הקיפוסים של מלקרת

הקיפוסים של מלקרת הם שני קיפוסים פיניקיים עשויים שיש שנחשפו במלטה בנסיבות לא מתועדות ומתוארכים למאה ה־2 לפנה"ס. על הקיפוסים כתובות זהות, דו־לשוניות פיניקיות־יווניות המוקדשות לאל מלקרת־הרקלס. הם התגלו בסוף המאה ה־17, ופענוח הכתובת במכתב מ־1694 הפך אותם לפענוח הראשון של הכתב הפיניקי הראשון שזוהה ופורסם בעת החדשה בעולם המערבי.Lehmann, Reinhard G. (2013). "Wilhelm Gesenius and the Rise of Phoenician Philology". Beihefte zur Zeitschrift für die alttestamentliche Wissenschaft. Berlin/Boston: Walter de Gruyter GmbH. 427. ISBN 978-3-11-026612-2. To the original file. At the Forschungsstelle für Althebräische Sprache und Epigraphik, University of Mainz. p. 210 and 257

מקובל לחשוב, על סמך הקדשתם, שהקיפוסים הגיעו ממקדש הרקלסהאל הפיניקי מלקרת זוהה עם הרקלס במיתולוגיה היוונית. במלטה עליו העיד תלמי; עם זאת, מיקומו של אותו מקדש לא ודאי. מסורת ארוכת שנים, שראשיתה עוד ברנסאנס, זיהתה אותו עם המקדש בתַס־סִילְג' , אולם ללא נתונים מוצקים בבסיסה,María Giulia Amadasi Guzzo, "Astarte a Malta: il santuario di Tas Silġ", in: , עמ' 466–467 והממצא הארכאולוגי בתס־סילג' מאז שנות השישים של המאה ה־20 הראה שהמקדש באתר הוקדש לעשתרת.María Giulia Amadasi Guzzo, "Astarte a Malta: il santuario di Tas Silġ", in: , עמ' 469 נגיד מסדר ההוספיטלרים עמנואל דה רוהאן־פולדוק, העניק את אחד הקיפוסים ללואי ה־16 בשנת 1782. קיפוס זה נמצא כיום במוזאון הלובר, והשני נמצא במוזאון הארכאולוגי הלאומי בוולטה.

 תיאור 
280px|ממוזער|180px|הקיפוס שמוצב במוזאון הלובר
קיפוס הוא סוג של מצבה קלאסית. קיפוסים שימשו כאבני מיל, מצבות קבורה, סמני גבול או מנחות פולחניות. שני הקיפוסים של מלקרת עשויים שיש לבן, שאינו מצוי במלטה. מכיוון שלא סביר שאמני שיש מיומנים היו זמינים במלטה, הקיפוסים כנראה יובאו במצבם המוגמר, אולם הכתובות, ככל הנראה, נחרתו במלטה מטעם שני המקדישים הצוריים, עבדאסר (עֶבֶד־אוֹסִיר) ואסרשמר (אוֹסִיר־שָׁמַר). הוספת תקציר ההקדשה ביוונית, עם הגרסאות ההלניסטיות של שמות מלקרת המקדישים, היא ביטוי להשפעתה של התרבות ההלניסטית. בכתובות היווניות מובאת גרסה מקוצרת של הכתובת הפיניקית; תופעת קיצור זאת מאפיינת כתובות קבורה וכתובות נדר שמיות־יווניות. בנוסף, בעוד שמלטה יושבה על ידי הפיניקים מאז המאה ה־8 לפנה"ס, עד המאה השנייה, היא הייתה תחת כיבוש רומי בתקופת חקיקת הכתובות. השימוש בשפה ובכתב פיניקי מאשר את הישרדות התרבות והדת הפיניקיות במלטה.: "en plein période dite 'punicò-romaine' (II siècle av. J.-C.), des Maltais restent Phéniciens, attachés à la religion et à la culture phéniciennes."

ממוזער|הקיפוס של מלטה בתערוכה ברומא|שמאל|160px
אחד הקיפוסים נמצא כיום במלטה, והשני בצרפת. גובהו הקיפוס שבמלטה הוא כ־96 ס"מ כיום, והוא שבור בחלק העליון. גובה הקיפוס שבצרפת הוא כ־105 ס"מ, רוחבו כ־34 ס"מ, ועוביו כ־31 ס"מ. "צורתם קלילה וחיננית" וחקוקה עליהם "כתובת יוונית על הכַּן, [ו]אפיגרפיה פיניקית מופתית".

 הכתובות 
ממוזער|250px|שמאל|הכתובת הפיניקית שעל הקיפוס שבצרפת
הכתובות ידועות בסימונים KAI 47 ו־CIS I 122, 122BIS. הכתובות הן כתובות נדר פיניקיות.
+פניקיתתעתיק עבריעבריתפניקית𐤋𐤀𐤃𐤍𐤍𐤋𐤌𐤋𐤒𐤓𐤕𐤁𐤏𐤋𐤑𐤓𐤀𐤔𐤍𐤃𐤓
𐤏𐤁𐤃𐤊𐤏𐤁𐤃𐤀𐤎𐤓𐤅𐤀𐤇𐤉𐤀𐤎𐤓𐤔𐤌𐤓

𐤔𐤍𐤁𐤍𐤀𐤎𐤓𐤔𐤌𐤓𐤁𐤍𐤏𐤁𐤃𐤀𐤎𐤓𐤊𐤔𐤌𐤏

𐤒𐤋𐤌𐤉𐤁𐤓𐤊𐤌לאדננ למלקרת בעל צר אש נדר
עבדכ עבדאסר ואחי אסרשמר

שנ בנ אסרשמר בנ עבדאסר כ שמע

קלמ יברכמלַאֲדוֹנֵנוּ לְמלקרת בַּעַל צור, אֲשֶׁר נָדְרוּ
עֲבָדֶיךָ עֶבֶד־אוֹסִיר וְאָחִיו אוֹסִיר־שָׁמַר,

שְׁנֵי בְּנֵי אוֹסִיר־שָׁמַר בֶּן עֶבֶד־אוֹסִיר, כִּי שָׁמַע

קוֹלָם יְבָרְכֵם.יווניתΔΙΟΝΥΣΙΟΣΚΑΙΣΑΡΑΠΙΩΝΟΙ
ΣΑΡΑΠΙΩΝΟΣΤΥΡΙΟΙ

ΗΡΑΚΛΕΙΑΡΧΗΓΕΤΕΙדִיוֹנִיסִיוֹס קַאי סַארַאפִּיוֹן אוֹי
סַארַאפִּיוֹנוֹס טִירִיוֹי

הֶרַקְלֶאִי אַרְכֶֿגֵטֵאִידיוניסיוס וסרַפיון בני
סרפיונוס הצורי,

להרקלס המייסד/נשיא העם.
מהכתובות עולים זיהויים בין מלקרת להרקלס ובין אוסיר לדיוניסוס וסראפיס (הוא צורה הלניסטית לאל המצרי אוסיר־חפי).

 ראו גם 
 רשימת כתובות כנעניות וארמיות

 לקריאה נוספת 


 קישורים חיצוניים 

  תיאור הקיפוס של צרפת באתר מוזאון הלובר (AO 4818 או N III 2298)
  הנאורות והכתבים העתיקים במוזיאון הבריטי

הערות שוליים

קטגוריה:כתובות פיניקיות-יווניות
קטגוריה:כתובות KAI
קטגוריה:מלטה: היסטוריה
קטגוריה:פולחן
קטגוריה:צור
קטגוריה:מוזיאון הלובר: עתיקות