המלחמה האנגלו-בורמזית השנייה

המלחמה האנגלו-בורמזית השניה פרצה ב-5 באפריל 1852 והסתיימה ב-20 בינואר 1853. המלחמה התחוללה בדרום בורמה ובסיומה סיפחו הבריטים שטחים נרחבים באזור זה. 

 רקע 
במהלך המאה ה-19 חיזקה בריטניה את שליטתה באזורים שונים ברחבי הגלובוס כשאחד האזורים החשובים ביותר היה הודו שם שימשה חברת הודו המזרחית הבריטית כזרוע השלטונית של בריטניה. במהלך הרחבת גבולות האימפריה החל סכסוך על שליטה על שטחים בין בריטניה לבורמה.

ב-5 במרץ 1824 פרצה המלחמה האנגלו-בורמזית הראשונה שעילתה היה מאבק על שטחים בצפון מזרח הודו. היתרון המהותי של בריטניה בים אפשר לה לנצח במערכה זו שהסתיימה ב-24 בפברואר 1826 בחתימת "אמנת יאנדבו" .

ב-1852 נשלח קצין צי בריטי בשם ג'ורג' למברט  לבורמה, בהזמנתו של המושל הכללי של הודו הלורד דלהאוזי . מטרתה של השליחות הייתה לבחון צדדים מסוימים ב"אמנת יאנדבו".

מהלך זה של הבריטים גרם להתנגדות בורמזית ולסילוקו של המושל הבריטי מבורמה דבר שהיווה עילה להכרזת מלחמה מצד הבריטים.

 מהלך המלחמה 
בהמשך להכרזת המלחמה יצא למברט בראש צי בריטי לכוון חופי בורמה וב-5 באפריל 1852 תקף וכבש את נמל מארטאבאן  (כ-200 ק"מ ממזרח ליאנגון). משם המשיך הצי במעלה נהר יאנגון וב-12 באפריל כבש את יאנגון כשיומיים אחר כך נכבשה פגודת השמש . במהלך הימים הבאים המשיכו הבריטים להרחיב את שליטתם בחלקה התחתון של בורמה כשהם כובשים ערים מרכזיות כמו באסאין  (שממערב ליאנגון) ובאגו  (שמצפון מזרח ליאנגון).

עם תחילת עונת הגשמים נעצרה ההתקדמות הצבאית. בדיונים שנערכו הן על ידי הדירקטוריון של חברת הודו המזרחית הבריטית והן על ידי ממשלת בריטניה הוחלט לספח את האזורים שנכבשו ונדונו החלופות להמשך המערכה.

ביולי-אוגוסט 1852 ביקר במקום המושל הכללי של הודו הלורד דלהאוזי  שהגיע למסקנה שהחלופה של כיבוש בירת בורמה אווה  משמעותו סיפוח כולל של בורמה דבר שאינו מעשי מבחינה צבאית וכלכלית. דלהאוזי אימץ, למעשה, את החלטת ממשלת בריטניה והורה למפקד חיל המשלוח הבריטי בבורמה, מייג'ור גנרל הנרי גודווין , להשלים את כיבוש דרום בורמה. תהליך זה הושלם בינואר 1853.

 תוצאות המלחמה 
ב-20 בינואר 1853 פורסמה הצהרת הסיפוח של דרום בורמה שנחתמה גם על ידי הבורמזים.

בעקבות כניעה זו החל בבורמה מרד כנגד המלך בעיר אמרפורה  שבקרבת מנדליי. בעקבות מרד זה הוחלף המלך פאגאן מין  באחיו החורג מינדון מין . מלך זה שלח שליחים דרומה כדי לדון עם הבריטים על הסכם שלום אך אלו גילו שהבריטים התקדמו צפונה עד למרחק כ-80 ק"מ מהבירה, השתלטו על אזורים עשירים בעצי טיק ו"קבעו עובדות בשטח".

השתלטות זו מעולם לא נחתמה בהסכם ועל אף חידוש המסחר בין בריטניה ובורמה הבורמזים לא קיבלו את המצב.

 הביקורת על המלחמה 
פתיחת המלחמה לוותה בביקורת מצד חבר הפרלמנט הבריטי ריצ'רד קובדן. קובדן תקף את המושל דלהאוזי ואת העילות לפרוץ המלחמה וכינה את שליחותו של למברט כ"דיפלומטיית ספינת תותחים"  דהיינו שמינוי קצין הצי כשליח דיפלומטי היה רק מסווה לתוכנית לתקוף מדינה החלשה בהרבה מבריטניה.

את רעיונותיו וביקורתו קיבץ קובדן בספר בשם "איך המלחמות החלו בהודו:ראשיתה של המלחמה הבורמזית" (How Wars are got up in India: The Origins of the Burmese War)

 ראו גם 
 יחסי הממלכה המאוחדת–מיאנמר

 לקריאה נוספת 
Hall, D.G.E. (1960). Burma. 3rd ed. London: Hutchinson University Library.
Htin Aung, Maung (1967). A History of Burma. New York: Columbia University Press.
Myint-U, Thant (2006). The River of Lost Footsteps: Histories of Burma. New York: Farrar, Straus and Giroux.
Cox, Hiram (1821). Journal of a Residence in the Burmhan Empire and More Particularly at the Court of Amarapoorah. London: John Warren. Retrieved 29 October 2019.
 Charney, Michael W. Powerful Learning: Buddhist Literati and the Throne in Burma's Last Dynasty, 1752–1885. Ann Arbor: University of Michigan. 2006.
 Stephen Luscombe (photos) Burma: The Second War
 George Dibley The Burma War of 1851

 קישורים חיצוניים 

 פירוט "אמנת יאנבו", באתר projectsouthasia.sdstate.edu
 ההיסטוריה של מלחמות בורמה, באתר mission.itu.ch
 המלחמה האנגלו-בורמזית השנייה, באתר vms.org.uk
 המלחמות האנגלו-בורמזיות, באתר "בריטניקה"







 הערות שוליים 

קטגוריה:מיאנמר: היסטוריה
קטגוריה:התנגדות לאימפריה הבריטית