ירגזי צהוב-לחי

ירגזי צהוב-לחי (שם מדעי: Machlolophus spilonotus) הוא מין ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים. הירגזי צהוב־הלחי הוא עוף קטן, אם כי בינוני ביחס לבני משפחתו. הירגזי חי לרוב בענפים התחתונים של העצים, ונצפה בזוגות וקבוצות קטנות. ירגזי צהוב-לחי מצוי ביערות גשם ויערות ממוזגים בדרום-מזרח אסיה.

 מאפיינים פיזיים 
ממוזער|ירגזי צהוב־לחי בהונג קונג.
ירגזי צהוב-לחי הוא עוף קטן, אם כי בינוני ביחס לבני משפחתו; אורכו 16 ס"מ ומסתו 18–23 גרם. ראשו צבוע בצבעים בוהקים: לחייו, גבותיו ועורפו צהובים, טבעת העין הקטנה ופס העין שחורים, והוא בעל ציצה שחורה וגדולה ששוליה צהובים. פס רחב ושחור עובר בגחון, החל מהסנטר ועד לתת־השת. צידי החזה והבטן צהובים קרוב לראש ודוהים עד לחום-אפרפר באזור תת־השת. הגב מנומר בצבעי שחור וצהוב, הסוככות שחורות עם שני פסי כנף לבנים, והאברות שחורות עם שוליים לבנים. הזנב שחור עם שוליים לבנים. הצעירים דהויים עם חזה בצבע אפור וציצה קטנה. המקור שחור וקצר, כף הרגל אפורה-כחלחלה, וקשתית העין חומה כהה.

השיר הוא סדרה של שלוש הברות החוזרות על עצמן ונשמעות כ-"צ'יו–וי–אי". הקריאות מגוונות, אבל לרוב מורכבות ממספר תווים גבוהים, והברה אחת או שתיים, בצליל נמוך יותר ומזומזם.

 התנהגות 
ממוזער|קן עם ירגזי צהוב־לחי.
הירגזי חי לרוב בענפים התחתונים של העצים, ונצפה בזוגות וקבוצות קטנות. הירגזים חיים בהרים ורמות החל מ–600 מטרים מעל פני הים בעונת הרבייה, ומחוץ לה, החל מ–350 מטרים. ירגזי צהוב-לחי טורף חסרי חוליות קטנים ופגיות, ואוכל גם ניצנים ופירות. מחוץ לעונת הקינון, הם נצפים גם בלהקות מעורבות מינים. עונת הקינון מתחילה בפברואר וממשיכה עד אמצע אוגוסט. הנקבה בונה את הקן בחללי עצים עד 15 מטרים מהקרקע ולעיתים גם בסדקים בקירות. הקן נבנה מטחב, עשב, קליפות עץ, עלים, פרווה, נוצות, ולעיתים גם נשלים. הנקבה מטילה 4–6 ביצים.

 בית גידול ותפוצה 
ממוזער|ציור של זוג ירגזים צהובי־לחי מהמאה ה-19.
ירגזי צהוב-לחי מצוי ביערות גשם ויערות ממוזגים בדרום-מזרח אסיה, בגבהים של 350–3,100 מטרים מעל פני הים. טווח התפוצה (כ–3,880,000 קמ"ר) של מין זה גדול, ולכן המין אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח. גודל האוכלוסייה לא כומת, אך לא סביר שהוא מתקרב לסף סכנת ההכחדה על פי קריטריון גודל האוכלוסייה. מגמת האוכלוסייה חיובית, ועל כן אין ירידה מהירה מספיק כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. נוסף על כך, המין מצוי במספר רב של אזורי שימור. על כן, ירגזי צהוב-לחי מסווג כמין ללא חשש.

 טקסונומיה 
הירגזי צהוב־הלחי תואר לראשונה על ידי שארל לוסיאן בונפרטה בשנת 1850. נחשב בעבר למין בסוג ירגזי, אך מחקר משנת 2013 הראה שהמינים המזרח-אסיתיים בסוג ירגזי יוצרים קלייד עצמאי והמליץ לפצלם לסוג מכלולופוס, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN,ירגזי צהוב-לחי, באתר הרשימה האדומה של IUCN ואיגוד האורניתולוגים הבין-לאומי (IOU, לשעבר IOC). לעומתם, ITIS עדיין מציג את המין בסוג ירגזי.ירגזי צהוב-לחי, באתר ITIS

העץ הפילוגנטי של הסוג מכלולופוס ע"פ יוהנסון ואחרים (2013):

 תת־מינים 
לפי איגוד האורניתולוגים הבינלאומי, לירגזי צהוב־לחי יש ארבעה תת־מינים:
 M. s. spilonotus – בונפרטה, 1850, מצוי מההימלאיה ועד לצפון מיאנמר ודרום מערב סין.
 M. s. subviridis – בליית', 1855, מצוי ממזרח הודו לתאילנד ודרום סין.
 M. s. rex – דוד, 1874, מצוי בהודו-סין ודרום סין.
 M. s. basileus – דלאקור, 1932, מצוי בווייטנאם ולאוס.

 קישורים חיצוניים 

 מפת תחום תפוצה והקלטות של ירגזי צהוב־לחי באתר Xeno-canto

 הערות שוליים 

קטגוריה:ירגזיים
קטגוריה:וייטנאם: עופות
צ
קטגוריה:תאילנד: עופות
קטגוריה:מיאנמר: עופות
קטגוריה:בנגלדש: עופות
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לוסיאן בונפרטה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1850