שבעה ימים לנהר הריין

שבעה ימים לנהר הריין (ברוסית: Семь дней до реки Рейн) היה תרגיל צבאי סודי ביותר שנערך ב-1979 על ידי ברית ורשה בו תרגלו כוחות הגוש המזרחי מתאר לפיו הן, ובפרט חברות ברית ורשה, ינהלו מלחמה גרעינית בת שבעה ימים נגד כוחות הגוש המערבי, ובפרט חברות ברית נאט"ו.

המטרה הסופית הייתה להגיע לחוף האוקיינוס האטלנטי תוך שבועיים מפרוץ המלחמה, למנוע מארצות הברית וקנדה לספק תגבורת ולנצח במלחמה על כיבוש מערב אירופה.

 שחרור המסמכים אודות המבצע 
תרחיש אפשרי של מבצע צבאי בסגנון תרגיל "שבעה ימים עד הריין" היה אחד מהתרחישים למלחמת עולם שלישית במהלך המלחמה הקרה. המסמכים ומרבית המידע על המבצע שוחרר על ידי שר ההגנה הפולני רדוסלב סיקורסקי בעקבות ניצחונה של מפלגת הימין האנטי-רוסית "חוק וצדק" בבחירות שנערכו במדינה ב-2005 יחד עם אלפי מסמכי בנוגע לברית ורשה. סיקורסקי אמר כי בשחרור המסמכים הוא וממשלתו מנסים למתוח קו מעל העבר הקומוניסטי של פולין ובניסיון ללמד את הציבור הפולני אודות המשטר הישן.

התיקים שפורסמו כללו מסמכים אודות הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה שבוצעה בתגובה לאביב של פראג. המסמכים כללו גם מידע על ההפגנות הפולניות במהלך חורף 1970.

 תיאור המבצע והקרבות שבעקבותיו 
אחד התרחישים היו שכוחות נאט"ו ייאלצו לצאת במתקפה גרעינית על ערי פולין וצ'כוסלובקיה באזור נהר ויסלה וזאת כחלק ממתקפת מנע גרעינית שמטרתה היא למנוע ממפקדי ברית ורשה לשלוח תגבורת לגרמניה המזרחית כדי למנוע פלישה אפשרית של נאט"ו למזרח גרמניה. ההערכות של הסובייטים היו שכשני מיליון אזרחים פולנים ימותו במלחמה שכזו והכוח הצבאי הפולני יהרס כליל. כמו כן, תוכננה "מכה שנייה" מצד הסובייטים, כאשר במכה זו הסובייטים יפציצו בעזרת נשק גרעיני את ערי גרמניה המערבית, בלגיה, הולנד, דנמרק וצפון מזרח איטליה.

מפות הקשורות לתוכנית פרסמו תקיפות גרעיניות רבות במדינות ברית נאט"ו, אך אף אחת מהן אינה כוללת תקיפה בצרפת או בממלכה המאוחדת. ישנן מספר סיבות אפשריות להיעדרותן של תקיפות שכאלה, הסבירה ביותר מהם היא מאחר שצרפת והממלכה המאוחדת הן מדינות שמחזיקות בנשק גרעיני, ושומרות לעצמן את האפשרות להשתמש בנשק שלהם כנקמה בגין התקיפות הגרעיניות שבוצעו נגד מדינותיהן. סיבה מרכזית נוספת היא שהסובייטים לא רצו שהכוחות שלהם יתפזרו יותר מדי, ולכן העדיפו לעצור בנהר הריין.

הסובייטים תכננו להשתמש בכ-7.5 מגה-טון של נשק גרעיני במהלך העימות הזה. בסך הכל, הגוש המזרחי תכנן להשתמש ב-189 פצצות אטום, מתוכן 177 שהיו מורכבות על טיל ו-12 פצצות "מסורתיות". העוצמה נעה מ-5 קילוטון (פצצה חלשה פי 4 מהפצצה שהופלה על הירושימה) ועד 500 קילוטון.

 מטרות ידועות 
וינה הייתה אמורה להיפגע משתי פצצות במשקל של 500 קילוטון ואילו ויצ'נצה, ורונה, פדובה היו אמורות להיפגע מפצצות בודדות של 500 קילוטון. שטוטגרט, מינכן ונירנברג במערב גרמניה היו אמורים להיהרס על ידי נשק גרעיני ולאחר מכן להיכבש על ידי הצ'כוסלובקים וההונגרים. בריסל, בה שכנה מפקדת נאט"ו היא אמורה להימחק לחלוטין, גם אמסטרדם, פרנקפורט, המבורג, שרלרואה ורוטרדם היו אף הן חלק מהרשימה של המטרות הסובייטיות.

בדנמרק המטרות היו רוסקילדה ואסביירג. על אף שאין לרוסקילדה משמעות צבאית, היא העירה השנייה בגודלה באי שלן והיא העיר הקרובה ביותר לבירה הדנית, קופנהגן (המרחק בין מרכז קופנהגן לבין רוסקילדה הוא 35 קילומטרים), העיר הייתה מטרה בעקבות החשיבות ההיסטורית שלה לדנים והפצצת הייתה אמורה לשבור את המורל של התושבים והצבא הדני. אסייברג, היא העיר החמישית בגודלה במדינה והיא הייתה מטרה בגלל הנמל הגדול שלה, שהיה יכול לשמש את נאט"ו על מנת לקבל אספקת תגבורת גדולה. אם הייתה התנגדות דנית לאחר שתי התקיפות הראשוניות, מטרות אחרות היו מופגזות.

מלבד התכנונים לחזית הצפונית, הייתה תוכנית בחזית הדרומית לפיה הסובייטים יגיעו עד הים האדריאטי אשר מפריד בין איטליה למדינות הבלקן.

 הערות שוליים 

קטגוריה:יחסי ארצות הברית – ברית המועצות
קטגוריה:תרגילים צבאיים
קטגוריה:המלחמה הקרה: מבצעים צבאיים
קטגוריה:ברית ורשה