זיזי למברינו

זיזי למברינו (ברומנית: Joanna Marie Valentina "Zizi" Lambrino; 3 באוקטובר 1898 - 27 במרץ 1953) הייתה בתו של גנרל רומני ואשתו הראשונה, של מי שעתיד היה להיות קרול השני, מלך רומניה.

כצאצאית של משפחת אצולה ותיקה, זיזי למברינו הייתה בתם של הגנרל קונסטנטין למברינו ורעייתו אאופרוסינה אלקז. היא נולדה ברומאן, ברומניה. בילדותה נשלחה להתחנך במנזר צרפתי, משם שבה לרומניה ב-1910 והתקבלה היטב בחוגי החברה הגבוהה של בוקרשט. היא דיברה צרפתית ואנגלית, ניגנה בפסנתר וציירה.

בעת הכיבוש הגרמני של בוקרשט, במלחמת העולם הראשונה, למברינו ואימה עברו ליאשי, שם התגוררו בדירה בת שני חדרים. ביאשי, במסיבה שערך השר אלכסנדרו מרגילומן, פגשה למברינו את קרול, מי שהיה יורש העצר של מלך רומניה וקצין בצבא רומניה. השניים התאהבו ויצאו יחד למסיבות ובילויים. קרול התחיל לחפש מוצא לאיסור החוקתי להתחתן עם רומניה וכשלא מצא החליט לעשות מעשה - הוא ביקש את ידה של זיזי למברינו ולאחר שזו נענתה בהתלהבות ערק ממשמרתו הצבאית (היה מפקד הרגימנט השמיני של הציידים ההרריים עם הבסיס בטרגו ניאמץ), כשהוא לבוש במדי קצין רוסי. יחד עם חבר קרוב ועם זיזי, עברו את הגבול לרוסיה, נכנסו לאזור בשליטת האויב האוסטרו-הונגרי, זוהו וקיבלו ליווי של קצין גרמני ולאחר שהגיעו לאודסה שילם קרול 50,000 לאי לכומר מקומי, שחיתן אותו עם זיזי למברינו ביום 31 באוגוסט 1918, בכנסייה פוקרובסקאיה.

עם היוודע דבר החתונה להורי קרול, שלח המלך שליחים, שהחזירו אותם בכוח לרומניה. קרול וחברו נשפטו על עריקה ונידונו ל-75 ימי מעצר באחד המנזרים. זיזי הורחקה מבעלה. הורי קרול הפעילו לחצים לביטול נישואי הצעירים, אך קרול סירב ואף איים לוותר על תוארו כיורש עצר.

הנישואים, שנערכו בניגוד לרצון ההורים, בוטלו בהחלטה משפטית שנויה במחלוקת. קרול נשלח להפרדה למנזר Horaita-Neamt, אך השניים המשיכו להתראות עוד תקופת מה וזיזי נכנסה להריון ממנו. בית המלוכה דאג לזמן מחדש את מריה מרטיני וקרול חידש את הקשר איתה. גם מרטיני נכנסה להריון ואנשי בית המלוכה ארגנו לה נישואים עם מנהל תחנת רכבת, שהסתבך בפלילים.

לזיזי למברינו נולד ילד ב-8 בינואר 1920. הילד קיבל את השם מירצ'אה גרגור קרול למברינו. מירצ'אה לא הוכר כבן משפחת המלוכה הרומנית (אך כן הוכר כחלק מסדר הירושה לכתר הבריטי, בזכות היותו של קרול נינה של המלכה ויקטוריה), ולמברינו נשלחה לצרפת עם קצבה דו שנתית של 110,000 פרנקים. בניי-סיר-סן נקנה עבורה בית. היא חתמה על חוזה עם הבנק המרכזי של רומניה, חוזה בו הובטחה קצבתה וגם נקבעו מצבים עתידיים אפשרים, כמו נישואים לאדם אחר.

לאחר הדחת המלוכה ברומניה נפסקה גם התמיכה בלמברינו ומצבה הכלכלי התדרדר. ב-1953 מתה ובנה פנה לאביו לבקש את מימון הוצאות הקבורה, אך לא נענה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ילידות 1898
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1898
קטגוריה:נפטרות ב-1953
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1953