משפט ברזובסקי נגד אברמוביץ'

משפט ברזובסקי נגד אברמוביץ' הוא משפט בו תבע האוליגרך הרוסי בוריס ברזובסקי את האוליגרך רומן אברמוביץ' בבית הגבוה לצדק בלונדון . בטענה שאברמוביץ' השתמש במרמה ובאיומים, כדי לאלץ אותו למכור את חלקו בחברת הנפט "סיבנפט" במחיר נמוך משוויה האמיתי. עוד טען ברזובסקי כי חלק מהמניות, בהן מניות של חברת האלומיניום "רוסאל", לא נמכרו לאברמוביץ' אלא הושארו אצלו למשמורת, אך זה מכר אותן לאחר מכן לאולג דריפסקה.

חשיבות המשפט הייתה בחשיפה, ממקור ראשון, של השיטות שבהם השתמשו האוליגרכים הרוסים לצבור את הונם, בשנות ה-90 של המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21.
הרקע למשפט
שני האוליגרכים נפגשו לראשונה בסוף שנת 1994. ברזובסקי, איש אקדמיה שהפך לסוחר מכוניות מצליח ולמקורבו של הנשיא לשעבר בוריס ילצין יצר שותפות עם אברמוביץ', שהיה אז סוחר זעיר בן 29, במטרה להיכנס לעסקי הנפט ברוסיה. אברמוביץ' תרם את כישוריו העסקיים, וברזובסקי ניצל את קשריו עם בכירי השלטון. ברזובסקי ואברמוביץ' הקימו חברת החזקות חדשה בשם "Runicom Ltd" שנרשמה במקלט מס, עם חמש חברות בנות. אברמוביץ' עמד בראש השלוחה במוסקבה של החברה השווייצרית Runicom S.A.

ברזובסקי שכנע את בכירי השלטון להפריט שני שדות נפט בסיביר, ולפתוח חברה פרטית חדשה בשם "סיבנפט". באוגוסט 1995 רכשו אברמוביץ' וברזובסקי גרעין שליטה ב"סיבנפט" במכירה פומבית מזויפת. העסקה התרחשה במסגרת "תוכנית הלוואות למניות" השנויה במחלוקת של רוסיה, כל שותף שילם 100 מיליון דולר עבור מחצית מהחברה, מעל השווי שלה באותה עת - 150 מיליון דולר. העסקה הפכה אותם במהירות למיליארדים והם רכשו שדות נפט נוספים מהממשלה. הערך העולה המהיר של החברה הוביל משקיפים רבים, בדיעבד, להציע שהשווי האמיתי של החברה היה צריכה להיות מיליארדי דולרים. לפי עיתון "הטיימס" הלונדוני אברמוביץ' נעזר באוליגרך בדרי פטרקצישווילי למימון חלקו ברכישת "סיבנפט". בשנת 2000, סיבנפט כבר הפיקה מדי שנה נפט בשווי 3 מיליארד דולר.

אחרי סיבנפט, היעד הבא של אברמוביץ' היה תעשיית האלומיניום ברוסיה שהופרטה. באותה עת שררה "מלחמות האלומיניום" שהובילה לרציחות של מנהלי מפעלי אלומיניום, סוחרי מתכות ועיתונאים, כאשר קבוצות נאבקו על השליטה בתעשייה. היא איחד מספר מפעלים, עם שותפים שונים בהם מיכאל צ'רנוי, ליצירת חברת האלומיניום "רוסאל". בתחילת 2001 נתן הקרמלין אישר להקמת החברה המאוחדת, שהחזיקה 70% מתעשייות האלומיניום במדינה והיצרנית השנייה בגודלה בעולם.

ב-1999 ברזובסקי ואברמוביץ' היו מעורבים בקידמו של ולדימיר פוטין כיורש לנשיא ילצין (אברמוביץ' אף התגורר בדירה בתוך הקרמלין באותה עת). אולם לאחר בחירתו של פוטין לנשיא, תקף ברזובסקי בחריפות את הרפורמה החוקתית שהציע פוטין, שתעניק לו סמכויות נרחבות. ב-7 בנובמבר 2000, ברזובסקי, עזב את המדינה, לא התייצב לחקירה שנפתחה נגדו והודיע כי לא יחזור לרוסיה, בגלל מה שהוא תיאר כלחץ מתמיד מצד השלטונות והנשיא פוטין באופן אישי. בנוסף אמר: "אני מעדיף להיות עריק בחו"ל מאשר אסיר פוליטי ברוסיה". אברמוביץ' מצידו נשאר ברוסיה, שמר על קשרים טובים עם פוטין ומונה למושל מחוז צ'וקוטקה (תפקיד אותו מילא עד 2008).

בשנת 2001, בוצע עסקה בה רכש אברמוביץ' מברזובסקי ופטרקצישווילי, תמורת תשלום של 1.3 מיליארד דולר את חלקם ב"סיבנפט". עסקה זו הייתה נושא למחלוקת העיקרית בתביעה המשפטית. בספטמבר 2005 מכר אברמוביץ' את "סיבנפט" לחברת הגז הממשלתית "גזפרום" תמורת 13 מיליארד דולר.

התביעה
באוקטובר 2007, הגיש ברזובסקי תביעה אזרחית נגד רומן אברמוביץ' בבית משפט בלונדון. את כתב התביעה ניסה להגיש לאברמוביץ' באופן אישי, בעת שעשה קניות בחנות האופנה דולצ'ה וגבאנה בלונדון, בלוויית שלושה שומרי ראש. בצאתו מן החנות הבחין באברמוביץ' בחנות "הרמס" הסמוכה, הוא הורה מיד לאחד משומרי ראשו להביא את צו הזימון למשפט מן הלימוזינה שלו, שחנתה בסמוך. אך כאשר ניסה ברזובסקי להיכנס לחנות עם המסמך, נחסם על ידי שלושת שומרי הראש של אברמוביץ, כולם חניכי SAS, הכוחות המיוחדים הבריטים. בעוד שומרי הראש שלו מתגוששים עם שומרי הראש של אברמוביץ, הצליח ברזובסקי לפתוח את הדלת ולהושיט לו את המסמך. הדרמה הונצחה כולה במצלמות האבטחה של החנות, ובתוך עשרים דקות ביקשו עורכי הדין של ברזובסקי את ההקלטה של המצלמות, כדי להוכיח שהצו שהוצא אכן הוגש לאברמוביץ.

ברזובסקי טען בתביעה לבעלות עבר על חברת "סיבנפט", שהיוותה את עיקר הונו המקורי של אברמוביץ' (הם רכשו את החברה לפי שווי של 200 מיליון דולר ב-1995 ואברמוביץ' מכר אותה ב-2005 תמורת 13 מיליארד דולר). בתביעה האשים את אברמוביץ' בסחיטה, הפרת אמונים והפרת חוזה. לטענת ברזובסקי, הוא מכר את מניותיו לאברמוביץ' ב-2001, לאחר שזה הפעיל עליו לחץ ואיים כי במקרה שהעסקה לא תצא אל הפועל, הוא ישתמש בהשפעתו כדי להשאיר בכלא את חברו ושותפו של ברזובסקי, ניקולאי גלושקו. עוד טען ברזובסקי כי חלק מהמניות, בהן מניות של חברת האלומיניום רוסאל, לא נמכרו לאברמוביץ' אלא הושארו אצלו למשמורת, אך זה מכר אותן לאחר מכן לאולג דריפסקה.

אברמוביץ' ניסה לשכנע את מערכת המשפט הבריטית כי אין לה עניין בפרשה ויש לנהל את ההתדיינות ברוסיה. ברזובסקי, מצידו, טען כי ברוסיה לא יזכה לסעד משפטי הוגן וצדק לא יעשה שם. פתיחת הדיונים במשפט התעכבה במשך מספר שנים, מאחר שהדיונים הראשונים היה על סמכות בית המשפט בלונדון לדון בתביעה על רכוש זר ואירועים שהתרחשו מחוץ ל.

תביעות קשורות
צ'רנוי נגד דריפסקה
זמן קצר לפני שברזובסקי הגיש את התביעה נגד אברמוביץ', הגיש האוליגרך מיכאל צ'רנוי תביעה נגד אולג דריפסקה לבעלות על 40% ממניות "רוסאל". הרקע לתביעה היה הנפקה ראשונה לציבור של מניות "רוסאל" שתוכננה ב, לפי שווי שוק של 30 מיליארד דולר. צ'רנוי טען שהוא מחזיק 13% מהמניות אך שמו נמחק ממרשם בעלי המניות במרמה. דריפסקה ביקש להעביר את המשפט מבריטניה לרוסיה, אך בית משפט בלונדון דחה את בקשתו באוגוסט 2009. דריפסקה מצדו שכר את פעיל הימין אביגדור אסקין לביצוע האזנות סתר וניהול קמפיין שלילי נגד צ'רנוי. בתגובה צ'רנוי הגיש לבית המשפט המחוזי בתל אביב תביעת דיבה בסך 10 מיליון שקל נגד דריפסקה, ושמונה אנשים נוספים. בטענה כי דריפסקה מימן קמפיין חובק עולם, לרבות בישראל, של הכפשתו והשמצתו בעיני הציבור ובעיני רשויות אכיפת החוק, במטרה להביא לשלילת אזרחותו ולגירושו מישראל וכדי לגרום לדה-לגיטימציה שלו ולהקטין בכך את סיכויי התביעה האזרחית שהגיש נגדו.

במאי 2009, הוצא נגד צ'רנוי צו מעצר בחשד להלבנת הון בספרד, של חברה בבעלותו הרשומה במדינה. דריפסקה העיד נגד צ'רנוי בתיק הלבנת הון, וטען כי שילם לצ'רנוי 250 מיליון דולר כדמי חסות בשל קשריו עם המאפיה ולא עבור מניות שהחזיק ב"רוסאל". בספטמבר 2012, פרסמו השניים הודעה קצרה לעיתונות, בה הכריזו שהגיעו להסדר וכי התביעה שהגיש צ'רנוי בבית משפט בלונדון בוטלה.
צ'יגירינסקי נגד אברמוביץ'
בנובמבר 2007, הגיש האוליגרך שלווה צ'יגירינסקי וחברת "סיביר אנרג'י" שבשליטתו, שהמניות שלה נסחרו בבורסת לונדון, נגד אברמוביץ'. בטענה ש"סיבנפט", חברת הנפט שאותה מכר אברמוביץ' לחברה הממשלתית הרוסית "גזפרום", גזלה ממנה החזקה בת 50% בשדה נפט ענק ברוסיה. המיזם המשותף שבאמצעותו החזיקה "סיביר אנרג'י" ב-50% משדה הנפט הועבר לידי כונס נכסים שעירב גם בוריס ברזובסקי, לאחר שטען כי יוכל לדרוש את הנכס גם אם ברזובסקי ינצח בתביעות כלשהן נגד אברמוביץ'. "סיביר אנרג'י" טענה שהחזקתה במיזם המשותף דוללה מ-50% ל-1% ללא ידיעתה, זמו קצר לפני שנמכר שדה הנפט. סיבנפט ואברמוביץ' טענו שהעסקה הייתה חוקית. לפי התביעה של צ'יגיריניסקי, שכבר הוגשה לבתי משפט ברוסיה ובאיי הבתולה ונדחתה, צ'יגיריניסקי ואברמוביץ' סיכמו בשנת 2000 על פיתוח של השדה, בו עתודות מוכחות של 300 מיליון טון נפט, על-ידי חברה משותפת, בבעלות שווה. אך דצמבר 2003, דולל בבת אחת חלקו במיזם המשותף מ-50% לפחות מ-1%, בעקבות הנפקת מניות של המיזם בתמרונים משפטיים מסובכים.

בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 עסקיו של צ'יגירינסקי נקלעו לקשיים, חברת "סיביר אנרג'י" תבע אותו בטענה שהוציא במרמה מהחברה 250 מיליון דולר. הוא ברח לישראל באוקטובר 2009. הוא גם היה מעורב בפרשת שחיתות עם אשת ראש עיריית מוסקבה יורי לוז'קוב. וחברת "גזפרום נפט" השתלטה על נכסיה של "סיביר אנרג'י".

המשפט
ביולי 2008, אברמוביץ' מסר בתצהיר לבית המשפט כי ברזובסקי מעולם לא החזיק במניות "סיבנפט", וכי 1.3 מיליארד דולר ששולמו לו ב-2001, לכאורה על חלקו בחברה, היו למעשה הכרה ב"סיוע וההגנה הפוליטית" של ברזובסקי במהלך הקמת סיבנפט ב-1995. למעשה הודה אברמוביץ' בפעם הראשונה כי צבר את הונו לאחר ששילם מיליארדי דולרים כטובות פוליטיות ופרוטקשן.

הדיונים בתביעה החלו החלו ב-3 באוקטובר 2011, בבית המשפט הגבוה לצדק בלונדון. זו הייתה התביעה הפרטית בסכום הגבוה ביותר מאז ומעולם בבריטניה, 5.8 מיליארד דולרים.

ב-31 באוגוסט 2012 קבע בית המשפט כי בשל אופי הראיות, התיק תלוי בשאלה האם להאמין לעדויותיו של ברזובסקי או אברמוביץ'. אולג דריפסקה העיד לטובת אברמוביץ' ומיכאל צ'רנוי סירב להעיד. השופטת דחתה את טענותיו של ברזובסקי ואמרה כי: "בניתוח מכלול הראיות מצאתי את מר ברזובסקי עד לא מרשים, ובלתי אמין במהותו, שראה את האמת כמושג חולף וגמיש, שניתן לעצב אותה כך שתתאים לו... צר לי לומר שהשורה התחתונה של ניתוח מהימנותו של מר ברזובסקי היא, שהוא היה אומר כמעט כל דבר כדי לתמוך בעניינו". היא קבע כי הכספים ששולמו לברזובסקי מייצגים תשלום סופי לסילוק כל ההתחייבויות של אברמוביץ'. חודשיים אחר כך נקבע כי ברזובסקי ישלם 56 מיליון דולר לכיסוי ההוצאות המשפטיות של אברמוביץ'.

תוצאות המשפט
לאחר שהפסיד בתביעה נגד אברמוביץ' ברזובסקי נקלע לחובות, החל במכירת רכושו כדי לכסות את הוצאות המשפט שלו, ואף לקח הלוואת מידידיו. בשבת, 23 במרץ 2013, נמצא ברזובסקי מת בביתו בקרבת בירת אנגליה, לונדון. גופתו נמצאה על ידי שומר ראש בחדר שירותים נעול. בדיקה פתולוגית שנערכה לאוליגרך העלתה כי הוא מת כתוצאה מתלייה. מותו הוכרז בפוסט בפייסבוק על ידי חתנו. אלכסנדר דוברובינסקי, עורך דין שייצג אותו, שכתב שייתכן שהוא התאבד, והוסיף כי ברזובסקי היה מדוכא לאחרונה והתבודד מחברים. על פי הדיווחים הוא סבל מדיכאון ונטל תרופות נוגדות דיכאון; יום לפני מותו הוא אמר לכתב בלונדון שאין לו ממה לחיות. שני ידידים שלו אמרו לעיתון "פייננשל טיימס" שברזובסקי תכנן נסיעה לישראל יום לפני מותו. "אני לא מאמין שהוא התאבד, ולא אאמין בכך אף פעם", אמר ניקולאי גלושקוב. גלושקוב ניהל בשנות ה-90 את חברת "אירופלוט" עבור ברזובסקי, ונרצח בעצמו 5 שנים אחר כך, ב-12 במרץ 2018, על ידי יחידה 29155. שני מקורבים של ברזובסקי נרצחו עוד לפני המשפט, אלכסנדר ליטוויננקו נרצח בלונדון בנובמבר 2006 עם רעל רדיואקטיבי נדיר. וב-12 בפברואר 2008, המיליארדר היהודי בדרי פטרקצישווילי, חבר קרוב ושותף עסקי ותיק של ברזובסקי, התמוטט ומת בחדר השינה שלו לאחר ארוחת ערב משפחתית באחוזתו באנגליה.

במרץ 2022, תוכנית התחקירים "פנורמה" של ה-BBC, חשפה ראיות חדשות המעידות על חטיפות, הונאה ועסקות מושחתות מצידו של אברמוביץ' בעסקאות שונות שביצע, שאפשרו לו להשתלט על נכסים בסך מיליארדי דולרים.

הערות שוליים

ברזובסקי נגד אברמוביץ'
ברזובסקי
קטגוריה:2012 בממלכה המאוחדת