הבאת הנדרים למקדש ברגל הראשון

הבאת הנדרים למקדש ברגל הראשון היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה יש להביא את הנדרים שאדם נדר למקדש ברגל (חג) הראשון לאחר הנדר.

בנוסף ובמקביל למצווה זו, יש מצוות לא תעשה שלא יאחר בהבאת הקרבן יותר משלושה רגלים לאחר הנדר.

 מקור המצוה 
בחומש דברים נאמר:

חז"ל למדו מהמילים "והבאתם שמה" - שיש חובה להביא את קרבן הנדר ברגל ראשון לאחר שנדר.

בתלמוד נקבע שלא רק קורבנות חייבים להביא ברגל הראשון, אלא גם כסף שאדם התחייב להביא לסדר הבית של בית המקדש, בדרך של נדר, ערכין, חרם או הקדש. כמו כן מצווה להביא אז את הלקט, השכחה והפאה

 טעם המצווה 
בטעם המצוה כתב ספר החינוך שאין ראוי לאדם שיתעצל כשנדר לעשות מצווה, כמו אדם שהתחייב לעשות מעשה במצות מלך בשר ודם. ומכל מקום לא חייבה התורה לעלות מיד מכיוון שכך יקשה על אנשים לנדור ולנדב קורבנות לבית המקדש, אבל ברגל כשכבר עולים צוותה התורה שיקיימו את נדרם.

 דיני המצווה 
במסכת  אמרו חז"ל שאף על פי שעדיין לא מתחייב על "בל תאחר" אם עדיין לא עברו שלושה רגלים (לרוב הדעות), עובר על מצוות עשה של הבאת הנדרים למקדש כבר ברגל הראשון.

 בימינו 
כיום, כשבית המקדש חרב, אסור להקדיש קרבן או כסף לבית המקדש

כתב ספר החינוך שאף מי שהקדיש בימינו - לא עובר על המצווה, כיוון שאינו יכול להביא את ההקדשה.

 ראו גם 
 בל תאחר.
 נדרים ונדבות

 קישורים חיצוניים 
 נדר באתר מכון המקדש.
 בל תאחר באתר מכון המקדש.

 הערות שוליים 

קטגוריה:מצוות עשה