גבול כווית–עיראק

גבול כווית–עיראק הוא הגבול הבין-לאומי המפריד בין כווית לעיראק. אורך הגבול הוא 254 ק"מ, והוא מתחיל ממשולש הגבולות עם ערב הסעודית במערב ומסתיים בחוף המפרץ הפרסי במזרח.

 תיאור 
הגבול מתחיל במערב במשולש הגבולות עם ערב הסעודית, בוואדי אל-באטין, וממשיך עם הוואדי, לכיוון צפון-מזרח. לאחר מכן, הגבול פונה מזרחה, בקו ישר של 32 ק"מ. לאחר מכן, הגבול פונה, לכיוון דרום-מזרח, בקו ישר של 26 ק"מ, שמסתיים בחוף המפרץ הפרסי, מול האי חג'אם .

 היסטוריה 
ממוזער|מפה עם עיגול אדום והקו הירוק על פי האמנה האנגלו-עות'מאנית  מ-1913
מבחינה היסטורית, לא היה גבול מוגדר בחלק זה של חצי האי ערב. בתחילת המאה ה-20, שלטה האימפריה העות'מאנית באזור עיראק ובריטניה שלטה בכווית כמדינת חסות, כאשר בכווית היו מספר קבוצות ערביות מאורגנות, שהקימו מדי פעם אמירות, שהבולטת בהן הייתה אמירות נג'ד ואל-אחסא, שנשלטה על ידי בית סעוד.Madawi Al-Rasheed. A History of Saudi Arabia. Cambridge, England, UK: Cambridge University Press, 2002. Pp. 40. בריטניה והאימפריה העות'מאנית חילקו באופן תאורטי את תחומי ההשפעה שלהם באמצעות מה שמכונה הקווים "הכחולים" וה-"סגולים" ב-1913–1914, לאחר חתימת האמנה האנגלו-עות'מאנית  ב-1913. באותה אמנה, הכירו העות'מאנים בתביעות בריטיות על כווית, שחולקה מהמסופוטמיה העות'מאנית לאורך ואדי אל-באטין, שמכונה כיום כהקו הירוק.Briton Cooper Busch, Britain and the Persian Gulf, 1894-1914 (Berkeley: University of California Press,1967), 308, and 319.

במהלך מלחמת העולם הראשונה, המרד הערבי, שנתמך על ידי הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הצליח להוציא את העות'מאנים מרוב המזרח התיכון. כתוצואה מהסכם סייקס–פיקו האנגלו-צרפתי הסודי מ-1916, השיגה בריטניה את השליטה בוילאייטים העות'מאניים מוסול, בגדאד ובצרה, שאוחדו לעיראק המנדטורית ב-1920. ב-1932, קיבלה ממלכת עיראק את עצמאותה מהבריטים. האימפריה הבריטית אישרה שהגבול בין עיראק לכווית יעבור לאורך ואדי אל-באטין, וכן אישרה שהאיים בוביאן וורבה, יהו בידי כווית. קטעים ליד העיירה ספוואן  נותרו לא מדויקים.

כווית קיבלה את עצמאותה ב-1961, אם כי עיראק סירבה בתחילה להכיר במדינה בשל הטענה שהשטח שייך לה. עיראק נסוגה מהטענות הללו, לאחר שבריטניה, בסיוע של כווית, תקפה את עיראק, כחלק ממבצע ונטג' , ולאחר שהליגה הערבית תמכה בכווית.Helene von Bismarck, "The Kuwait Crisis of 1961 and its Consequences for Great Britain’s Persian Gulf Policy", in British Scholar, vol. II, no. 1 (September 2009) pp. 75-96 הסכם ידידות בין שתי המדינות נחתם ב-1963, שבאמצעותו הכירה עיראק בגבול 1932. למרות זאת, במהלך העשור שלאחר מכן, המשיכה עיראק לתבוצע את שטחה של כווית, בעיקר בקרב הגבול השקט  ב-1973.

ב-1990 עיראק פלשה לכווית וסיפחה אותה, וגרמה לפריצת מלחמת המפרץ, שלאחריה ריבונותה של כווית הוחזרה לכווית. ביולי 1992, הועבר עניין תיחום הגבול לאומות המאוחדות, שמיפה במדויק את הגבול, ולאחר מכן תיחם אותו בשטח, בעקבות קו 1932 עם מספר שינויים קטנים. בתחילה, הגבול התקבל על ידי כווית אך נדחה על ידי עיראק. הגבול התקבל על ידי עיראק רק כשנתיים מאוחר יותר, בנובמבר 1994. משלחת מיוחדת של האו"ם עקבה אחר הגבול ב-1991–2003. היחסים בין שתי המדינות השתפרו מאז נפילתו של סדאם חוסיין ב-2003.

 גדר גבול 
גדר הגבול כווית–עיראק הוא גדר גבול באורך של 190 ק"מ, שנמצא לאורך הגבול, נבנה באישור מועצת הביטחון של האומות המאוחדות. מטרתו המוצהרת של גדר הגבול היה לעצור פלישה מחודשת של עיראק לכווית. בנייתו של גדר הגבול החלה ב-1991, והסתיימה בשנות ה-90 של המאה ה-20.

בינואר 2004, כווית החליטה לשפץ ולהרחיב את גדר הגבול ל-217 ק"מ. עלות גדר הגבול מוערכת לכ-28 מיליון דולר. כמו כן, נבנו כבישים ליד גדרי הגבול, בשביל לשפר את אבטחת הגבול.

 מעברי גבול 
 עיראק 
 ספוואן 
 אום קאסר 

 כווית 
 עבדאלי 

 ראו גם 
 יחסי כווית–עיראק

 הערות שוליים 

קטגוריה:מערכות ביצורים
קטגוריה:מכשול מעבר גבול
*