הרודף הנעלם

הרודף הנעלם (בפולנית: instygator sekretny) היא משרה בקהילות היהודיות בליטא שתפקיד הנושא בה להגן על הקהילה על ידי חיסולים של מלשינים וכל דבר שיכול להזיק לקהילה. פעילות מחזיק המשרה הייתה נסתרת ואף אדם לא ידע מי הוא. בתנועת ההתנגדות לחסידות השתמשו ברודף הנעלם כדי לצמצם את השפעת החסידים.

 היסטוריה 
עדויות לרודף הנעלם נמצאות בשלוש קהילות: וילנה, מינסק וסלונים, כאשר בכל אחת מהם ניתנה פרשנות שונה לתפקיד זה.

מוטי זלקין טען שתפקיד זה היה פעיל גם ב-1836 ואף חוסל אדם אשר עסק במלשינות נגד הקהילה היהודית.

 מינסק 
יאקוב בראפמן בספרו על קהילת מינסק  הדפיס תעודה מב' באייר תקס"א בה מפורטים ההרשאות של הרודף הנעלם. איליה ישראל שרשבסקי תקף את ספרו של בראפמן וטען שהתעודות בספר מזויפות, בין טענותיו על הספר טען שאין כזה מושג רודף נעלם, יצחק לויטץ השיב על דבריו והראה שהרודף היה קיים ומהימנותן של התעודות בספרו של ברפמאן לא מוטל בספק.

ישראל קלויזנר תרגם את התעודות, ויהושע מונדשיין פרסם את ההרשאות בכתב העת כרם חב"ד, בין ההרשאות שניתנו לרודף היו, הוצאת הסרבן מהקהילה, למנוע עלייה לתורה ושאר מצוות, למנוע אפשרות השכרה, למנוע מאשתו ללכת למקוה, להטיל איסור לקנות ממנו מלאכה, להפר תנאים שנעשו איתו, לשכור עדי שקר שעשה עבירות ולהענישו.

 וילנה 
כנראה שכבר בשנת תקכ"ז, במחלוקת הראשונה בין  וילנא לאב"ד ר' שמואל בן אביגדור, הופעל נגדו הרודף הנעלם. הרודף חזר והופעל כשהמחלוקת התעוררה שוב נגד האב"ד וההמון בשנים תקמ"א–תקנ"א. בחוברת "האסיר בנייסוויז'" (נייסוויז' 1789/1790) שכתב ר' שמעון בן וולף, מקורבנות רדיפות הקהל, במטרה לבטל את האוטונומיה היהודית האזרחית, תיאר את פעולת הרודף כ"תביעה חשאית (לבית־הדין הדתי), שבה אסור לשאול אפילו מי הוא התובע".

במות הגאון מווילנא בחול המועד סוכות פסקו כל חגיגות החג, (י"ט בתשרי ה'תקנ"ח) לפי השמועות שנפוצו בין המתנגדים, החסידים לא הפסיקו את חגיגות החג ואף חגגו את מותו של הגר"א, הדבר העלה את זעמם של הליטאים וביום זה התקיימה אספה של עשרה מאנשי הקהילה (רח"ש), והם מינו את הרודף הנעלם למצוא חסידים או אנשים שתמכו וסייעו להם, כשמצא אחד כזה פנה לבית הדין והם קיבלו את דבריו ללא עוררים, על האדם שנתפס היה מוטל חרם והוא הוכרז כגוי לכל דבר, לא ניתן לו מקום מגורים, לא ניתן לו משרה ותפקיד, פיתו נעשה כדין פת עכו"ם, ועוד.

התקנה הוכרזה בהושענא רבא בבית הכנסת בנוכחות כל הקהל, בתקיעות שופר, ובכיבוי נרות.

הרב שניאור זלמן מלאדי השתמש בקיומו של תפקיד זה בכדי לבקר את מתנגדי החסידות. לדבריו, התפקיד לא קיים באף קהילה מלבד בווילנה.

 סלונים 
בסלונים התפקיד היה אחר לגמרי, בקהילה היו מספר מנויים שתפקידם היה לנהל את ענייני הקהילה, בשל החשש למעילות כספיות מינו אדם שהיה תפקידו לפקח על כל המנויים, המינוי לתפקיד נעשה על ידי גורל ורק הזוכה בתפקיד ידע שזכה בתפקיד.

 לקריאה נוספת 
 יהושע מונדשיין, הרודף הנעלם, כרם חב"ד, כרך 4 חלק א, כפר חב"ד תשנ"ב, עמ' 101–102.
 קובי בן שמחון, תולדות הגנגסטר היהודי (ראיון עם מוטי זלקין), הארץ, 23 באוקטובר 2004


 הערות שוליים 

קטגוריה:תארים ותפקידים יהודיים