אנגליקה דומרזה

אַנגֶּליקָה דוֹמרֵזה (בגרמנית: ; נולדה ב-4 באפריל 1941) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון גרמנייה הידועה בעיקר בתפקידה כפאולה בסרט , במאית תיאטרון וזוכת פרס מפעל חיים של מזרח גרמניה.

 ביוגרפיה 
דומרזה נולדה ב-4 באפריל 1941 ובילתה את ילדותה בברלין. היא גודלה על ידי אמה ואביה החורג (את אביה הביולוגי, יהודי ממוצא צרפתי, לא פגשה מעולם) . היא העידה כי ילדותה הייתה מנוכרת, וכי אביה החורג נהג להתעלל בה. בראיונות רבים תיארה את ילדותה כילדות בצל המלחמה, וטוענת שהדבר השפיע עליה רבות.

בגיל 16, הגישה מועמדות ללימודים באקדמיה לקולנוע בפוסטדאם, בנדבורג, אך נדחתה מפאת גילה הצעיר. למרות זאת, המשיכה בשאיפותיה להצליח כשחקנית. לאחר שהתאמנה בהקלדה מהירה, עבדה כקלדנית בחברת יבוא וייצוא מדינתית במזרח גרמניה. ב-1959 נבחרה מתוך 1500 מתמודדות לשחק בסרט של סאלטאן דודו: "בלבול באהבה". הצלחת הסרט היוותה מקפצה לקריירה של שלה. היא התקבלה לאקדמיה לקולנוע, וסיימה את לימודיה בשנת 1961.

עם סיום לימודיה הצטרפה דומרזה רשמית לאנסמבל הברלינר, אחד מהתיאטראות המכובדים בעיר (בו גם פגשה את בעלה השני לעתיד, הילמאר תאטה), והשתתפה במגוון הצגות עד עזיבתה את האנסמבל ב-1966. בשנת 1969 עברה תאונת דרכים קשה והייתה על סף מוות, אך החלימה, ועד 1979 שיחקה בתיאטרון פולקסבינה, בעודה עובדת גם עם רשות השידור המזרח-גרמנית ועם אולפן הקולנוע הממשלתי דפ"א. היא הפכה לפנים מוכרות על מסך הקולנוע המזרח-גרמני, ואף כיכבה בסרט הקאלט "האגדה על פאולה ופאול", סרט רומנטי על פקיד המתאהב בהיפית. בפרמיירת הסרט, עיתונאים ייחסו לה "התנהגות לא מכובדת" לאחר ששאלו אותה שאלות על חייה האישיים. דומרזה, לעומת זאת, טענה כי היא קיבלה יחס מזלזל מהעיתונות מפאת היותה אישה, וכי השחקן שלצידה לא קיבל יחס דומה. בשנים 1971, 1973 ו-1975 הייתה מועמדת לפרס שחקנית הטלוויזיה של השנה, וב-1976 זכתה בפרס הוקרה מטעם מזרח גרמניה על תרומתה לאמנות.

ב-1976 הצטרפה למחאה כנגד שלילת אזרחותו של הזמר והמלחין וולף בירמן. מחאתה נגד המשטר הביאה לפגיעה קשה בקריירה שלה - הפקות רבות בהשתתפותה הוחרמו או נסגרו. לאחר מכן, ב-1980, יצאה את המדינה ועברה למערב גרמניה. אף על פי שנתקלה בקשיים מקצועיים, הצליחה להופיע לבסוף בתיאטראות בערים רבות, כגון המבורג, ברלין ווינה. היא המשיכה לשחק במגוון סרטים והצגות גם לאחר איחוד גרמניה, ביניהן סדרת המשטרה "פאוסט" ב-1996. האחרון בסרטיה, "fly away", יצא בשנת 2012. בסוף שנות ה-1990 כיכבה בטלוויזיה בסדרת משטרה פופולרית.

בשנת 2003, כשהרפרטואר שלה עמד על מעל ל-80 סרטים, פרסמה את הביוגרפיה שלה - "אני תופסת את עצמי" (ich fang mich selber ein) - בו כתבה על חווייתיה כאמנית ואזרחית במערכות משטר שונות, ועל ילדותה בצל מלחמת העולם השנייה. היא אף עבדה כבמאית תיאטרון. ב-2008 זכתה בפרס מפעל החיים של אגודת הקולנוע הגרמנית ונחתם על שמה כוכב בשדרת הכוכבים בברלין.

 חיים אישיים 
דומרוסה חיה בזוגיות עם ייז'י ורשטיאלה מ-1966 ואף נישאה לו, אך הזוג התגרש בשנת 1975. שניהם היו אלכוהוליסטים, דבר שהוביל לפרידתם. לאחר מכן, נישאה לשחקן הגרמני הילמאר תאטה, ששיחק לצידה באנסמבל הברלינר ועזר לה להחלים מהתמכרותה למשקאות ב-1976. השניים נשארו ביחד עד למותו של תאטה בשנת 2016.

היא תיארה בראיונות רבים כיצד הזוגיות תרמה לפעילותה על הבמה ועל המסך, ותיארה את הזוגיות כמעין "ברית". השניים רצו ילד במשך שנים רבות, ובשנות השלושים המאוחרות שלה היא אף נכנסה להריון, אך חוותה הפלה. בשנת 2006 התאשפזה לאחר שחוותה נפילת מתח והתעלפה בביתה שבברלין, וב-2009 התאשפזה במוסד פסיכיאטרי לתקופה קצרה, לאחר שהתמכרה לכדורי שינה (לטענתה היו לה בעיות שינה מילדות בשל המלחמה).

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:שחקניות גרמניות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה גרמניות
קטגוריה:תיאטרון גרמני
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1941