תהילים מ"ד

תהילים מ"ד הוא המזמור ה־44 בספר תהילים ואחד מעשרת המזמורים המיוחסים לבני קורח. קריאת הפרק הומלצה בספרי הסגולות כמצילה מיד אויב.

תוכן המזמור
מזמור מורכב מ-27 פסוקים ומחולק לארבעה חלקים:

א'-ט'
המזמור נפתח בשיבוח המשורר את אלוהים: "בְּאׇזְנֵינוּ שָׁמַעְנוּ אֲבוֹתֵינוּ סִפְּרוּ לָנוּ פֹּעַל פָּעַלְתָּ בִימֵיהֶם בִּימֵי קֶדֶם" (ב'). המשורר מתאר כיצד בעבר אלוהים נלחם והושיעה את ישראל מאויביו, ובשל זאת הודה והילל העם את אלוהים: "כִּי הוֹשַׁעְתָּנוּ מִצָּרֵינוּ וּמְשַׂנְאֵינוּ הֱבִישׁוֹתָ" (ח'), "בֵּאלֹהִים הִלַּלְנוּ כׇל הַיּוֹם וְשִׁמְךָ לְעוֹלָם נוֹדֶה סֶלָה" (ט').

י'-י"ז
לאחר הזכרת העבר, המשורר טוען כי לא כמו בימים הללו, כיום אלוהים לא נלחם עבור העם: "אַף זָנַחְתָּ וַתַּכְלִימֵנוּ וְלֹא תֵצֵא בְּצִבְאוֹתֵינוּ" (י'), "תְּשִׁיבֵנוּ אָחוֹר מִנִּי צָר וּמְשַׂנְאֵינוּ שָׁסוּ לָמוֹ" (י"א), המשורר טוען כי בגלל אלוהים הגיעו התבוסות והמפלות לישראל: "תִּתְּנֵנוּ כְּצֹאן מַאֲכָל וּבַגּוֹיִם זֵרִיתָנוּ" (י"ג), "תִּמְכֹּר עַמְּךָ בְלֹא הוֹן וְלֹא רִבִּיתָ בִּמְחִירֵיהֶם" (י"ג).

י"ח-כ"ג
המשורר מודיע כי למרות הצרות שנגרמו לעם ישראל, הם לא שכחו אותו ואת בריתו: "כׇּל זֹאת בָּאַתְנוּ וְלֹא שְׁכַחֲנוּךָ וְלֹא שִׁקַּרְנוּ בִּבְרִיתֶךָ" (י"ח), ולא יעבדו אל זר: "אִם שָׁכַחְנוּ שֵׁם אֱלֹהֵינוּ וַנִּפְרֹשׂ כַּפֵּינוּ לְאֵל זָר" (כ"א), מכיוון שהם יודעים את גודלו וכוחו של אלוהים: "הֲלֹא אֱלֹהִים יַחֲקׇר זֹאת כִּי הוּא יֹדֵעַ תַּעֲלֻמוֹת לֵב" (כ"ב).

כ"ד-כ"ז
חלקו האחרון של המזמור נפתח בקריאת המשורר לאלוהים שיושיע את ישראל: "עוּרָה לָמָּה תִישַׁן אֲדֹנָי הָקִיצָה אַל תִּזְנַח לָנֶצַח" (כ"ד), "לָמָּה פָנֶיךָ תַסְתִּיר תִּשְׁכַּח עׇנְיֵנוּ וְלַחֲצֵנוּ" (כ"ה), "קוּמָה עֶזְרָתָה לָּנוּ וּפְדֵנוּ לְמַעַן חַסְדֶּךָ" מכיוון ש: "כִּי שָׁחָה לֶעָפָר נַפְשֵׁנוּ דָּבְקָה לָאָרֶץ בִּטְנֵנוּ".

המזמור נחתם בתחינת המשורר לאלוהים: "קוּמָה עֶזְרָתָה לָּנוּ וּפְדֵנוּ לְמַעַן חַסְדֶּךָ".

בתרבות
 הפסוק: "כי שחה לעפר נפשנו, דבקה לארץ בטננו" שזור בשירים נאר אמונה, הן בבקעה שמושרים על-ידי אהרון הלוי (מוטי ויזל) באלבום ועינינו תראינה של יוסי גיל.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

מ"ד