קלאוס האסלמן

קלאוס פרדיננד האסלמן (גרמנית: Klaus Ferdinand Hasselmann; נולד ב-25 באוקטובר 1931) הוא אוקיינוגרף גרמני, העוסק גם במידול אקלים. פרופסור אמריטוס באוניברסיטת המבורג ומנהלו לשעבר של מכון מקס פלאנק למטאורולוגיה. חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2021, יחד עם שוקורו מנבה וג'ורג'ו פאריזי.

האסלמן גדל בוולווין גרדן סיטי, אנגליה, וחזר להמבורג בשנת 1949 כדי ללמוד באוניברסיטה. לאורך הקריירה שלו הוא היה קשור בעיקר לאוניברסיטת המבורג ולמכון מקס פלאנק למטאורולוגיה, אותו הקים. הוא גם שהה חמש שנים בארצות הברית כפרופסור במכון סקריפס לאוקיינוגרפיה, במכון האוקיינוגרפי בוודס הול, וכן שנה כפרופסור אורח באוניברסיטת קיימברידג'.

הוא ידוע בעיקר בזכות פיתוח מודל האסלמן Citeseer העוסק בשונות אקלימית, ובמסגרתו מערכת עם זיכרון ארוך (האוקיינוס) משלבת כפייה סטוכסטית שהופכת אות רעש לבן לרעש אדום (אנ'), ובכך מסבירה ללא צורך בהנחות מיוחדות, את קיומם של אותות רעש אדום המופיעים בחקר האקלים.

 ביוגרפיה 
האסלמן נולד בהמבורג, אז ברפובליקת ויימאר. אביו ארווין היה כלכלן, עיתונאי ומוציא לאור, שהיה פעיל פוליטית במפלגה הסוציאל-דמוקרטית בגרמניה (SPD) מאז שנות ה-20. בשל פעילותו של אביו ב-SPD, היגרה המשפחה לבריטניה באמצע 1934 זאת כדי להימלט ממשטר הדיכוי הנאצי שזה מכבר עלה, בפרט מרדיפת הסוציאל-דמוקרטים, וקלאוס האסלמן גדל בבריטניה מגיל שנתיים. המשפחה גרה בוולווין גרדן סיטי מצפון ללונדון, ואביו של האסלמן עבד כעיתונאי בבריטניה. על אף שהמשפחה עצמה לא הייתה יהודית, היא חיה בקהילה שרובה ככולה הושתתה על יהודים שהיגרו מגרמניה וקיבלו עם הגיעם סיוע מהקווייקרים האנגלים.

האסלמן הצעיר למד בבית הספר היסודי ובבית הספר לדקדוקסוג של בתי ספר שהיו נפוצים בבריטניה בעבר בוולווין גרדן סיטי, והשלים את לימודיו בבית הספר התיכון של קיימברידג' בהצטיינות, בשנת 1949. האסלמן אמר כי "הרגשתי מאושר מאוד באנגליה" וכי אנגלית היא שפתו הראשונה. הוריו חזרו להמבורג בשנת 1948, אך קלאוס נשאר באנגליה כדי לסיים את חובותיו הלימודיות. באוגוסט 1949, בהיותו כבן 18, הלך בעקבות הוריו להמבורג כדי ללמוד השכלה גבוהה.

לאחר שלמד קורס הנדסאי מכונות בשנים 1949–1950, נרשם לאוניברסיטת המבורג בשנת 1950 ללימודי פיזיקה ומתמטיקה אותם סיים בשנת 1955. נושא התזה שלו היה טורבולנציה איזוטרופית.

לאחר מכן המשיך ללימודי תואר שלישי בפיזיקה באוניברסיטת גטינגן ובמכון מקס פלאנק לדינמיקת זורמים. עבודת הדוקטורט שלו, שהוגשה בשנת 1957, הציעה שיטה לקביעת ההחזרה והשבירה של חזיתות גלי הלם ושל גלים שרירותיים בעלי אורך גל קצר בתווך שבין שני חומרים. הוא קיבל את ההביליטציה בפיזיקה בשנת 1963.

האסלמן שימש כמרצה בכיר באוניברסיטת המבורג משנת 1957 ועד לשנת 1961, אז הפל לפרופסור חבר במכון לגאופיזיקה ולפיזיקה פלנטרית ובמכון סקריפס לאוקיינוגרפיה, השוכנים באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, וכיהן שם עד לשנת 1964.

בשנת 1966 מונה לפרופסור לגאופיזיקה ולפיזיקה פלנטרית באוניברסיטת המבורג, ושנה לאחר מכן שימש (למשך תקופה של שנה נוספת) כפרופסור אורח באוניברסיטת קיימברידג'. בשנים 1970–1972 החזיק במשרת פרופסור על שם דוהרטי במכון האוקיינוגרפי בוודס הול במסצ'וסטס. לאחר מכן החל לשמש כפרופסור לגאופיזיקה עיונית באוניברסיטת המבורג, שם גם שימש כמנהל המכון לגאופיזיקה.

החל מפברואר 1975 ועד לנובמבר 1999, כיהן האסלמן כמנהל המייסד של מכון מקס פלאנק למטאורולוגיה בהמבורג, ובין ינואר 1988 לנובמבר 1999 שימש גם כמנהל המדעי של המרכז הגרמני לחישובי אקלים (DKRZ) בהמבורג. הוא היה לסגן הנשיא ולחבר הוועד המנהל של פורום האקלים האירופי (שהפך לימים לפורום האקלים העולמי), אותו הקים יחד עם קרלו ייגר בשנת 2001. את תפקידיו אלה הוא מילא עד לשנת 2018.

האסלמן נשוי למתמטיקאית סוזן האסלמן (לבית בארתה) מאז 1957 והם גם עבדו בצורה מקצועית צמודה, שכן סוזן הייתה מדענית בכירה במכון מקס פלאנק למטאורולוגיה. הם הורים לשלושה ילדים.

 מחקר 
האסלמן פרסם מאמרים בנושאים של דינמיקת אקלים, תהליכים סטוכסטיים, גלי אוקיינוס, חישה מרחוק ומחקרי הערכה משולבים. המוניטין שלו באוקיינוגרפיה התבסס בראשיתו בעיקר על מספר מאמרים שכתב בנושא אינטראקציות לא ליניאריות בגלי האוקיינוס. במאמריו אלה הוא התאים את הפורמליזם של דיאגרמת פיינמן לשדות גליים אקראיים קלאסיים. מאוחר יותר הוא גילה שפיזיקאי הפלזמה יישמו טכניקות דומות עבור גלי פלזמה, ובכך גילה מחדש אי-אילו תוצאות ישנות של רודולף פיירלס, שהסביר את התפשטות החום במוצקים על ידי אינטראקציות פונוניות לא ליניאריות. הדבר הוביל אותו לבחון את תחום פיזיקת הפלזמה, ולהצית מחדש את ההתעיינות המוקדמת שלו בתורת השדות הקוונטית.

האסלמן אמר כי "זה באמת היה פוקח-עיניים להבין עד כמה אנו מתמחים בתחומנו, וכי עלינו לדעת הרבה יותר על המתרחש בתחומים אחרים. באמצעות ניסיון זה התחלתי להתעניין בפיזיקת החלקיקים ובתורת השדות הקוונטית. אז נכנסתי לתורת השדות הקוונטית דרך הדלת האחורית, באמצעות עבודה עם שדות גליים אמיתיים במקום עם חלקיקים". (in English with German forward)

על שינויי האקלים אמר האסלמן כי "המכשול העיקרי הוא שהפוליטיקאים והציבור אינם מודעים לעובדה שהבעיה ניתנת לפתרון. יש בידינו הטכנולוגיות, ויש שאלה של השקעה בטכנולוגיות האלה (...) אני חושב שניתן בהחלט להגיב ולפתור את בעיית האקלים ללא השפעה משמעותית על אורח חיינו."

 פרסים 
 מדליית ג'יימס ב. מקלוויין (1964)
 פרס קורבר האירופי למדע (1990)
 פרס חזית הידע של קרן BBVA הספרדית (2009)
 פרס נובל לפיזיקה (2021)

 קישורים חיצוניים 



 פורום האקלים האירופי
 מרכז מחשוב בעל ביצועים גבוהים למחקר אקלים ומערכות כדור הארץ

 הערות שוליים 

קטגוריה:אוקיינוגרפים
קטגוריה:זוכי פרס נובל גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשנת 2021
קטגוריה:חוקרי תורת ההסתברות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המבורג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת המבורג
קטגוריה:פיזיקאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1931
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה