שירה גפשטיין

שירה גפשטיין (נולדה ב-1978) היא אמנית ישראלית, העוסקת בציור, פיסול ומיצבים. יצירתה נעה בין פיגורטיביות לאקספרסיביות, ועוסקת בנושאים חברתיים, פוליטיים, סביבתיים ומשפחתיים.

 ביוגרפיה 
גפשטיין נולדה במושב גת רימון. ב-2004 סיימה את לימודיה במדרשה לאמנות, כולל תעודת הוראה והתמחות באמנות פלסטית. עבודת הגמר שלה נבחרה להצגה במוזיאון ישראל בתערוכה "מיני ישראל" (2006). היא השתתפה בתערוכות רבות בארץ ובחו"ל, תערוכות יחיד וקבוצתיות, ויצירותיה מצויות באוספים ציבוריים ופרטיים.

גפשטיין השתתפה במבחר תערוכות יחידה ובתערוכות קבוצתיות, ביניהן בביאנלה לאמנות ועיצוב, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב, (2020,2023), במשכן לאמנות עין חרוד (2016, 2022), בביאנלה הבינלאומית הים תיכונית הרביעית, חיפה (2020), במוזיאון הנגב, באר שבע (2016), במוזיאון ישראל, ירושלים (2006), במוזיאון תל אביב לאמנות (2011), במוזיאון חיפה (2017), בבית האמנים,ירושלים, (2018),ועוד

גפשטיין היא ממקימי הגלריה השיתופית "בנימין", וכעת חברה בגלריות "מאיה" ו"חנינא" בתל אביב. החל משנת 2020 מופיעה בסל תרבות ארצי, והחל משנת 2024 גם במערכת הגפ"ן של משרד החינוך גפן. גפשטיין מרצה, מפתחת סדנאות- אמן ייחודיות, ומופיעה במפגשים וסדנאות עם תלמידים ברחבי הארץ.

במקביל לעשייה האמנותית, הקימה ומנהלת את "הסטודיו לציור", בית הספר לציור.

בשנת 2021 זכתה גפשטיין בפרס מועצת הפיס לתרבות, חממת פיס לאמנות, משכן לאמנות, עין חרוד, ובשנת 2022 הציגה שם את תערוכת היחיד שלה:"משא: רועה, פרש וכלבה לבנה", באוצרותם של יניב שפירא ואלעד ירון.

2024 זכתה בפרס עידוד היצירה, משרד התרבות.
 יצירתה 
עבודותיה של גפשטיין מאופיינות בדחיסות ורגש עז, ומשלבות ציור פיגורטיבי ולעיתים ריאליסטי עם ג'סטות ציוריות אקספרסיביות. בציוריה יש עושר דימויים והתייחסות לציירים ישראליים ועולמיים מן העבר, בצד ביקורת אירונית כלפי החברה הישראלית.

ביצירותיה היא בוחנת את תפקידיה כאמנית, אם ואישה, תוך שילוב בין נושאים פרטיים לבין התרחשויות קולקטיביות כגון עימותים ביטחוניים ומשברים אקולוגיים. בין הדימויים בציוריה מופיעים דמויות משפחתיות, ילדים, חיילים, גדרות ומטוסים – כל אלו יוצרים סביבה טעונה ונרטיב מתוח.

בסדרת העבודות (2010-2016) "יוחנן ואני", ניכרת השפעה מציוריו של יוחנן סימון, במיוחד הדימוי המשפחתי הקיבוצי, הנבחן אצלה בהקשר ביקורתי מול השבר שהתרחש במבנה המשפחה בקיבוץ.

בתערוכתה: משא: רועה, פרש וכלבה לבנה" במשכן עין חרוד (2022) גפשטיין באה בחשבון עם הקאנון הישראלי.המעשה החתרני שעושה שירה גפשטיין לאמנות המקומית יש בו מחאה מובנית נגד שכחה והשְכחה, כמו גם נגד היררכיה פטרונית ובלתי מוצדקת. ניסיון להתחבר לכרונולוגיה המקולקלת שלנו הוא בהחלט מעשה ראוי לשבח. נכון שגפשטיין עוסקת גם באמנים ישראלים מתקופות מאוחרות יותר, ואף באמנים עכשוויים יותר, אבל הם באים וצומחים כולם מהשנים הראשונות ומהדיסאוריינטציה.קטלוג התערוכה התלת שפתי כולל את כל גופי העבודה של תערוכת היחיד בעין חרוד ומאמרים מאת האמנית, האוצר ד"ר אלעד ירון ומאמר נרחב מאת יאיר גרבוז. הודפס ב-2022.

בפיסול מתמקדת גפשטיין בארעיות וביחסים שבין מבנים לסביבתם. היא משתמשת בחומרים מתכלים כמו ספוג, רשתות קלות ועץ, ויוצרת באמצעותם דימויים של מגדלים, בתים ומודלים אדריכליים. בכך היא מביעה ביקורת על תפיסת הבית והחומר בעולם המודרני. למשל, מגדלי מגורים שיצרה עשויים ספוג, ובכך שואלים על ניגוד בין נראות מונומנטלית לבין שבריריות החומר.

הקשר בין פיסול לציור בולט בעבודותיה, כאשר קווים צורניים של פסלים חודרים לציורים ולהפך. בעבודת הקיר"שער האריות" (ירושלים, 2017) יושמה שפת גריד אדריכלית מתוך הפיסול. ביצירה"תמו פלאייך" (2018), דמות מרכזית מהציור תורגמה לפסל במידות טבעיות(בתערוכה "חג הקורבן").

 תערוכות 
 תערוכות יחיד וזוגיות 

 2024 _ משא: חלק ב' והשקת קטלוג, גלריה חנינא, לווי אוצרותי מרב שין בן אלון.

 2022 – משא, רועה פרש וכלבה לבנה, משכן לאמנות עין חרוד, במסגרת חממת פיס (אוצרים: יניב שפירא ואלעד ירון).
 2021 – אנשים זאבים נשרים ערבה בוכיה וחמור, המעבדה לאמנות (עם שי אזולאי).
 2020 – גלגולת ושאר התרחשויות, גלריה מאיה.
 2019 – לוגאס, תערוכה זוגית, גלריה המעבדה לאמנות (אוצר: שרון תובל).
 2018 – False Flag, גלריה אלפרד (אוצרות: אסד עזי).
 2017 – שער האריות, תערוכה זוגית, ביתא, ירושלים.
 2014 – באר ירוקה, גלריה בנימין.
 2013 – מרחבים חדשים 2, בית מאני (אוצרת: סמדר שפי).
 2011 – אמא! טרקטור!, גלריה Apart.Art, תל אביב (אוצרת: רותם ריטוב).

 תערוכות קבוצתיות נבחרות 

 2025 מזרקה של מזוודות, מוזיאון זומו מתארח בגליל העליון.

 2025 מגרש בייתי, פופ אפ קהילתי רמת אליהו, ראשון לציון.
 2025 הפרשת חלה, גלריה על הצוק, אוצר גיא מורג.
 2024 יומני היקר, גלריה עירונית כפר סבא, אוצרת הגר רבן (קטלוג).
 2024 פגישת גלריה, גלריה חנינא תל אביב, אוצרת הגר רבן.
 2024: אסופה, גלריה על הצוק, אוצר גיא מורג.
 2023 זמן אמת, ציירים מגיבים בזמן אמת, המשרדים של כפר יהושוע, גלריה בית חנקין, אוצרות: אילת הרצוולף, נטע הבר.
 2023: חירות בלתי צפויה, גלריה מודיעין 51, אוצרת ניצה פרי.
 2023 פטריות אחרי שרפה, גלריה זוזו עמק חפר, אוצרת הגר רבן, 2023
 2023 הביאנלה השנייה לאמנות ועיצוב', מוזיאון ארץ ישראל. אוצרים: אנריאטה אליעזר ברונר, ניר הרמט ותומר ספיר(קטלוג).
 2022 הבשלנית הטובה, גלריה זוזו, עמק חפר; אוצרת: רותם ריטוב
 2020–2021 – הביאנלה הבינילאומית הים־תיכונית, חיפה (אוצר: בלו סיימון פיינרו).
 2021 שנות ומשונות, תערוכה וירטואלית, אוצרת: טל דקל.
 2021 חופשה ללא תשלום, גלריה עירונית כפר סבא; אוצרת: הגר רבן
 2020 הגוף כאמנות, בית חולים רפאל; אוצר: שרון תובל (קטלוג)

 2020 – המצור הגדול, גלריה חנינא, אוצרת: הגר רבן.
 2020 –גוף ראשון טבע שני, הביאנלה לאמנות ועיצוב, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב.
 2019 – ציורים גדולים של נשים מודאגות, גלריה חנינא.
 2018-2019 משא בזמן, בית האמנים, ירושלים; אוצרת: איריס מנדל (קטלוג)
 2018 – חג הקורבן, גלריה חנינא.
 2018 _ על שדים ובקבוקים, נעמת תל אביב; אוצרת: נורית טל טנא. (קטלוג)

 2017 _ אמנות מסוכנת, מוזיאון חיפה לאמנות; אוצרת: סבטלנה ריינגולד
 2016 _ מחנה ציור 2016, פעילים ושיחות על אמנות, מוזיאון הנגב לאמנות; אוצר: דוד וקשטיין
 2016 _ אופק חדש לאופקים חדשים, משכן לאמנות, עין חרוד; אוצר: יניב שפירא (קטלוג)

 2014 _ מחנה ציור, תחנה לאמנות עכשווית, רמלה; אוצר: דוד וקשטיין
 2014 _ שותפים, גלריה שלוש, תל אביב; אוצרת: טל אמיתי־לביא
 2014 _ נוף מופרע, גלריה בנימין, תל אביב; אוצר: שחר מרקוס
 2013 _ רישום בטאבו, גלריה בנימין, תל אביב
 2013 _ מחנה ציור, תחנה לאמנות עכשווית, רמלה; אוצר: דוד וקשטיין
 2013 _ איים מלאכותיים, תחנה לאמנות עכשווית, רמלה; אוצר: שחר מרקוס
 2013 _ מה שעתיד לבוא, גלריה בנימין, תל אביב; אוצרת: אתי שוורץ
 2012 _  תום, תחנה לאמנות עכשווית, רמלה; אוצר: שחר מרקוס
 2012 _ חיפה-ירושלים-תל אביב, מוזיאון חיפה לאמנות; אוצרת: רותי דירקטור
 2012 _ סגסוגת, גלריה בנימין, תל אביב; אוצרת: קמה מרקשייד
 2011 _ חיות רעות, גלריה בנימין, תל אביב; אוצר: גלעד מלצר
 2011 _ Re־בולוציה, גלריה בנימין, תל אביב; אוצרת: נועה ססיליה כהן
 2011 _ ארשת פנים, מוזיאון תל אביב לאמנות; אוצרת: שרה ריימן־שור
 2011 _ הגמל המעופף, גלריה בנימין, תל אביב; אוצר: בלו סימיון פיינרו
 2008 _ השטח הגדול, גלריה אגורא, יפו; אוצרת: שרי גולן
 2007 _ הקונגרס 17, תל אביב; אוצרת: שרי גולן
 2007 _ ציורים קטנים של נשים מודאגות, בית קנר, ראשון לציון; אוצרת: רקפת וינר-עומר
 2006 _ ''מיני ישראל,'' מוזיאון ישראל, ירושלים; אוצר: לארי אברמסון (קטלוג)

ממוזער|"התכת מבנים", מתוך הביאנלה השנייה לאמנות ועיצוב, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב, 2023

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:פסלות ישראליות
קטגוריה:אמניות ישראליות
קטגוריה:זוכי פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית