דרב אל-ארבעין

דַרבּ אל-ארבעין (בערבית: درب الأربعين, "דרך הארבעים") היא דרך שיירות היסטורית שחיברה בין דארפור שבסודאן של היום למצרים והייתה אחת הדרכים הראשיות במערכת הדרכים חוצות הסהרה.

ממוזער|240px|פיתולי דרבּ אל-ארבעין במתלול הגובל בשקע ח'ארגה

הנתיב ותולדותיו
נתיב דרבּ אל-ארבעין עקף את עמק הנילוס ממערבו, עבר וקישר בין נאות מדבר. התוואי שלו נמשך בכיוון כללי דרום-מערב–צפון-מזרח, החל בפאשיר בחבל דארפור במערב סודאן וכלה במנפלוט שעל הנילוס במחוז אסיוט במצרים. אורכהּ של הדרך מגיע לכ-1,800 ק"מ.
הדרך הייתה עורק מסחרי ותרבותי בנתיב שהוליך מלב אפריקה, והיא ידועה עוד מתקופת הממלכה הקדומה של מצרים. עבדים שחורים היו המרכיב העיקרי בסחר שעבר בה וכן חפצי מותרות רווחיים, כגון נוצות יענים, שנהב, ניבי היפופוטם, קרני קרנפים, קרשי הובנה, גומי ערביקום וזהב. היבוא ממצרים כלל בין היתר אריגי כותנה ומשי שיובא ממרחקים, להבי חרבות וכלי נשק חם, סבון ונייר ואף אבני חן ותכשיטים.

האירופי הראשון בעידן המודרני שעשה את דרבּ אל-ארבעין למלוא אורכּה היה הנוסע האנגלי ויליאם ג'ורג' בראון שהצטרף ב-1793 לשיירה השנתית בדרכה דרומה, עוכב בדרפור וחזר באותה דרך צפונה מקץ שנתיים. בספרו מ-1799 כתב על מסעו בדרך זו ופירוט את הסחורות שנשאו. השיירה שאליה הצטרף מנתה כ-500 גמלים ועשתה את הדרך מאסיוט לקָצהָ בסודאן במשך 58 ימים. החוקר הבריטי ביל קנדי שו, שעבר בדרך זו בשנות ה-20 של המאה ה-20, עדיין הרבה לצטט מתוך בראון.

שקיעתה של הדרך מסתמנת במאה ה-19 ומיוחסת להפסקת סחר העבדים, להתייבשות מקורות מים וכן לסדר ולביטחון בעמק הנילוס שהקנו הבריטים ובכך ייתרו את דרך המדבר הקשה. בנתיב שמלוקסור בעמק הנילוס לנאת ח'ארגה עוברת מסילת ברזל, ומקטעים גדולים מדרך הגמלים העתיקה סלולים באספלט שמָחָה את עקבותיהם.

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

 קטגוריה:דרכים וכבישים
קטגוריה:סודאן: גאוגרפיה
קטגוריה:מצרים: גאוגרפיה
קטגוריה:דארפור