אווו

אוֹווֹ (באנגלית: Owo) היא רשות מקומית בנפה בעל אותו שם, במדינת אונדו, ניגריה. בין 1400 ל־1600 לספירה, העיר אווו הייתה בירת עיר־מדינת יורובה.

 היסטוריה 
על פי המסורת שבעל פה, אווו שואבת את מקורותיה מהעיר העתיקה של איל-אִיפֶה , המהווה את ערש התרבות של תרבות היורובה. המסורת שבעל פה טוענת גם שהמייסדים היו בניו של האלוהות היורובית אודודואה, שהיה השליט הראשון של איל-אִיפֶה. הרישומים ההיסטוריים והארכאולוגיים המוקדמים מחזקים את הזיקות החזקות הללו לתרבות איפה. אווו הצליחה לשמור על עצמאותה מהממלכה השכנה בנין, אך היא נדרשה מדי פעם לתת מחוות/מיסים לממלכה.Smith (1988), Kingdoms of the Yoruba, p. 52. הסממנים התרבותיים זרמו בשני הכיוונים בין מלכות בנין וממלכות אווו. מיומנותם של מגלפי השנהב של אווו זכתה להערכה גם בבנין. במהלך המאות השבע-עשרה והשמונה-עשרה, שליטי בנין השתמשו יותר ויותר בסמלים עשויים שנהב, ייבאו את חפצי האמנות של אווו וגייסו את בעלי המלאכה מאווו לסדנאות מלכותיות משלהם.

בשנת 1893 אווו נכבשה על ידי הבריטים. לאחר הכרזת עצמאותה של ניגריה בשנת 1960, היא הייתה חלק מהאזור המערבי של ניגריה עד שנת 1967 אז היא הפכה לחלק מהאזור המערבי של ניגריה. אווו ותושביה מילאו תפקידים משמעותיים בפוליטיקה של הרפובליקה הראשונה בניגריה. בשנת 1976, היא הפכה לחלק ממדינת אונדו החדשה שנוצרה.

ביוני 2022, נהרגו לפחות 50 מתפללים בטבח בכנסייה הקתולית על שם פרנסיס הקדוש.

ארמון האולואו של אווו  מהווה ציון דרך תרבותי בניגריה, והוא מוערך כאחד הארמונות הגדולים באפריקה.

 תרבות 
באווו נמצא הארמון הגדול ביותר (Aghofen) באפריקה שהוכרז כאנדרטה לאומית על ידי הממשלה הפדרלית הניגרית. בארמון אולו ישנן כ-100 חצרות (אוגה-Ugha). לכל חצר היה תפקיד ספציפי והיא הוקדשה לאלוהות מסוימת. החצר הגדולה ביותר, שנאמר שהייתה בגודל כפול ממגרש כדורגל אמריקאי, שימשה לאספות ציבוריות ופסטיבלים. חלק מהחצרות רוצפו בחלוקי קוורץ או כלי חרס שבורים. העמודים התומכים בגגות המרפסות עוצבו עם פסלי המלך רכוב על סוס או עם אשתו המועדפת. מלך ה-Olowo הנוכחי הוא Oba Ajibade Gbadegesin Ogunoye III .
אוכלוסייה
+התפלגות האוכלוסייה באווו בין השנים 1991–2022199120062022157,191222,262341,400
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2006 התפלגות האוכלוסייה לפי גברים ונשים היא: 50.4% נשים ו-49.6% גברים; התפלגות האוכלוסייה לפי גילאים היא: 37.8% עד גיל 14, בין הגילאים 15–64 57.7 ומעל גיל 65 4.6%.

 כלכלה 
העיר אווו המודרנית היא מרכז חקלאי העוסק בגידול וסחר של בטטות, קסאוווה, תירס, במיה, פלפלים, קקאו וכותנה. פעילויות מסחריות משמעותיות נוספות המתקיימות בעיר, כוללות סחר בעץ ומנסרות, מפעלים לעיבוד פולי סויה ותעשיות לייצור בלוקים. בעיר נמצאים סניפים של מספר בנקים. העיר המודרנית עוברת שינוי מהותי עקב הרחבת רשת הכבישים בה, במיוחד הכפלת הכביש הראשי שמתחיל מצומת אמורה-Emure ועד ליציאה מהעיר. בנוסף נפתח באווו שוק אולטרה מודרני חדש.

 גאוגרפיה 
אווו ממוקמת בדרום מערב ניגריה, בקצה הדרומי של גבעות יורובה, ובצומת הכבישים אקורה , קאבה, בנין סיטי וסילוקו. אווו ממוקמת באמצע הדרך בין הערים איל-איפה ובנין סיטי. העיר לאגוס המרכז המסחרי הגדול ביותר בניגריה נמצאת במרחק 257 קילומטרים מאווו.

 אקלים 
באווו יש אקלים סוואנה טרופי (על פי סיווג האקלים של Köppen-קופן: Aw). העונה הרטובה חמה, מעיקה ומעוננת והעונה היבשה חמה, סגרירית ומעונן חלקית. במהלך השנה, הטמפרטורה הממוצעות בין יום ולילה נעות בדרך כלל משתנה בין 21.75°C ל-29.2°C ולעיתים רחוקות היא מתחת ל-15°C או מעל 34.4°C. הזמן הטוב ביותר בשנה לבקר באווו לפעילויות במזג אווויר חם הוא מתחילת נובמבר עד אמצע פברואר. העונה היבשה נמשכת בין החודשים נובמבר ועד מרס והעונה הרטובה נמשכת בין החודשים אפריל ועוד אוקטובר.

<div style="width:100%">

 ארכאולוגיה 
אתר אווו נחפר לראשונה בשנים 1969–1971 על ידי Ekpo Eyo  בחסות מחלקת העתיקות של ממשלת ניגריה. בשל מיקומה של אווו בין שני מרכזי האמנות המפורסמים באיפה ובנין, האתר משקף את שתי המסורות האמנותיות. תגליות חשובות שנמצאו באתר כוללות פסלי טרקוטה מהמאה ה-15. מוזיאון אווו , שנוסד בשנת 1968, מכיל רבים מהחפצים הללו.

 שליטים מסורתיים 
 סר אולאטרו אולגבגי השני (1941–1968 ו-1993–1998). הודח ב-1968 והוחזר לתפקידו ב-1993.
 Adekola Ogunoye II (פברואר 1968 - נובמבר 1992)
 Folagbade Olateru Olagbegi III (1999 - אפריל 2019)
 Oba Ajibade Gbadegesin Ogunoye III (מאז 12 ביולי 2019).

 גלריה 

 ראו גם 
 בנין סיטי
 קנו (עיר)
 הפיגוע באווו

 לקריאה נוספת 
 Smith, Robert Sydney (1988), Kingdoms of the Yoruba, (Madison: University of Wisconsin Press, מהדורה שלישית.).
 Weisser, Gabriele (2008), Das Königtum der Owo-Yoruba: Zwischen Mythologie und Geschichte, (המבורג, Kovac). (ממלכת האובו-יורובה: בין מיתולוגיה להיסטוריה).
 Ekpo Eyo: Two Thousand Years Nigerian Art. Photographs André and Ursula Held, Seiten 124–130, Federal Department of Antiquities, Lagos, Nigeria 1977
 Ekpo Eyo und Frank Willett: Kunstschätze aus Alt-Nigeria. Verlag Philipp von Zabern, Mainz 1983 

קישורים חיצוניים


  כפי שמתאר המלך המקומי של אווו Oba Ajibade Gbadegesin Ogunoye III.
 כד משנהב, אמנות גילוף השנהב באווו 



 הערות שוליים 

קטגוריה:ניגריה: ערים