חיים זונדל מכבי

הרב חיים זונדל מַכָּבּׅי (ה'תרט"ז, 1856, קוברין – א' בניסן ה'תרע"ו, 1916, לונדון) היה דרשן ומטיף ציוני מטעם חובבי ציון, נודע בכינוי "המגיד מקמניץ".

 ביוגרפיה 
רבי חיים זונדל נולד לשמחה בשנת 1856 בעיר קוברין, ובגיל שתים עשרה עבר לבריסק, למד שם בישיבה המקומית והתקרב לרבנים ולמשכילים המקומיים. בהגיעו לגיל שש עשרה נשא לאישה את חיה בלומה בתו של רבי מרדכי בלכר, יהודי בעל השפעה בפרוז'ני, הודות למעמדו של חמיו התקרב לחצר הפריץ המקומי ולמד שפות זרות וספרים חיצוניים. רצונו של חמיו היה שילמד רבנות וישמש כרב באחת העיירות, אך מכיוון שמכבי לא חפץ בכך נפרדו דרכיהם.

מכבי עזב את בית חותנו ועבר לאחד הכפרים ושימש בו כמלמד תינוקות, בכפר התגלגל לידיו ספרו של רבי יהונתן אייבשיץ יערות דבש וממנו נמשך לדרשנות.

 כמגיד 
דרשתו הראשונה של רבי חיים הייתה בעיר פרוז'ני. האגדה מספרת שהדרשה התגלגלה כך: חמיו שהתנגד לרעיון הדרשה אסר עליו לדרוש, ועל כן תלה רבי חיים מודעות בבית הכנסת וכתב שידרוש בשבת מגיד מפורסם, בהגיע שבת ולא היה דרשן דרש במקומו, ומאז התפרסם כדרשן.

לאחר תקופה התקבל למשרת מגיד בקמניץ. על אף ששימש בתפקיד רק שנתיים דבק בו הכינוי "המגיד מקמניץ".

בהיותו בן עשרים וחמש יצא בשליחות חובבי ציון לעבור בערי רוסיה בתור "מטיף לאומי", לפרסם את הרעיון הציוני בקרב העם.

מכבי הקים אגודות של חובבי ציון בנייסוויז', באיוויינייץ, בבוריסוב, בטולוצ'ין, בוילקומיר, בראסיין, ובבריסק.

בהגיעו לנובהרדוק אסר עליו רבי יחיאל מיכל הלוי אפשטיין לדרוש בשל היותו מתנגד לחובבי ציון, לאחר שהקהל איים שישברו את בתי הכנסת בעיר חזר בו בעל הערוך השולחן מאיסורו.

מכבי נודע בסגנונו העוקצני והמשתלח בשל כך עבר רדיפה מצד השלטונות, מצד מתנגדי הציונות, ומצד הציונים החילונים, ועל כן החליט לעבור להתגורר באנגליה ואף קיבל את המלצת הרב שמואל מוהליבר.

דרשותיו נמשכו לעיתים כשש שעות ומעלה.

בשנת 1890 עבר לאנגליה, הרב נפתלי הרמן אדלר סידר לו משרת מגיד בבית כנסת אורח צדקה ובבית כנסת נצח ישראל, לאחר תקופה התפרסם כמגיד ומסר דרשות רבות מטעם ארגונים רבים, בהיותו באנגליה התבטא בחריפות נגד תיאודור הרצל וראה בו ממשיך של שבתי צבי.

מכבי נהג באורח חיים צמחוני כהשקפת חיים, ואף לא נעל נעלי עור בשל כך.

מכבי נפטר בשנת תרע"ו ונקבר בבית קברות בוסטמינסטר, לזכרו הוקמה ספריה לחינוך באוניברסיטת בר-אילן. בנו היה רבי אפרים מאיר מחבר ספר קול אפרים על קהלת. נכדו היה פרופסור חיים מקובי.
ממוזער

 כתביו 
 מ. מנסקי קיבץ מדרשותיו מכתבי יד ומשמועות והדפיסם בספר בשם , בסוף הספר נדפסו אגרות אליו מחובבי ציון.
 אלתר דרויאנוב הדפיס בספרו "כתבים לתולדות חיבת ציון וישוב ארץ ישראל" מספר מכתבים ממנו.

 מספר שמועות ממנו הובאו בספרי רבני דורו:
 בספרו של הרב גדליה סילברסטון, קרבן תודה (עמ' 115).
 בספרו של הרב שלום מהרם, בית שלום (עמ' לו).
 בספרו של הרב אהרון היימן, תולדות תנאים ואמוראים (חלק ג עמ' 1232).
 בספרו של הרב צבי הירש פרבר, שיח צבי (עמ' נב).
הרב יוסף שפוצ'ניק הדפיס ממאמריו במאסף ראשי אלפי ישראל, ב, ב, ב, ב, וב.
בכתב ידו נשארו מכתמים ודרשות. במספר מכתבים חתם בשם "חז"ו בש"ם" המהווים ראשי תיבות של שמו שם אביו ומשפחתו.

 לקריאה נוספת 
 חיים ראובן רבינוביץ, 'המטיפים לציון: ... הרב חיים זונדיל מכבי (המגיד מקמניץ) (תרט"ו-תרע"ו); ..., בתוך: יצחק רפאל, ש. ז. שרגאי (עורכים), הציונות הדתית: עיונים, מאמרים, רשימות, תעודות, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשל"ז, כרך א, עמ' 478–480.

 קישורים חיצוניים 
 עליו 

 תמונת מצבתו בפורום אידישע וועלט פארומס

 ראובן בריינין, פון מיין לעבנס-בוך, ניו יורק 1946.
 ישראל קלוזנר, התנועה לציון ברוסיה, כרך ב' מקטוביץ עד בזל ירושלים תשכ"ה, 289-292.


 בעיתוני התקופה 






 , 
 , 

 הערות שוליים 

קטגוריה:פעילים ציונים ברוסיה
קטגוריה:פעילים ציונים בבריטניה
קטגוריה:רבנים בריטים
קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:צמחונים
קטגוריה:ילידי 1856
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1916