הדיוויזיה ה-298 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-298 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.

 היסטוריה 
ממוזער| ולטר גראסנר, מפקד דיוויזיית הרגלים ה-298 בין ה-6 בפברואר 1940 ל-1 בינואר 1942.
דיוויזיית הרגלים ה-298 הוקמה כחלק מגל הגיוס ה-8 בבסיס הצבאי נויהאמר ב-6 בפברואר 1940. הדיוויזיה שמרכזה בתחילה בברסלאו, הייתה מורכבת משלושה רגימנטים של חיל הרגלים, ה-525, ה-526, וה-527, רגימנט הארטילריה ה-298, וכן יחידות מפקדה, שכללו תצורות תמיכה שונות. הדיוויזיה נבנתה סביב קאדרים בגודל גדוד שסופקו על ידי דיוויזיות הרגלים ה-7, ה-8, ה-28, ה-62, ה-252 וה-253, וכן מגויסים מאזור שלזיה. מפקד הדיוויזיה הראשון היה ולטר גראסנר.

ב-6 בנובמבר 1940 העבירה הדיוויזיה שליש מעוצמתה לדיוויזיית הרגלים ה-335 מגל הגיוס ה-14. הכוחות שהועברו, שכללו את הגדודים הראשונים של כל אחד מגדודי הרגלים, הוחלפו מאוחר יותר במגויסים טריים.

ביוני 1941, דיוויזיית הרגלים ה-298 ראתה את הקרב הראשון שלה בחזית המזרחית.

ב-1 בינואר 1942 מונה ארנולד שלינסקי למפקד הדיוויזיה.

במהלך שנת 1942 פורקו שלושה גדודים (1/525, 2/526, ו-3/527) עקב נפגעים.

בין אוקטובר 1942 לינואר 1943, כשהיא תחת פיקוד הארמייה האיטלקית השמינית, ספגה הדיוויזיה אבדות מוחצות, מה שהפך אותה לבלתי יעילה כיחידה לוחמת.

ב-27 בדצמבר 1942 החליף הרברט מיכאליס את שלינסקי כמפקד הדיוויזיה.

לאחר מכן, הנחיה צבאית מ-30 במרץ 1943 הורתה למזג את שרידי דיוויזיות הרגלים ה-298, ה-385 וה-387 המוכות לדיוויזיית החי"ר ה-387 החדשה. מטה דיוויזיית הרגלים ה-298 הפך למטה דיוויזיית הרגלים ה-389 החדשה. שרידי הדיוויזיה השתתפו בקרבות שונים, עד להשמדת הדיוויזיה במהלך מבצע יאשי-קישינב באוגוסט 1944.

 מפקדים 
 ולטר גראסנר (6 בפברואר 1940–1 בינואר 1942)
 ארנולד שלינסקי (1 בינואר 1942–27 בדצמבר 1942)
 הרברט מיכאליס (27 בדצמבר 1942–30 במרץ 1943)
 פרידריך ובר (20 בנובמבר 1943–10 בינואר 1944)

קישורים חיצוניים
 אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht 

 הערות שוליים 

298