האחרות מילאו. לעיתים קרובות הופיעו תמונות של נשים אלו לצד המחשב שאותו תכנתו בלי שיצוין שמן בעיתוני התקופה, וכאשר האניאק הושלם ונחשף לציבור ב־15 בפברואר 1946, צבא ארצות הברית לא הזכיר את שמות המתכנתות שתכנתו אותו להריץ חישובים כה מתוחכמים. זה תרם לתפיסה הנפוצה כאילו נשים אינן עוסקות במחשבים.

ספנס ועמיתותיה נשכרו במקור על ידי בית הספר להנדסה על שם מור של אוניברסיטת פנסילבניה כדי ליצור את האניאק, שנועד לחישוב מסלולים בליסטיים כחלק מצוות בן שמונים נשים. בית הספר להנדסה על שם מור מומן על ידי צבא ארצות הברית, ובאותה תקופה החליט הצבא לגייס נשים לתפקיד מתכנתות, בנימוק שגברים אמריקאים רבים נלחמו מעבר לים במלחמת העולם השנייה. בילאס וחברתה לכיתה בצ'סטנאט היל קולג' קתלין אנטונלי היו חלק מצוות פרטני בתוך סגל אניאק: בנוסף לתפקידי התכנות הכלליים יותר שלהן, הוטל עליהן גם לתפעל מכונת חישוב אנלוגית שנקרא "מנתחת דיפרנציאלית" (Differential Analyzer), אשר שימשה לחישוב משוואות בליסטיות (דבר שכל הנשים בצוות אניאק ידעו היטב לחשב בעצמן, על נייר). כשהמלחמה הסתיימה, הן ספנס והן אנטונלי המשיכו לעבוד עם האניאק, ושיתפו פעולה עם מתמטיקאים מובילים אחרים.

 מורשת 
בשנת 1997 הוכנסה ספנס להיכל התהילה של הארגון הבינלאומי לנשים בטכנולוגיה, יחד עם שאר המתכנתות המקוריות של אניאק. עבודתן סללה את הדרך למחשבים האלקטרוניים של העתיד, והחדשנות שלהן הזניקה את עליית המחשוב האלקטרוני ותכנות המחשב בעידן שלאחר מלחמת העולם השנייה.

בשנת 2010 יצא לאקרנים סרט תעודה בשם Top Secret Rosies: The Female "Computers" of WWII. הסרט התמקד בראיונות עומק עם שלוש מתוך שש המתכנתות, ובתרומות שתרמו במהלך מלחמת העולם השנייה.
צוות מתכנתות אניאק היה ההשראה לסרט התעודה עטור הפרסים The Computers משנת 2013. הסרט, שאותו יצרה קאת'י קליימן בשיתוף "מיזם מתכנתות האניאק", משלב צילומים ממשיים של צוות אניאק משנות ה־40 עם ראיונות מאוחרים של חברות הצוות על התקופה ההיא.

 ראו גם 
 אדל גולדשטיין
 קתלין אנטונלי
 ג'ין ברטיק
 בטי הולברטון
 רות טייטלבוים
 מרלין מלצר

קישורים חיצוניים



 הערות שוליים 

קטגוריה:מדעני מחשב אמריקאים
קטגוריה:מתכנתות אמריקאיות
קטגוריה:מתכנתים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2012
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2012