חצי האי סלנטו

חצי האי סלנטו (Salento) הוא האזור התרבותי, ההיסטורי והגאוגרפי בקצה הדרומי של האזור המנהלי של מחוז פוליה בדרום איטליה. מתואר לעיתים כ"עקב" של ה"מגף" האיטלקי. הוא מקיף את כל האזור המנהלי של נפת לצ'ה, חלק גדול מנפת ברינדיזי וחלק מזה של נפת טאראנטו.

 היסטוריה 
מספיה (מיוונית Μεσσαπία) היה שמו העתיק של אזור באיטליה המקביל במידה רבה לסלנטו המודרנית. אזור זה היה מיושב בעיקר על ידי המספים בתקופה הקלאסית.

 גאוגרפיה 
חצי האי סלנטו משתרע בין מפרץ טאראנטו במערב למצר אוטרנטו במזרח, ובין הים האדריאטי מצפון לבין הים היוני מדרום. מבחינה גיאומורפולוגית מוגדר גבולו הצפוני של חצי האי סלנטו על פי  – שקע קארסטי העובר לאורך קו טאראנטו–אוסטוני –ברינדיזי. מצפון לשקע זה משתרעות הרמות הגירניות של ה.

האקלים הוא בדרך כלל ים תיכוני עם קיץ חם ויבש וחורף מתון וגשום המספק תנאים מתאימים לגידול זיתים, פירות הדר ועצי דקל. הטופוגרפיה השטוחה בדרך כלל והים שמסביב גורמים למזג אוויר סוער כל השנה.

החורף מתון וגשום כשהטמפרטורות בדרך כלל בסביבות 10–20 מעלות צלזיוס במהלך היום. רוחות מצפון מזרח יכולות לגרום לטמפרטורות נמוכות יותר למזרח חצי האי האיטלקי. שלג תועד רק בשנת 2017 אך הוא בדרך כלל נדיר מאוד בסלנטו.

כמו רוב דרום איטליה, הקיץ חם, יבש ושטוף שמש. בעוד שהים המקיף את סלנטו ממתן אותה מהחום הקיצוני שנחווה בפוג'ה ובזיליקטה, הטמפרטורות בקיץ גבוהות עם טמפרטורות שמגיעות מדי פעם ל-40 מעלות צלזיוס או יותר במהלך גלי חום. רוחות "שירוקו" מדרום נושאות מדי פעם אבק וחול ממדבר סהרה לעיירות החוף של חצי האי סלנטו.

 שפה 
סלנטו, מנקודת מבט תרבותית ולשונית, אינה כוללת את העיר טאראנטו, שבה מדובר בניב טרנטינו .

בחצי האי מדוברים מספר ניבים נוספים. העיקרי בהם הוא ניב סלנטינו  של השפה הסיציליאנית. ניב הלני ישן – גריקו  – מדובר גם בכמה עיירות בפנים הארץ המכונות על כן בשם "יוון הסלנטינית" .

ההשערה המקובלת ביותר על מקורו של הניב גריקו היא זו של הבלשנים גרהרד רוהלפס  וגאורגיוס האצידקיס , לפיה שורשיו עתיקים ומגיעים לתקופת המושבות היווניות הקדומות  בדרום איטליה ובסיציליה במאה השמינית לפני הספירה. הניב הדרום איטלקי נחשב אפוא לשריד החי האחרון של היסודות היווניים שיצרו בעבר את יוון הגדולה.

עם זאת, ישנן השערות אחרות לפיהן הניב גריקו ייתכן ושימר כמה אלמנטים דוריים, אבל המבנה שלו מבוסס בעיקר על יוונית קוינה, כמו כמעט כל שאר הניבים היווניים המודרניים.G. Horrocks, Greek: A history of the language and its speakers, London: Longman. 1997. Ch. 4.4.3 and 14.2.3. לפיכך, יש לתאר את הניב גריקו בחצי האי סלנטו כצאצא בהשפעה דורית של יוונית ביזנטית המדוברת על ידי אלה שברחו מהאימפריה הביזנטית לאיטליה בניסיון להימלט מהאימפריה העות'מאנית. הרעיון שהדיאלקטים היווניים של דרום איטליה נגזרו היסטורית מיוונית של ימי הביניים הוצע לראשונה במאה התשע-עשרה על ידי הבלשן ג'וזפה מורוסי (Morosi).

 תחבורה 
שדות התעופה הבין-לאומיים הקרובים ביותר הם   ובארי.

כביש מהיר דו-נתיבי מחבר את סלנטו לבארי. קו הרכבת הראשי מסתיים בלצ'ה. מקומות אחרים מרושתים על ידי מסילות ברזל אזוריות.

 מגדלי חוף 
מגדלי החוף בסלנטו  הם מגדלי שמירה לאורך חופי חצי האי שנועדו להגן מפני מתקפות ימיות של הסרצנים. המגדלים הראשונים נבנו ככל הנראה על ידי הנורמנים. המגדלים ההיסטוריים הנותרים הם ברובם מהמאות ה-15 וה-16, ורובם הרוסים.

 תיירות 
מערת צ'וֹלוֹ  שבנפת לצ'ה היא אחד מיעדי התיירות העיקריים.

פסטיבלי האוכל של סלנטו מציגים מאכלים מקומיים, מסורות בישול ותרבות מקומית. בין המאכלים המקומיים בולטת מנת הפסטה צ'יצ'רי א טריה. החגים הקהילתיים הללו הם על פי רוב אירועים המוניים.

 תרבות להט"ב 
סלנטו היא יעד מרכזי לחופשה עבור האוכלוסייה הגאה האיטלקית. קיץ ארוך וחם, קו חוף מגוון וחיי לילה תוססים מושכים קהל להט"ב.

מצעד הגאווה של סלנטו  נחגג מדי שנה.

 גלריה 

ראו גם 
 מחנות העקורים בסלנטו

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:הים האדריאטי
סלנטו