פירוא

פֵּרוּא (בכתיב מלא: פירוא; באנגלית: Rewilding) הוא סוג של שיקום סביבתי-אקולוגי שמטרתו להגדיל את המגוון הביולוגי ולשקם תהליכים טבעיים. הוא שונה מצורות אחרות של שיקום אקולוגי מכיוון שמטרתו העיקרית היא להפחית את ההשפעה האנושית על מערכות אקולוגיות. בעוד שצורות אחרות של שיקום אקולוגי, מדגישות שיקום קבוצות ספציפיות מבחינה גאוגרפית של אינטראקציות ותפקודים אקולוגיים שקיימו מערכות אקולוגיות לפני ההשפעה האנושית, פירוא תומך בהקמת מערכות אקולוגיות חדשות או מתפתחות הכוללות מינים חדשים ואינטראקציות חדשות.

המאפיין המרכזי של פירוא הוא ההתמקדות בהחלפת המעורבות האנושית בתהליכים טבעיים. פירוא מאפשר החזרת קבוצות יונקים גדולות ושלמות, כדי לקדם את שיקום הרשתות של שרשרת המזון. בתהליך זה, נוצר שיקום טבעי על ידי החדרה או החדרה מחדש של יונקים גדולים כדי לקדם מערכות אקולוגיות עמידות, המווסתות את עצמן ומאפשרות קיימות עצמית. היונקים הגדולים יכולים להשפיע על מערכות אקולוגיות על ידי שינוי מסלולים ביו-גיאו-כימיים, מכיוון שיש להם תפקידים אקולוגיים ייחודיים. הם בעלי חשבות בעיצוב המבנה וההרכב של בתי גידול טבעיים.
קיימות מחלוקות בדבר יעילותן ונחיצותן של היוזמות הללו, ועם זאת באו"ם הגדירו זאת כאחד היעדים ההכרחיים לצורך שיקום נרחב של מערכות אקולוגיות, שהארגון שואף לממש עד 2030.

מקור השם
המונח נטבע במקור על ידי חברי ארגון כדור הארץ תחילה!, והופיע לראשונה בדפוס בשנת 1990. הוא קיבל הקשר מדעי במאמר שפורסם בשנת 1998 על ידי הביולוגים סולה ונוס (Michael Soulé and Reed Noss). על פי המאמר, פירוא מבוסס על אזורי ליבה מוגנים גדולים, המקושרים ביניהם במסדרונות אקולוגיים שבהם טורפים גדולים מסדירים את פעילות המערכות האקולוגיות. המסדרונות מאפשרים לטורפים לנוע במרחב לצורך מילוי תפקידם. בתוך אזורי הליבה תתקיים הגבלה מחמירה על פיתוח אנושי, ובמיוחד סלילת כבישים.

פארקים לאומיים ושמורות טבע הם הסוגים הנפוצים ביותר של אזורי ליבה. בספרם Continental Conservation קובעים סולה והביולוג טרבו (John Terbough) שגודלו של המסדרון האקולוגי אינו אחיד ויש להתאים ממדיו ומבנהו למינים השונים המתקיימים בסביבה. כך למשל, מסדרונות צרים וליניאריים עשויים להתאים למינים קטנים יותר, אך במטרה לעודד את תנועתם של טורפים גדולים, יש להפוך את המסדרונות לרחבים מספיק אשר יאפשרו מעבר יומי ועונתי של עדרי הטרף ולהקות הטורפים.

היסטוריה
חידוש הטבע הפראי פותח כשיטה לשימור מערכות אקולוגיות פונקציונליות במטרה להפחית את אובדן המגוון הביולוגי, תוך שילוב מחקרים בנושאי ביו-גאוגרפיה של סביבה אקולוגית ייחודית-אי אקולוגי, ובתפקידם האקולוגי של טורפים גדולים. בשנת 1967, קבעו מקארתור ווילסון בספרם "תאוריית הביו-גאוגרפיה של האיים" (The Theory of Island Biogeography - Robert H. MacArthur and Edward O. Wilson)את חשיבות הגודל והקיטוע של אזורי שימור חיות בר, וקבעו כי מינים ואזורים מוגנים יישארו בסכנה להכחדה אם האוכלוסיות יוותרו קטנות ומבודדות. עם הקמת האגודה לביולוגיה של שימור בשנת 1985, אנשי שימור החלו להתמקד בהפחתת אובדן וקיטוע של בתי גידול.

תומכי היוזמות לחידוש הטבע הפראי הם בעלי הרכב מגוון. יש בהם יחידים, בעלי קרקעות קטנים, ארגונים לא ממשלתיים מקומיים, רשויות מקומיות, ואף ממשלות וארגונים לא ממשלתיים בין-לאומיים. עם זאת, הפופולריות הגוברת של רעיון חידוש הטבע הפראי, מעוררת מחלוקת במיוחד ביחס לפרויקטים גדולים. ביקורת מושמעת הן מצד אקדמאים ואנשי שימור פעילים, והן מצד אנשי ממשל ואנשי עסקים.

עקרונות 
במשך השנים התנהלה פעילות פירוא באזורים גאוגרפים שונים בהיקפים ודרכי יישום שונים ובלתי אחידים. בשנת 2021 פרסם כתב העת Conservation Biology מאמר שכותרתו "עקרונות מנחים להברה מחדש". המאמר נכתב בהשתתפות 33 חוקרים מרחבי העולם במטרה ליצור תיאור מאחד הכולל עשרה עקרונות מנחים לחידוש הטבע הפראי:
 שימוש בחיות הבר כדי לשקם אינטראקציות בשרשרת המזון.
 תכנון נופי, של אזורי ליבה, מסדרונות אקולוגים מקשרים ודו-קיום.
 שיקום תהליכים אקולוגיים, אינטראקציות ותנאים המבוססים על המערכות האקולוגיות הקיימות.
 הכרה כי מערכות אקולוגיות הן דינמיות ומשתנות באופן קבוע.
 התחשבות בהשפעות שינויי האקלים, ובמידת האפשר לשמש ככלי ממתן להשפעות אלה.
 התהליך דורש את קיומה של מעורבות ותמיכה מקומית.
 התהליך מבוסס על מדע, ידע אקולוגי מסורתי וידע מקומי אחר.
 שינוי הטבע הוא תהליך הסתגלותי מתמשך ותלוי בניטור ובמשוב.
 קיים ערך פנימי לכל המינים והמערכות האקולוגיות.
 מתבססת על השקפת עולם המכירה בקיום משותף של בני אדם וטבע.

השפעה על שינויי אקלים 
פירוא יכול להיות בעל השפעות חיוביות על תהליכי שינויי האקלים בדרך טבעית. יצירת מערכות אקולוגיות חדשות ושיקום קיימות באמצעות פירוא יכולים לתרום להפחתה ולהסתגלות לשינויי האקלים באמצעות, בין היתר, מחזור הפחמן, שינוי האלבדו של כדור הארץ, ניהול שיטפונות טבעי, הפחתת הסיכון לשרפת יער, יצירת בתי גידול חדשים, ואפשרות או הקלה על מעבר מינים לבתי גידול חדשים ובטוחים לאקלים, ובכך להגן על המגוון הביולוגי ולשמור על מערכות אקולוגיות מתפקדות ועמידות בפני שינויי האקלים.
בעלי חיים ממלאים תפקידים בעלי חשיבות במערכות אקולוגיות, כגון רעייה, מחזור חומרים מזינים והפצת זרעים, ובכך יכולים להשפיע על כמות הפחמן שקרקעות וצמחים (ימיים ויבשתיים) לוכדים. אוכלי עשב צורכים צמחייה, מטמיעים פחמן בתוך הביומסה שלהם ומשחררים פחמן על ידי נשימה ועשיית צרכים לאחר עיכול. פעילות מסוג זה תורמת להגדלת אחסון הפחמן בעצים ובקרקע. האצת מיחזור חומרי הזנה באמצעות רעייה ושיטוט עשויה להגביר את הפרודוקטיביות של הצמחים המקומיים ובכך לשמור על פרודוקטיביות של כלל המערכת האקולוגית.

בנוסף, ההערכה היא כי רעייה ושיטוט מתחת לעצי היער, מפחיתים את הסיכון לשריפות פרא שהן תורמות משמעותיות לפליטות גזי חממה ועשן שלהן יכול לשנות את האלבדו של כדור הארץ. השפעת הפירוא על האלבדו אינה נובעת רק מהפחתה פוטנציאלית של עשן משריפות יער, אלא גם מהשפעות הרעייה עצמה. על ידי צמצום כיסוי הצמחייה כתוצאה מהשיטוט, אוכלי עשב גדולים חושפים יותר משטח קרקע ובכך מגבירים את אפקט האלבדו, מורידים את טמפרטורות פני השטח המקומית ויוצרים אפקט קירור נטו של פני השטח במהלך האביב והסתיו.
צורות אחרות של שיקום אקולוגי כחלק מתהליך הפירוא יכולות גם הן לסייע בהפחתת שינויי האקלים. כך למשל, ייעור והרטבת שטחי כבול מחדש, יכולים לתרום לקיבוע פחמן, שיכול לאפשר קיזוז פחמן ומסחר בפחמן כדרך להרוויח כסף מפירוא .

סוגים של פירוא
פירוא פסיבי
שיקום תהליכים טבעיים של המערכת האקולוגית באמצעות הפסקה מקסימלית או אפילו מוחלטת של ניהול אנושי ישיר של הנוף.

פירוא אקטיבי
מונח כולל למגוון גישות לניהול פירוא הכרוכות במעורבות אנושית. הן כוללות בין היתר השבת מינים או העברתם, הנדסת בתי גידול טבעיים באמצעות הסרת מבנים מעשה ידי אדם וסילוק מינים פולשים שהוכנסו אליהם .

חידוש שרשרת המזון
חידוש שרשרת המזון היא אסטרטגיית שיקום אקולוגי המתמקדת בשיקום אינטראקציות מורכבות בין טורף על שולט, לאוכלוסיית הטרף באמצעות החדרה מחדש של מינים, במטרה לקדם מערכות אקולוגיות בעלות כושר ויסות עצמי ובעלות מגוון ביולוגי.

ביקורת
התאמה לפעילות כלכלית
הטענה העיקרית המועלית בהקשר של פירוא בהיקפים גדולים הדורשת יצירה של אזורים מוגנים נרחבים שבהם מתקיימת אכיפה קפדנית על פעילות בנייה, סלילה, כרייה וכדומה, עלולה להגביל את יכולתם של אנשים להתפרנס באופן בר קיימא. לעניין זה מושמעת דעה חלופית הטוענת כי הגברת התיירות האקולוגית יכולה לספק תעסוקה.

 זכויות ורווחת בעלי חיים
ביקורת על תהליך הפירוא בהקשר זה טוענת כי פעילות זו עלולה לכלול קונפליקטים בין סיפוק העדפות האדם לבין רווחתם של בעלי חיים שאינם אנושיים. סטנדרטים של פראיות המוטלים על בעלי חיים על ידי בני האדם הם שרירותיים ואינם עולים בקנה אחד עם ההנחה שיש להעניק לחיות בר ריבונות על השטחים שהם מאכלסים ואת הזכות לקבל החלטות על חייהם. על מנת לפתור את הקונפליקט מוצע לאפשר לבעלי החיים לפעול באזור הרלוונטי כרצונם או לקחת אחריות מלאה על הטיפול בבעלי חיים שהוחזרו. טענה נוספת המועלית נגד תהליכי פירוא היא כי הם מגבירים שלא לצורך את סבלם של חיות בר, הם יקרים, ועדיף היה להשקיע את הכספים במקום אחר.

מחיקת היסטוריה סביבתית אנושית
הועלתה הטענה כי תהליך הפירוא כפי שהוא קיים כיום, מוחק ההיסטוריה של הפעילות האנושית ואת המעורבות שלו באדמה, בצמחייה ובבעלי החיים, וכי ניסיון כזה לפיצול בין טבע לתרבות עלול להתברר כלא פרודוקטיבי ואף מזיק. יש ליצור תהליך פירוא אחר שיהיה כוללני יותר כדי להילחם בכך. מנגד יש הטוענים כי העולם האנושי והעולם הלא-אנושי שזורים זה בזה באופן בלתי נפרד.

חקלאות
חלק מהחקלאים מתחו ביקורת על תהליכי פירוא הגורמים לדעתם לנטישת אדמות חקלאיות פוריות וכי חיות טרף המוחזרות לאזורים כאלה מסכנות גם את חיות המשק הרועות בשטחים פתוחים ובכך גורמים לנזק כלכלי ישיר.

פגיעה בשימור
אנשי שימור הביעו דאגה כי שינויים בטבע עלולים לגרום להחלפת ההגנה המסורתית על מינים נדירים בשמורות טבע קטנות, ובכך להוביל לעלייה בפיצול בתי גידול ואובדן מינים. לדבריהם חסרות ראיות ליתרונות של תוכניות פירוא וכי תוכניות כאלה עלולות להוביל בשוגג ל"הכחדת חיות בר", באמצעות הכחדת מינים מקומיים וגלובליים. בנוסף מועלית הטענה כי תוכניות פירוא בהיקף גדול עלולות להסיט מימון מפרויקטים של שימור הנתמכים מדעית יותר, ואובדן מימון עלול להשפיע רבות על הגנת חיות הבר. קיימת גם דאגה בקרב אנשי שימור שאם הרעיון שניתן לשקם אזורי טבע יהפכו פופולריים בקרב הציבור, חברות נפט, יזמי נדל"ן ועסקי חקלאות עשויים לקבל עידוד להגביר את צריכת הקרקע, בטענה שניתן לשקם אותה בהמשך

מפגשים בין בני אדם לחיות בר
הכנסתם מחדש של דובים חומים למחוז טרנטינו באיטליה באמצעות פרויקט Life Ursus במימון האיחוד האירופי הובילה למפגשים מסוכנים בין בני אדם לחיות בר. הפרויקט נחשב למוצלח ואוכלוסיית הדובים התרחבה ליותר מ-100, מה שהוביל לעלייה במפגשים, ששיאו בהתקפה קטלנית על אישה בשנת 2023. תקרית זו עוררה פחד בקרב התושבים ועוררה קריאות לבקרות מחמירות יותר, כולל דילול דובים מסוכנים. מבקרים טוענים שהסכסוך נובע מניהול לקוי, חינוך ציבורי לקוי וחוסר באמצעי מניעה כמו פחי אשפה עמידים לדובים. למרות המאמצים לאזן בין בטיחות האדם לשימור, קהילות מקומיות נותרות מפולגות עמוקות, כאשר רבות דוחפות להגבלות על מספר הדובים ולפעולה נחרצת נגד איומים.

 בעולם 
בכמה מדינות בעולם, בעיקר בארצות אירופה, החל פיילוט של פירוא שבמסגרתו נעשים מאמצים לאושש את בתי הגידול הטבעיים של בעלי חיים וצמחים שנפגעו כתוצאה מהתערבות יד אדם. כמו כן, בוועידת האו"ם לשינוי האקלים שהתקיימה בגלאזגו בנובמבר 2021 הוצע הפירוא כאחד הפתרונות החיוניים להתמודדות עם ההתחממות הגלובלית, בשל ספיחת הפחמן באדמה על ידי יצירת ביצות ועוד.

 בישראל 
בישראל הצטמצם שטח בתי הגידול הטבעיים של בעלי חיים רבים מ-180,000 דונם של בתי גידול לחים, ל-10,000 בלבד. הדבר העמיד שורה של בעלי חיים בסכנת הכחדה מהארץ, וגם צמצם את אפשרויות המנוחה של מיליוני ציפורים שחולפות מדי שנה בארץ בעת הנדידה מאירופה לאפריקה, וגרם להתרכזות של כל אותן מיליוני ציפורים באזור אגמון החולה, דבר שמגביר את הסיכון להתפרצות מחלת שפעת העופות שגובה את חייהן של ציפורים רבות, כפי שקרה בחורף 2021/2022. בעקבות זאת החל בכפר רופין שבעמק בית שאן פיילוט של התפראות בעזרת הסבת בריכות דגים שיובשו, לביצות שמושכות אליהן עשרות מינים של עופות מים ועוד, וזאת על ידי שאיבת מים מנהר הירדן. ביצות אלו אוששו גם מינים של חיות ארצישראליות כמו חתול הביצות, וכן של חיות שמוגדרות בסיכון להכחדה, כמו לוטרות.

לקריאה נוספת
 Pettorelli, Nathalie; Durant, Sarah M; du Toit, Johan T., eds. (2019). "Chapt. 1-3". Rewilding. Ecological Reviews. Cambridge University Press. doi:10.1017/9781108560962. . S2CID 135134123
 Jamieson, Dale (2008). "The Rights of Animals and the Demands of Nature". Environmental Values. 17 (2): 181–200. doi:10.3197/096327108X303846. JSTOR 30302637. S2CID 144642929.
 Moen, Ole Martin (9 May 2016). "The ethics of wild animal suffering". Etikk I Praksis. 10 (1): 91–104. doi:10.5324/eip.v10i1.1972.

 קישורים חיצוניים 



 מעוררים מחדש את עולמנו, באתר exodus travels
 התפראות בארץ ובאירופה, באתר זווית
 פירוא מחדש – Rewilding Israel, הקהילה של תנועת הפירוא בישראל

הערות שוליים

קטגוריה:שמירת טבע
קטגוריה:אקולוגיה
קטגוריה:אקלים