דולאווירה

דולאווירה (בגוג'ראטית: ધોળાવીરા) הוא אתר ארכאולוגי במחוז , במדינת גוג'ראט בצפון-מערב הודו, הקרוי על שם עיירה השוכנת כקילומטר מדרום לו. העיירה ממוקמת 165 קילומטרים מהעיר . האתר ידוע גם בשם קוטדה טימבה (Kotada timba), וכולל חורבות של תרבות עמק האינדוס (הקרויה גם תרבות האראפה). אתר דולאווירה שוכן על חוג הסרטן. זהו אחד מחמשת האתרים ההאראפיים הגדולים, והאתר הארכאולוגי הבולט ביותר בהודו השייך לתרבות עמק האינדוס. הוא נחשב גם אחת הערים הגדולות ביותר של תקופתו. הוא ממוקם על האי קהדיר בט (Khadir bet) בשמורת חיות הבר של מדבר קוץ' ב (אזור של ביצה מלוחה במדבר טהאר). צורת העיר מרובעת והיא משתרעת על שטח של 470 דונם בין שני נחלים עונתיים, המנסר (Mansar) בצפון והמנהר (Manhar) בדרום. האתר נחשב מיושב החל מ-2650 לפנה"ס, והלך והידרדר לאט לאחר שנת 2100 לפנה"ס, וננטש לזמן קצר ואז יושב מחדש עד שנת 1450 לפנה"ס. אולם מחקרים אחרונים מצביעים על תחילת ההתיישבות בסביבות 3500 לפנה"ס (טרום האראפה) והמשכיות עד שנת 1800 לפני הספירה (תחילת תקופת האראפה העליונה).

האתר התגלה בשנים 1967–1968 על ידי ג'. פ. ג'ושי, מהסקר הארכאולוגי של הודו (בראשי תיבות ASI), והוא החמישי בגודלו מבין שמונה אתרי האראפה הגדולים. הוא נחפר ברציפות מאז 1990 על ידי ה-ASI, שלדבריו "דולאווירה אכן הוסיפה ממדים חדשים לאישיות של תרבות עמק האינדוס". ערי ההאראפה הגדולות האחרות הן: האראפה, מואנג'ודארו, , , , ולותאל.

האתר הוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם "דולאווירה: עיר ההאראפה" ב-27 ביולי 2021.

כרונולוגיה של דולאווירה
שמאל|ממוזער|300px|תוכנית הפריסה של דולאווירה
רווינדרה סינג בישט (Ravindra Singh Bisht), מנהל החפירות בדולאווירה הגדיר את שבעת השלבים הבאים של ההתיישבות באתר.
 שלבים תקופה אירועים שלב I 2650–2550 לפנה"ס האראפה קדום – תקופת מעבר A של האראפה בוגר שלב II 2550–2500 לפנה"ס האראפה קדום – תקופת מעבר B של האראפה בוגר שלב III 2500–2200 לפנה"ס האראפה בוגר A שלב IV 2200–2000 לפנה"ס האראפה בוגר B שלב V 2000–1900 לפנה"ס האראפה בוגר C 1900–1850 לפנה"ס תקופת נטישה שלב VI 1850–1750 לפנה"ס תקופת בתר עירונית A של האראפה 1750–1650 לפנה"ס תקופת נטישה שלב VII 1650–1450 לפנה"ס תקופת בתר עירונית B של האראפה
תיארוכים אחרונים באמצעות פחמן-14 והשוואת סגנונות כלי חרס הראו שיש לכנות את שני השלבים הראשונים תרבות דולאווירה קדם האראפה ויש לתארכם דלהלן: שלב I (בערך 3500-3200 לפנה"ס) ושלב II (בערך 3200-2600 לפנה"ס).

חפירות
החפירות הארכאולוגיות במקום החלו בשנת 1989 על ידי מכון ה-ASI בניהולו של בישט, והיו 13 עונות חפירות בין 1990 ל-2005. החפירות חשפו את התכנון והאדריכלות העירונית, ומספר רב של עתיקות כגון עצמות של בעלי חיים, זהב, כסף, קישוטי טרקוטה, כלי חרס וכלי ארד. הארכאולוגים סבורים שדולאווירה הייתה מרכז מסחר חשוב בין היישובים בדרום גוג'ראט, בסינד ובפנג'אב ובין מערב אסיה.

אדריכלות ותרבות חומרית
על פי ההערכות, העיר דולאווירה קדמה לעיר הנמל לותאל. צורתה מלבנית, והיא משתרעת על פני כ-220 דונם, באורך של 771.1 מטרים וברוחב של 616.85 מטרים. בניגוד לערים אחרות של תרבות ההאראפה, כמו האראפה ומואנג'ודארו, דולאווירה נבנתה על פי תוכנית גאומטרית ברורה, המתחלקת לשלושה אזורים עיקריים: מצודה, העיר התיכונה והעיר התחתית.

המצודה והעיר התיכונה היו מבוצרות וכללו שערים, מבנים, מערכת רחובות, בארות, ושטחים פתוחים נרחבים – כל אחד מהם מופרד בבירור מהאחר. האקרופוליס, שהוא החלק הדרום-מערבי של העיר, נחשב לאזור המבוצר והמורכב ביותר, והיווה את מרכז הכוח המנהלי. המצודה הייתה מוגנת באמצעות סוללות כפולות, ולצידה התגוררו פקידי הממשל הבכירים.

העיר שבתוך תחום הביצורים הכללי התפרסה על פני כ-480 דונם. מעבר לחומותיה נמצאו מבנים נרחבים השייכים ליישוב, אף שהם מחוץ לתחום המבוצר – וכן יישוב נוסף ששכן מחוץ לחומות. אחד ממאפייניה הבולטים של דולאווירה הוא שהמבנים שבה עשויים כולם מאבן, בשונה מאתרי הארהפה אחרים – כולל האראפה ומואנג'ודארו – שנבנו כמעט באופן בלעדי מלבנים.

דולאווירה מוקפת בשני נחלי אכזב: נחל מנסר בצפון ונחל נהר בדרום. בכיכר העיר נמצא שטח מוגבה הקרוי "המצודה", ששימש מרכז סמלי וביטחוני של העיר.

מאגרי מים
שמאל|ממוזער|250px|אחד ממאגרי המים עם מדרגות
בישט, שפרש מתפקידו כמנכ"ל משותף של ASI, אמר: "סוג המערכת היעילה של ההאראפנים מדולאווירה, שפותחה לשימור, איסוף ואגירת מים, מדגים בבהירות את ההנדסה ההידראולית המתקדמת שלהם, בהתחשב במצב הטכנולוגי בתקופת האלף השלישי לפני הספירה". אחד המאפיינים הייחודיים של דולאווירה הוא מערכת שימור המים המתוחכמת של תעלות ומאגרים, המוקדמת ביותר שנמצאה בעולם, בנויה כולה מאבן. בעיר היו מאגרים גדולים מאוד, שלושה מהם פתוחים. הם שימשו לאחסון מים מתוקים שמקורם במי גשמים או לאיגום מים המופנים משני פלגים סמוכים. מערכת זו נוצרה בבירור בתגובה לאקלים המדברי ולתנאי מדבר קוץ', שבו עשויים לחלוף מספר שנים ללא גשמים. נחל עונתי העובר בכיוון צפון-דרום סמוך לאתר נסכר בכמה נקודות לאיסוף מים. בשנת 1998 נתגלה במקום מאגר נוסף.

תושבי דולאווירה יצרו שישה עשר מאגרים או יותר בגודל משתנה במהלך שלב III. חלק מאלה ניצלו את שיפוע הקרקע בתוך היישוב הגדול, הפרש גבהים של 13 מטרים מצפון-מזרח לצפון-מערב. מאגרים אחרים נחפרו, חלקם בתוך הסלע. חפירות אחרונות חשפו שני מאגרים גדולים, אחד ממזרח למצודה ואחד מדרום לה.

המאגרים נחצבו באבן במאונך, ועומקם הוא כ-7 מטרים ואורכם 79 מטרים. הם עוטפים את העיר, בעוד המצודה והמרחצאות ממוקמים במרכז על קרקע מוגבהת. יש גם באר גדולה עם שוקת חצובה המחברת אותה לניקוז שנועד להוביל מים למכל אחסון. במכל הרחצה היו מדרגות היורדות פנימה.

באוקטובר 2014 החלה החפירה במאגר מלבני עם מדרגות שאורכו 73.4 מטרים, רוחבו 29.3 מ' ועומקו 10 מטרים, מה שהופך אותו לגדול פי שלושה מהמרחצאות הגדולות של מואנג'ודארו.

ייצור חותמים
חלק מהחותמים שנמצאו בדולאווירה, השייכים לשלב III, הכילו דמויות של בעלי חיים בלבד, ללא כל סוג של כתב. משערים שסוג חותמים אלו מייצג מוסכמות מוקדמות של ייצור החותמים של האינדוס.

מבנים וחפצים אחרים
על פי ההערכות, מבנה עגול ענק באתר הוא קבר או אנדרטה, אם כי הוא לא הכיל שלדים או שרידים אנושיים אחרים. המבנה מורכב מעשרה קירות לבני בוץ היוצאים מנקודה מרכזית הבנויים בצורת חישורים של גלגל. במעבר השער המזרחי נמצא פסל מאבן חול רכה של זכר עם פאלוס זקוף אך ללא הראש או הרגליים מתחת לקרסול. נמצאו מבני קבורה רבים (אם כי כולם פרט לאחד היו נטולי שלדים), וכן כלי חרס, חותמים מטרקוטה, צמידים, טבעות, חרוזים ותחריטים בדפוס שקוע.

מבנים כדוריים למחצה
שבעה מבנים כדוריים למחצה נמצאו בדולאווירה, מתוכם נחפרו שניים, שנבנו על פני תאים גדולים חצובים בסלע. היו אלה מבני לבני בוץ כדוריים למחצה מוגבהים. אחד המבנים שנחפרו תוכנן בצורה של גלגל עם חישורים. השני תוכנן גם הוא באותו אופן, אך כגלגל ללא חישורים. אף על פי שהכילו כלי קבורה של כלי חרס, לא נמצאו שלדים פרט לקבר אחד, בו נמצאו שלד ומראה נחושת. שרשרת של חרוזי סטיאטיט שהייתה מחוברת לחוט נחושת עם קרסים משני קצותיה, צמיד זהב, חרוזי זהב וחרוזים אחרים נמצאו גם באחד המבנים הכדוריים למחצה. הסקר הארכאולוגי של הודו, שערך את החפירה, סבור כי "מבנים כדוריים למחצה אלה מזכירים סטופות בודהיסטיות מוקדמות".

תגליות
שמאל|ממוזער|250px|השער הצפוני
באתר נמצאו מגוון ממצאים ייחודיים מתרבות האינדוס, ביניהם כלי חרס מצוירים בסגנון שחור על אדום, חותמות מרובעות – חלקן נושאות כתב אינדוס וחלקן נטולות כיתוב, וכן שלט ענק באורך של כשלושה מטרים שעליו חרוטות עשר אותיות מכתב האינדוס.

בין הממצאים הבולטים: פסל אבן של גבר יושב, שהשתמר במצב ירוד, אך דומה בצורתו לפסלים איכותיים שנמצאו בעיר האראפה; קנקנים גדולים מצופי שחור ובעלי בסיס מחודד; פטיש ארד גדול; אזמל רחב; מראת יד מברונזה; חוטי זהב, יתדות זהב וכדורי זהב מנוקבים; צלמיות וצמידים מנחושת; צמידים עשויים קונכיות; פסלי אבן בעלי צורה פאלית; חותמות מרובעות עם כתובות וסמלים; חותם עגול; דמויות של בעלי חיים בעיצוב מקומר; כלי חרס מעוטרים במוטיבים מצוירים; גביעים; צלחות על גבי מעמדים; כדים מחוררים; כוסות טרקוטה במצב שימור טוב; חלקים אדריכליים מאבני נטל; אבני טחינה – ועוד.

בנוסף, התגלו באתר גם משקולות אבן בגדלים ובמשקלים שונים.

הנתיב היבשתי
הועלתה השערה שהייתה קיימת דרך לאורך החוף המקשרת בין לותאל ודולאווירה ל, האתר המערבי ביותר שהתגלה של תרבות עמק האינדוס.

שפה וכתב
בני תרבות ההאראפה דיברו בשפה לא ידועה והכתב שלהם טרם פוענח. משערים כי הוא כלל כ-400 סימנים בסיסיים, עם וריאציות רבות. ייתכן שהסימנים ייצגו הן מילים והן הברות. כיוון הכתיבה היה בדרך כלל מימין לשמאל. רוב הכתובות נמצאות על חותמים (לרוב עשויים אבן) ועל פיסות חימר שעליהן נלחץ החותם כדי להשאיר את רושמו. כתובות מסוימות נמצאות גם על לוחות נחושת, כלי ארד וחפצים קטנים עשויים טרקוטה, אבן ופאינס (חומר קרמי מצופה בזיגוג). ייתכן שהחותמים שימשו במסחר וגם לעבודה ניהולית רשמית. הרבה חומר כתוב התגלה במואנג'ודארו ובאתרים אחרים של תרבות עמק האינדוס.

שלט דולאווירה
מרכז|ממוזער|800px|עשרה דמויות אינדוס מהשער הצפוני של דולאווירה, שזכו לכינוי שלט דולאווירה.
התגלית המשמעותית ביותר בדולאווירה נעשתה באחד החדרים הצדדיים של השער הצפוני של העיר, והיא ידועה בדרך כלל בשם שלט דולאווירה. בני תרבות ההאראפה סידרו וקבעו חלקים מגבס מינרלי ליצירת עשרה סמלים או אותיות גדולות על לוח עץ גדול. בשלב מסוים, הלוח נפל על פניו. העץ נרקב, אך סידור האותיות שרד. האותיות של השלט דומות ללבנים גדולות ששימשו בקירות הסמוכים. גובה כל אות כ-37 סנטימטרים והלוח שעליו נרשמו אותיות היה באורך של כ-3 מטרים. הכתובת היא אחת הארוכות ביותר בכתב האינדוס, כאשר אחת האותיות מופיעה ארבע פעמים, ועובדה זו, וגודלו הרב של השלט ואופיו הציבורי הופכים אותו לראיה מרכזית שהובאו על ידי חוקרים הטוענים כי כתב האינדוס מייצג אוריינות מלאה. באתר התגלה גם שלט עם ארבע אותיות גדולות על אבן חול, הנחשבת לכתובת היחידה על אבן חול מבין כל אחד מאתרי תרבות ההאראפה.

קישורים חיצוניים

 Dholavira: a Harappan City, UNESCO List
Excavations at Dholavira in Archaeological Survey of India website
Dholavira Pictures by Archaeological Survey of India website
Jurassic Park: Forest officials stumble upon priceless discovery near Dholavira; Express news service; 8 Jan 2007; Indian Express Newspaper
ASI’s effort to put Dholavira on World Heritage map hits the roadblock; by Hitarth Pandya; 13 Feb 2009; Indian Express Newspaper
ASI to take up excavation in Kutch's Khirasara; by Prashant Rupera, TNN; 2 November 2009; Times of India

ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מקדשים
קטגוריה:הינדואיזם
קטגוריה:גוג'ראט
קטגוריה:הודו: מבני דת