אאוריך

אָאוּרִיך (בגרמנית: , בסאטרלנדית פריזית: Aurk, בפריזית מערבית: Auwerk, בפריזית מזרחית סקסונית תחתונה: Auerk) היא עיר באזור פריזיה המזרחית שבסקסוניה התחתונה, גרמניה. היא בירת מחוז אאוריך  והיא העיר השנייה בגודלה במזרח פריזיה, הן באוכלוסייה, אחרי אמדן והן בשטח, אחרי ויטמונד .

 היסטוריה 
אאוריך מוזכרת במסמכים היסטוריים מהמאה ה-13, בשם היישוב Aurechove המוזכר בשפה הפריזית, במסמך שנקרא Brokmerbrief משנת 1276. קיימות השערות שונות בנוגע לפרשנות שם העיר. ייתכן שהוא מתייחס לאדם (Affo, שם פרטי במזרח פריזיה) ולרכוש שלו (רייך) או שהוא מתייחס למפעלי מים בשפלה העשירה במים של נהר Aa (או Ehe), שעל גדותיו נבנתה העיר; בימי הביניים שם העיר נהגה בצורות שונות כגון: Aurichove, Aurike, Aurikehove, Auerk, Auryke, Auwerckhove, Auwerick, Auwerck, Auwreke, Awerck, Awreke, Awrik, Auwerich ו-Aurickeshove.

בשנת 1517 החל הרוזן אדזארד מבית קירקסנה לבנות את העיר מחדש לאחר שהנהרסה בקרב. בשנת 1539 התאחדו בעלי הקרקעות בסביבות אאוריך, דבר שהפך אותה לבירת המחוז, ומאוחר יותר, לבירת פריזיה המזרחית, ומקום מושבם של בעלי הקרקעות. בשנת 1744 הפכה לבירת ממלכת פרוסיה. לאחר שהצבא הפרוסי הובס בקרב ג'נה בשנת 1807, הפכה אאוריך לחלק מממלכת הולנד בשנת 1808. בשנת 1810 העיר סופחה לממלכת הולנד על ידי צרפת והפכה לבירת המחוז הצרפתי אמס-המזרחית  של האימפריה הצרפתית הראשונה. לאחר שנפוליאון בונפרטה הובס בשנת 1814, עברה העיר לממלכת הנובר בשנת 1815, ולאחר מכן בשנת 1866 סופחה לפרוסיה והייתה חלק ממחוז הנובר.

מ־21 באוקטובר 1944, עד 23 בדצמבר 1944, היה בעיר מחנה ריכוז נאצי. המחנה היה מחנה משנה של מחנה הריכוז נוינגאם.The camp is listed as No. 51 Aurich, Kreis Aurich in the official German list. במשך החודשיים בו התקיים המחנה מתו בו 188 אסירים.

לאחר מלחמת העולם השנייה, אאוריך הפכה לחלק ממדינת סקסוניה התחתונה.

 יהדות אאוריך 
ממוזער|שמאל|300 פיקסלים|בית הקברות היהודי באאורך ששרד את השואה
ממוזער|שמאל|300 פיקסלים|תעודת לידה של לוי דניאל, בן של מעפילי האקסודוס שהיו במחנה המעצר בעיר אמדן, נולד בבית היולדות בכפר זנדהורסט ובתעודת הלידה שלו נרשם שהוא נולד באאוריך
הקהילה היהודית באאוריך התקיימה במשך כ־300 שנה החל משנת 1657 ועד 1 במרץ 1940. תושבים יהודים הוזכרו לראשונה בשנת 1635. הקהילה היהודית הייתה השנייה בגודלה במזרח פריזיה לאחר קהילת יהודי אמדן. השיעור הגבוה ביותר של יהודים מכלל אוכלוסיית העיר היה בשנת 1925 עם 7.4 אחוזים מסך הכל האוכלוסייה. במספרים מוחלטים השיא של אזרחים יהודים באאוריך היה בשנת 1885 עם 406 יהודים.

לאחר עליית היטלר לשלטון בשנת 1933, יהודים רבים היגרו מהעיר. בית הכנסת של הקהילה היהודית, שנבנה בשנת 1810, נהרס בליל הבדולח ב־9 בנובמבר 1938. ההערכה היא כי 200 מתוך 400 יהודי אאוריך נספו בשואה, הניצולים התפזרו בכל רחבי העולם ואף אחד מתושבי אאוריך לא שב לעיר לאחר השואה. עם זאת, אשה נוצרייה מאאוריך בשם ואן לסן נישאה לרופא יהודי מברמן והתגיירה בטרם החתונה. לאחר החתונה היא התגוררה בברמן. היא נפטרה בשנת 1998 ונקברה בבית הקברות היהודי באאוריך.

באוקטובר 1947, מעפילי אוניית המעפילים אקסודוס הובאו ממחנות המעצר פפנדורף ואם שטאו שבצפון גרמניה ליד ליבק, למחנות המעצר שליד הערים וילהלמסהאפן ואמדן שבמזרח פריזיה. בעיר אמדן באותם ימים לא היה בית יולדות ועל כן היולדות ממחנה המעצר נשלחו לבית היולדות שהיה בכפר זנדהורסט שנמצא במחוז אאוריך מדרום למרכז העיר. כל הילודים קבלו תעודות לידה המציינות שמקום לידתם בעיר אאוריך.

הקהילה היהודית מונצחת בעיר על ידי:
 אבן זיכרון המוצבת במקום בו עמד בית הכנסת,
 לוח זיכרון לזכר בית הספר היהודי לשעבר מוצב בבית ההתאחדות הרפואית שברחוב Kirchstrasse,
 שלט זיכרון באולם השוורים באאוריך, שאליו נאספו יהודי העיר בליל הבדולח בשנת 1938.
 בנוסף, בית הקברות היהודי ברחוב Emder Strasse שרד את השואה ונשמר.
 רחוב בעיר נקרא על שם מנהיג הקהילה היהודי האחרון, אברהם וולף.
+התפלגות יהודי אאוריך בין השנים 1635 ועד 1939163516571690173617531782180618241849186718851925193619392
משפחות3
משפחות5
משפחות14
משפחות99114173219330347406398362155

 גאוגרפיה 
אאוריך ממוקמת באמצע חצי האי של מזרח פריזיה ושטחה 197.25 קילומטרים רבועים. אזור השיפוט של אאוריך משתרע הרבה מעבר לשטח האורבני של העיר. כמקום קניות, אוריך מושכת אליה קונים הרבה מעבר לתושבי העיר והקהילות הסמוכות לה. בשל מיקומה המרכזי במזרח פריזיה.

כשאאוריך במרכז חצי האי של מזרח פריזיה להלן הערים הסובבות אותה במרחק שבין 30 דקות ועד שעה ממנה עם כיוון השעון:

מדרום: לייר, מדרום מערב: אמדן, מצפון מערב: נורדן, מצפון מזרח: ויטמונד ויבר, ממזרח: וילהלמסהאפן.

מרכז מזרח-פריזיה היה בעבר מכוסה יותר באדמות בור וביצות ממה שמראות המפות נכון לשנת 2020. בשולי הביצות עובר רכס גבעות החול המזרחי-פריזי. עליו נבנו הערים של סקסוניה התחתונה כולל אאוריך. גובה רכס החול נע בין שלושה עד תשעה מטרים מעל פני הים. שלושה רבעים משטחי הבור משמשים לחקלאות. עשירית משטח השיפוט של אאוריך הוא יער צפוף. מה שהופך אותה לעיר המזרח-פריזאית עם שיעור היער השלישי בגודלו.

 אקלים 
האזור העירוני נמצא בעיקר בהשפעה הישירה של הים הצפוני. בקיץ הטמפרטורות בשעות היום נמוכות יותר מאשר בפנים היבשת, ובחורף הן לרוב גבוהות יותר מאשר בפנים היבשת. האקלים מאופיין בדרך כלל כאזור של הרוח המערבית של מרכז אירופה.

על פי סיווג האקלים של קופן, אאוריך נמצא באזור אקלים Cfb.

הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 8.5 °C. החודש החם ביותר הוא יולי עם טמפרטורה חודשית ממוצעת של 16 °C. החודש הקר ביותר הוא ינואר עם טמפרטורה ממוצעת של 1.0 °C.

כמות המשקעים במשך השנה באאוריך היא מעט פחות מ־830 מילימטרים. החודש הגשום ביותר הוא נובמבר עם 84.4 מילימטרים גשם,

באאוריך, השמש זורחת 1,455 שעות בשנה, מה שמביא לממוצע של 121 שעות בחודש. הסיכוי הגדול ביותר לחוות קרינת שמש הוא בחודש מאי. בחודש זה יש בממוצע 205 שעות שמש. ההפך בדצמבר: ואז השמש נצפית מעבר למעטה העננים רק 29 שעות בממוצע.

הערכים המתוארים למעלה ובטבלה בהמשך, מתייחסים לממוצע בשנים 1961 עד 1990.

 אוכלוסייה 
אוכלוסיית העיר אאוריך מונה 42,268 תושבים, נכון לינואר 2021. בריחתם וגירושם של גרמנים ממרכז ומזרח אירופה בין השנים 1945–1950 הביאו לדחיפה משמעותית בגידול האוכלוסייה בעיר, כאשר פליטים רבים הובאו מהאזורים המזרחיים של הרייך הגרמני למזרח פריזיה. אוכלוסיית אאוריך בשנת 1945 עם סיום מלחמת העולם השנייה הייתה גבוהה כמעט ב־50 אחוזים מאשר בתחילת המלחמה בשנת 1939. דחיפה שנייה בהתפתחות האוכלוסייה נבעה מהתאגדותן של קהילות קטנות וכפרים רבים בסביבה העיר במהלך הרפורמה האזורית שנעשתה בסקסוניה התחתונה, תחת עיריית אאוריך.

מאז סוף שנות התשעים של המאה העשרים האוכלוסייה של אאוריך נותרה קבועה למדי ועמדה על קצת יותר מ־40,000 תושבים. אחוז הלידות השלילי מאז תחילת המאה ה-21, מתקזז על ידי הגירה חיובית לעיר. גמלאים רבים מאזורים אחרים בגרמניה מהגרים לעיר מתוך רצון לבלות את שנות הפנסיה שלהם במזרח פריזיה. הגירה זו ממלאת תפקיד חשוב בשמירה על כמות האוכלוסייה בעיר.

בין השנים 2011 ועד 2020 קצב גידול האוכלוסייה בעיר, גדל בקצב 0.39% בשנה.

להלן התפלגות/גידול האוכלוסייה בין השנים 1804 ועד 2021
 שנה אוכלוסייהBis 1939: Herbert Obenaus (Hrsg.): Historisches Handbuch der Jüdischen Gemeinden in Niedersachsen und Bremen. Wallstein, Göttingen 2005, , S. 126 1804  2.128 1821  3.163 1861  4.712 1864  4.608 1867  4.919 1871  4.264 1885  5.395 1895  5.899 שנה  אוכלוסייה 1905  6.141 1925  6.136 1933  6.558 1939  6.874 1945  10.350 1961  12.982 1970  11.944 1991  37.187 שנה  אוכלוסייה2010: "Statistisches Bundesamt" 2001  40.362 2010  40.572 2011  40.606 2012  40.604 2016  41.793 2017  41.854 2019  42.040 2021  42,268

 חינוך 
במערכת החינוך באאוריך ישנם 12 לבתי הספר היסודיים, בתי הספר התיכוניים, בתי הספר המקצועיים (BBS), בתי ספר לצרכים מיוחדים (בחסות המחוז), שני בתי ספר מקיפים ובית ספר ליערנות.

הביקוש להתקבל למערכת החינוך באאוריך עולה על ההיצע: בשנת הלימודים 2007/08 לא ניתן היה לקבל 70 תלמידים שהיו מעוניינים ללמוד בעיר. בסביבות 2,000 תלמידים לומדים באקדמיה אולריציאנום Ulricianum, דבר שהופך אותה לאחת החזקות בסקסוניה התחתונה.

באאוריך יש גם מרכז לחינוך מבוגרים מחוזי, בית ספר לאמנות בית ספר למוסיקה (אחד משני בתי ספר למוזיקה במחוז אאוריך). בעיר נמצאת ספרייה ציבורית, שממוקמת בחדריו ההיסטוריים של בנק אוסטפריזישה שפארקאסה  מאז שנת 1999 ואשר יש בה כמות של 34,000 כרכים.

 כלכלה ותשתיות 
 מפעלי תעשייה ומסחר 
אאוריך היוותה ומהווה "מאגר העובדים של פריזיה המזרחית" במשך מאות שנים, עם מספר עובדים בן ארבע ספרות. המגזר הציבורי הוא המעסיק החשוב ביותר. באאוריך התעשייה התפתחה לגורם כלכלי משמעותי לאחר מלחמת העולם השנייה.

באאוריך נמצא המטה ומפעל הייצור של הקונצרן יצרן טורבינות הרוח Enercon  האירופי, קונצרן זה משלם לעיר מיסים עירוניים בסכום של מיליוני מארקים גרמנים דו-ספרתיים במשך שנים מדי שנה. יצרן טורבינות הרוח ממוצב בשוק העולמי במקום החמישי. נתח השוק העולמי של המפעל עמד בשנת 2014 על 7.3% והוא העסיק כ־850 עובדים, החיים באאוריך ובסביבתה, נכון לשנת 2020 המפעל העסיק יותר מ־2,800 מתושבי העיר והוא גם המעסיק הגדול ביותר בעיר.

אאוריך היא אפוא אחת מ־36 ערים שנקראות "ערי שפע" בסקסוניה התחתונה, שכוחן הכלכלי עולה על הצרכים השוטפים שלהן על פי החוק הגרמני. ערים אלה אינן מקבלות הקצאות מהמדינה, אלא נאלצות להעביר חלק מהמיסים שהן גובות כתרומה להשוואת האיזון הכלכלי של מדינה.

לצד קונצרן Enercon נמצאים מפעלים של קונצרנים בינלאומיים נוספים כגון:
 קונצרן WIMA  המעסיק 110 עובדים בייצוא קבלים חשמלים ואלקטרונים.
 חברת Rolf Janssen להנדסת חשמל המעסיקה 400 עובדים. מתמחה בתכנון תחנות כוח חשמליות ובחשמל אניות.Ostfriesischer Kurier, October 20, 2007, p. 47
 בתחום תעשיית המזון חברת Molkerei Rücker GmbH וחברת Auricher Süßmost המתמחה בייצור מיצים מתפוחי עץ הגדלים בשטחים שמסביב לעיר ובמחוז אאוריך. החברה מסוגלת לקלוט מדי יום כ־150 טון פרי.
 בעיר יש 120,000 מטרים מרובעים של שטחי מסחר וחנויות שהכניסו לעיר ממיסים למעלה מ־325 מיליון יורו בשנת 2007.Ostfriesischer Kurier, February 13, 2008, p. 12

 תיירות 
לעיר יש מקור הכנסה נוסף המגיע מתחום התיירות. העיר וסביבותיה מאפשרים אטרקציות תיירותיות רבות כגון שייט באגמים, בריכות שחיה ומתקני ספורט. בשנת 2010 היו בעיר למעלה מ־200,000 לינות תיירים בנוסף למאות אלפי תיירים ששהו בעיר מבלי ללון בה.

 תחבורה 
בסביבות אאוריך עוברים 2 כבישים פדרליים. הכביש הפדרלי מספר 210 הנמשך ממערב למזרח, המחבר בין הנמלים בעיר אמדן ובעיר ווילהלמסהאפן. בנוסף הכביש הפדרלי מספר 72 הנמשך מדרום לצפון. העיר עצמה עדין לא חוברה לכבישים אלה, עובדה הגורמת לעומס תחבורתי בתוך העיר כתוצאה מתנועת משאיות כבדות המגיעות לאזורי התעשייה הגדולים של העיר. בשנת 2005 עברו בעיר 26,300 כלי רכב ביום ומתוכם 1,400 משאיות.

נכון לשנת 2021 אין באאורך תחנת רכבת נוסעים. תחנות הרכבת לנוסעים הקרובות ביותר לעיר נמצאות בעיר אמדן ובעיר Marienhafe, אף על פי שכבר משנת 1883 עוברות דרך העיר רכבות משא. אאוריך היא העיר השלישי הגדולה בגרמניה שאין בה תחנת רכבת לנוסעים. תחנת הרכבת לרכבות משא נחנכה בעיר רק בשנת 2008 וזאת בלחץ התושבים על מנת להקל את עומסי התנועה בעיר, שנגרמו מתנועת המשאיות הרבות שעברו לאזורי התעשייה.

 תחבורה ציבורית 
קווי אוטובוס אזוריים פועלים מאאוריך לכל הערים השכנות כגון אמדן, נורדן, ליר ווילהלמסהאפן (דרך ויטמונד וייבר). לקווי האוטובוסים ישנה חשיבות מיוחדת כי הם מובילים לערים השכנות במקום רכבות הנוסעים החסרות וגם לקהילות הכפריות שמסביב. אין קווי אוטובוס עירוניים בתוך אאוריך. תנועת האוטובוסים נעשית בכביש מעגלי סביב העיר. בתוך העיר הנסיעה באמצעות מיניבוסים או מוניות.

 תעלות מים 
תעלת המים Ems-Jade Canal נמשכת לאורך 72.3 קילומטרים. היא נחפרה בין השנים 1880–1888 ומחברת בין אאוריך לאמדן. נכון לשנת 2021 היא משמשת לשייט בילוי ופנאי. כדי להפוך אותה לאפקטיבית יותר קיימת תוכנית להאריך ולהרחיב אותה עד ווילהלמסהאפן.

 שדות תעופה 
קיימים באזור מנחתי דשא קטנים למטוסים קלים בלבד. שדה התעופה הבינלאומי הקרוב ביותר לאאוריך נמצא בברמן.

 המועצה העירונית 
במועצה העירונית מכהנים 40 חברים. זו כמות חברי המועצה העירונית המכהנים בערים בסדר גודל של 50,00-40,00 תושבים על פי החוק הגרמני. בבחירות שהתקיימו בספטמבר 2021 התוצאות היו כלהלן:
 SPD : 13 מושבים
 CDU : 9 מושבים
 AWG 4 מושבים
 Gemeinsam für Aurich (GfA), 4 מושבים
 ברית 90/הירוקים 5 מושבים
 2 המושבים השמאליים
 Grün-Alternative Politik (GAP) (פוליטיקה חלופית ירוקה) 2 מנדטים
 FDP, מושב אחד

 סמל העיר 

הסמל של אאוריך מצויר על בסיס בלאזון: הזרועות: נוף עם שני עצים ירוקים שמים ואדמה ירוקה, שורשית. מגן גולס אדום כהה שעליו מצוירת האות "A" ומעליו כתר פתוח, בדמות חומת-אשנבים וענפי דבקון עם עלים ופירות יער.

סמל מחוז אאוריך שונה מסמל העיר אאוריך אף על פי שלשניהם אותו שם.

מרכז|90 פיקסלים|סמל העיר אאוריך סמל העיר אאוריךמרכז|90 פיקסלים|סמל מחוז אאוריך סמל מחוז אאוריך

 ערים תאומות - ערי אחות 
לאאוריך יש הסכם ערים תאומות עם העיר אפינגדאם בהולנד
 , אפינגדאם .

 בני אאוריך בולטים 
ממוזער|228x228 פיקסלים| רודולף אויקן
 קארל היינריך אולריך (1825–1895), סופר
 רודולף אויקן (1846–1926), פילוסוף, חתן פרס נובל לספרות בשנת 1908
 יצחק רווה (1906–1989), שופט ישראלי

 ראו גם
 מבצע אואזיס
אמדן
זנדהורסט
סקסוניה התחתונה
פרזיה המזרחית

 קישורים חיצוניים 


 רשימת רשמי מחנות הריכוז הגרמניים תיעוד מחנה הריכוז ומחנות המשנה שלו 
 Holocaust Survivors and Victims Database 
 אלבום צילומים מהעיר אאוריך באתר ALAMY




 הערות שוליים 

*
נוינגמה
קטגוריה:סקסוניה התחתונה: ערים