רועי מנחם מרקוביץ'

רועי מנחם מרקוביץ' (נולד ב-1979) הוא אמן וידאו, פיסול ומיצב ישראלי ומרצה לאמנות. זוכה פרס משרד התרבות לאמן וידאו בכיר בשנת 2019.

 ביוגרפיה 

רועי מנחם מרקוביץ' נולד ב-1979. בין השנים 2003 ו-2007 למד במדרשה לאמנות בבית ברל. חי ועובד בתל אביב. מרקוביץ' הציג בתערוכות יחיד שהתקיימו בישראל ובמדינות נוספות, ביניהן - "בינגו" ב-2024 בסדנאות האמנים תל אביב- יפו, "צד ג'" במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן אשדות יעקב מאוחד ב-2020; "שוד ושבר" ב-2017, משכן האמנים, הרצליה; "טיפת מזל" ב-2013 בגלריה רו ארט, תל אביב ועוד.

עבודותיו הוצגו בתערוכות קבוצתיות, פסטיבלים והקרנות רבות בארץ ובעולם, ביניהן מוזיאון הטייט מודרן, לונדון; המוזיאון היהודי לאמנות עכשווית, סן פרנסיסקו; מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית; מוזיאון ישראל, ירושלים; מוזיאון לאמנות עכשווית, ברצלונה; המרכז לאמנות עכשווית,תל אביב; מוזיאון MODEM, דברצן הונגריה; Meet Factory, פראג ב-2015 ועוד.

 עשייה אמנותית 
לאחר סיום לימודיו ב-2007 העמיק מרקוביץ' את עיסוקו בעבודות וידאו המשלבות אלמנטים פיסולים. הוא יצר סביבות פיסוליות מצולמות, המופעלות ידנית מחוץ לפריים ונקט בשיטה של וואן שוט  שצולם בטייק אחד בלבד להגברת אפקט המתח והסלפסטיק שבשוט. במקביל פיתח סגנון וידאו תיעודי ניסיוני המשלב מניפולציות על חומרים טלוויזיוניים.

אחת מעבודות הווידאו המרכזיות של מרקוביץ היא "והיינו עובדים" שצולמה בין השנים 2009–2012, וכוללת שלושה פרקים הבוחנים את מנגנוני שימור וזיכרון הטראומה הלאומית. הפרקים מתעדים את אלישבע ניצולת שואה. בפרק הראשון מנסה אלישבע לספר את סיפור חייה, כאשר בני המשפחה, המראיינת והצלם קוטעים אותה ללא הרף. השליח עם הפיצה מגיע, הבת שהיא המראיינת צריכה לשירותים, בני המשפחה מרעישים והקלטת נגמרת באמצע המשפט. בפרק השני צוות מטעם ארכיון שפילברג מגיע והופך את סלון דירתה לסט צילומים עם עמודי תאורה וכבלים מסועפים. בזמן שהצלם מאפר את אלישבע הוא מנהל עם המראיינת שיחה חוצבת על החזרי נסיעות ועל השחיקה הכרוכה בעבודת תיעוד מסוג זה. בפרק השלישי צמד חיילים צעירים מגיעים לדירתה של אלישבע להעניק לה תעודת הוקרה כחלק מתוכנית של צה"ל להוקרתם של ניצולי שואה בבניית הארץ, החיילים יושבים בפינת האוכל כשאלישבע מגישה להם תה. הם מבטיחים לה שדבר כזה כמו שקרה בשואה לא יקרה שוב לעולם ומעניקים לה תעודה מודפסת וחתומה. החומרים מאחורי הקלעים, שיכלו למצוא עצמם על רצפת חדר העריכה, הופכים אצל מרקוביץ לליבת העבודה.

 מינימנטים 
בשנת 2011, בתקופת המחאה החברתית, החל ליצור בדירתו "מינימנטים" – מונומנטים זעירים, כלומר פסלונים קטנים שמייחסים לפיסול מודרניסטי איקוני – כתשובה למצב מחירי הדירות והאילוץ להסתגל לחללי מגורים קטנים אך עדיין יקרים. ב-2013 מרקוביץ הציג לראשונה את המינימנטים בתערוכת יחיד "טיפת מזל" בגלריה רו-ארט. בשנת 2017 בתערוכה "שוד ושבר" במשכן האמנים בהרצליה, המשיך מרקוביץ לעסוק במינימנטים ולהציג דרכם עבר מלאכותי ומדומיין, שנטווה לפי צורכי ההווה השבור. הפסלונים של מרקוביץ משתמשים כפרפרזה על התנופה והעוצמה של ראשית הפיסול הישראלי ובייחוד על האנדרטאות שיצרו הפסלים בני הדור המייסד.הדס קידר, "שוד ושבר", פנזין תערוכה, 11 בפברואר 2017.

ב-2018 בתערוכה "ממ"ד ביניים" בגלריה רו-ארט, הציג מרקוביץ את עבודת הווידאו "Suddenly", מחווה לסצנה האייקונית The Odessa Steps מסרטו של סרגי אייזנשטיין "אניית הקרב פוטיומקין" משנת 1925. מרקוביץ שיחזר את הסצנה במדרגות פוטיומקין בה נראים חיילי הצאר יורדים במדרגות בשורות מסודרות תוך כדי שהם טובחים באזרחים, ביניהם נשים וילדים, באמצעות ירי רובים. סצנת הטבח של אזרחי אודסה שתמכו במרד התחלפה בדיירי בניין מגורים אשר נסים על נפשם למקלט, בשל אזעקת צבע אדום ובדרך נתקלים במכשולים כמו משקפיים אבודות, פסנתר שצונח מהקומה האחרונה ועגלת תינוק שמתדרדרת במדרגות. לצד הווידאו הוצגה הסדרה השלישית של המינימנטים וכמו שתי סדרות המינימנטים הקודמות, לוותה במניפסט.

ב-2020 הציג מרקוביץ' את תערוכת היחיד המוזיאלית הראשונה שלו במוזיאון אורי ורמי נחושתן בקיבוץ אשדות יעקב מאוחד. התערוכה כללה שתי עבודות וידאו חדשות: "circles" ו"המועדון" וסדרת פסלי קו חלולים שכינה אותם פסלי קומבינה. הפסלים אשר הוצגו בתערוכה גדלו והתנפחו והם מהווים נקודת מפנה בגישתו הפיסולית.

 חושנים 
מרקוביץ נתקל לראשונה בפסל "חושן" של יצחק דנציגר על כריכת הקטלוג "אמנות ישראלית בבנק דיסקונט לישראל" בספריית בית הוריו ועם השנים החל לפסל גרסאות משלו. ראשית יצר פסלון חושן קטן מנייר שהופיע בווידאו "משקולות נייר" ב-2011 ולאחר מכן יצר פסל גדול יותר מברזל, מרוסס ספריי זהב, שהוצג בתערוכה "דג זהב" בבית האספן סרג' תירוש, באוצרותו של האמן טמיר ליכטנברג. פסל זה הוצג שוב ב-2012 והפעם במרכז חלל גלריית המדרשה במסגרת התערוכה "קונגו" שאצר בועז ארד. בגלגולו האחרון הוצג חושן בתערוכה "קרוב רחוק" במוזיאון תל אביב ב-2018, באוצרות אלן גינתון, לצד החושן המקורי של דנציגר מאוסף בנק דיסקונט.

 תערוכות יחיד נבחרות
 2008 – Take off, גלריה ג'ולי מ., תל אביב
 2010 – אל טרקלין היוקרה, גלריה P13, היידלברג
 2010 – לובי, גלריה ״תמונע״, תל אביב-יפו
 2011 – עסקים כרגיל, גלריה בארי, קיבוץ בארי
 2012 – We Shall Overdraft, סלון מסר, פרלה מודה, ציריך
 2013 – טיפת מזל, גלריה רו־ארט, תל אביב–יפו
 2013 – Terrible Vacation, סלון מסר, פרלה מודה, ציריך
 2015 – סגירה, גלריה Bei Koc, הנובר
 2017 – שוד ושבר, משכן האמנים, הרצליה
 2017 – False Majeure, גלריה קלבובנה, ברנו
 2018 – ממ"ד ביניים, גלריה רו-ארט, תל אביב- יפו
 2021 – צד ג', מוזיאון בית אורי ורמי נחושתן, קיבוץ אשדות יעקב המאוחד.
 2024 – בינגו, סדנאות האמנים, תל אביב- יפו

 תערוכות קבוצתיות נבחרות 

 הקרנות נבחרות 

 אוצרות 
 2007 – דרום עמוק, תערוכה קבוצתית, ׳דרום׳ מרחב לאמנות, תל אביב
 2013 – We Hate Our Village, אסופת וידאו, Medianhaus Hannover, הנובר, גרמניה ו-סלון מסר- פרלה מודה, ציריך שווייץ
 2021 – #2 Depressing Video Art from Israel, אוצרות, אסופת וידאו, גלריה ad-ad, הנובר, גרמניה

 פרסים ומלגות 
 פרס משרד התרבות לאמן וידאו בכיר 2019
 מענק מפעל הפיס 2024 ו-2020
 מענק "בא בזמן", קרן רבינוביץ ועיריית תל אביב 2024
 מענק קרן יוצרים של משרד התרבות 2019
 פרס KUNST13 – ZURICH לקידום היצירה 2013
 פרס קרן התרבות אמריקה־ישראל, מפעל המלגות ע״ש שרת 2007
 מלגת התערוכה "בעילום שם" של אוניברסיטת חיפה 2007
 מלגת התערוכה של גלריה ג'ולי 2007.

 קישורים חיצוניים 






 המלצת השבוע: ארֶנה של דֶקוֹ ישראלי בטעם רע, יונתן ה. משעל 10.02.2017 באתר (ערב רב)

 ״להוריד״ את דנציגר, גדעון עפרת, 14.08.2012 באתר (המחסן של גדעון עפרת)

 סגל תקשורת חזותית, באתר מוסררה

 הערות שוליים 

קטגוריה:אמני וידאו ארט ישראלים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:בוגרי המדרשה לאמנות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979