אנטי-נצרות

אַנְטִי נַצְרוּת (נקרא גם: כְּרִיסְטוֹפּוֹבְיָה) היא המונח המודרני לדחייה של הנוצרים, הדת הנוצרית ומנהגיה. במהלך ההיסטוריה, עקב סכסוכים דתיים בין נוצרים ליהודים, התגלו אנטי-נצרות יהודית ואנטי-יהדות/אנטישמיות נוצרית.

 אנטי נצרות בהיסטוריה 
 המאה הראשונה 
אנטי נצרות הופיעה עוד בעידן הקיסרים במאה הראשונה. הצמיחה המתמדת של התנועה הנוצרית נתפסה בחשדנות הן מצד השלטון הרומי והן מצד האנשים ברומא. במהלך המאה השנייה, הנצרות נתפסה כשלילית בשני אופנים: הראשון מקיף את ההאשמה באמונה הנוצרית בהתאם לעקרונות הרומאים בקרב האוכלוסייה- והשני הוא המחלוקת שעוררה הדת באנשים כלפי התקדמות העידן האינטלקטואלי.

 המאה השנייה 
אנטי נצרות הופיעה עוד בברית החדשה, ונראה כי ישו צפה אותה, כפי שדווח על ידי כותבי הבשורה. האנטי נצרות של המאה הראשונה התגלתה לא רק בקרב השלטונות הרומאים, אלא התגלתה גם בקרב יהודים. כיוון שהנצרות הייתה בשלב זה כת שמבוססת על היהדות. פאולוס מטרסוס, שבעצמו רדף נוצרים לפני שהפך לכזה, מדגיש את צליבת ישו כ'אבן נגף' ליהודים, והרעיון שהמשיח נהרג על צלב פגע בכמה מהיהודים שחיכו למשיח מדתם.

 אנטי נצרות בעידן המודרני 
בשנת 2020, ערכה הוועידה האמריקאית לחופש הדת מחקר היכן נוצרים סובלים מאנטי-נצרות ונרדפים. לפי תוצאות המחקר, אנטי נצרות נעשית במיאנמר, סין, אריתריאה, הודו, איראן, ניגריה, קוריאה הצפונית, פקיסטן, רוסיה, ערב הסעודית, סוריה ווייטנאם; בתגובה, ארצות הברית כ"מדינות מדאיגות במיוחד".

ראו גם
 תנאי עומר

 קישורים חיצוניים 

הערות שוליים

*
קטגוריה:אפליה דתית