1948 – לזכור ולשכוח

1948 – לזכור ולשכוח הוא סרט תעודה ישראלי משנת 2023 של הבמאית נטע שושני העוסק במלחמת העצמאות והדרך שבה עוצב זיכרון המלחמה. הסרט הופק ומומן על ידי תאגיד השידור הישראלי כאן 11. הוא זכה בפרס התחקיר בפסטיבל דוקאביב 2023.

הסרט עורר מחלוקת ציבורית בישראל, והוטל איסור על הקרנתו. לאחר מכן איסור הקרנת הסרט הוסר והסרט הוקרן בכאן 11 בחודש ספטמבר 2025 והועלה לצפייה חופשית באתר כאן 11.

 מבנה הסרט ותוכנו 
הסרט מורכב משני חלקים, שהם למעשה שני סרטים שחוברו יחדיו.

החלק הראשון, הקרוי "לזכור", עוסק באופן שבו זוכרים את המלחמה, לרבות תחושות אופטימיות וגאווה לאומית מצד אחד ותחושות חשש וחוסר ודאות מהמלחמה מצד שני. הוא מכסה את תקופת הלחימה בין הכרזת תוכנית החלוקה של האו"ם בכ"ט בנובמבר עד לסופו של המנדט הבריטי והכרזת העצמאות. חלק זה בנוי מצילומי וידאו ארכיונים שעל גביהם מוקראים טקסטים שנכתבו בזמן אמת ונלקחו מיומנים אישיים ומכתבים של אזרחים, לוחמים ומנהיגים, יהודים ופלסטינים. דרך חומרים אלו, בשילוב קטעי גרפיקה אינפורמטיביים המציגים תאריכים, מקומות, קרבות ומספרי הרוגים, מגולל הסרט את אירועי המלחמה ומציג נקודות מבט מרובות המביעות את תחושותיהן של חלקים שונים באוכלוסייה ביחס למלחמה, לעיתים בהתייחס לאותם אירועים. אלו מוצגים זה לצד זה ללא קריינות ופרשנות. לצידם, בציר זמן של ההווה, מוצגת פעילותה של יחידה צבאית העוסקת בחיפוש גופות נעדרים מהמלחמה.

חלק השני, "לשכוח", מכסה את תקופת המלחמה מיום הכרזת העצמאות ופלישת צבאות ערב ועד סיום המלחמה. חלק זה עוסק בחלקים המושתקים והמצונזרים מהמלחמה ובמאבק לחשוף חלקים אלו לציבור. לצד המשך הצגת אירועי המלחמה, מתקיים גם ציר זמן עכשווי בו מוצגים מספר חוקרים, היסטוריונים, עובדי ארכיונים וצנזורים בשירות המדינה. חלק זה מציג את התיעוד והצנזור של אירועי טבח באוכלוסייה הפלסטינית וגירושה הידועים בתור הנכבה, המתוארים בסרט על ידי ההיסטוריון בני מוריס כפשעי מלחמה; המאמץ של היסטוריונים לחשוף מסמכים רשמיים מארכיון המדינה וצה"ל שתיעדו את אירועים אלו; ועבודתם של עובדי הארכיונים והצנזורה למנוע את חשיפתם. עיקר המאבק הוא על דו"ח ועדת שפירא שהזמין דוד בן-גוריון במהלך המלחמה מהיועץ המשפטי לממשלה יעקב שפירא, במטרה לחקור האשמות של פשעי מלחמה מרובים שנעשו במהלך מבצע "חירם". הדו"ח נגנז ונותר חסוי עד היום. בראיונות עם היסטוריונים ועובדי ארכיון המדינה מוצגות טענות המצדדים בחשיפת הדו"ח מחד וטענות התומכים בשמירה על חסיונו מאידך. עמדת גנזך המדינה היא כי חשיפת הדו"ח עלולה לפגוע בביטחון המדינה, ביחסי החוץ שלה ובביטחון הציבור. לעומתו, עמדתם של ההיסטוריון בני מוריס וגנז המדינה לשעבר יעקב לזוביק התומך בשחרור הדו"ח מטעמי חופש מידע, לצד טענה שמדינה דמוקרטית יכולה להתמודד עם עבר שאינה מתגאה בו. בנוסף מתוארת פעילות חוקרי מכון עקבות, הפועלים להסרת החיסיון. בעוד הניסיון נכשל, הם כן זוכים להצלחה חלקית: חשיפת פרוטוקולים של ישיבות הממשלה שבהן דנו השרים באירועים, בממצאי הדו"ח ובשאלה האם לחקור ולהעמיד לדין את המבצעים. כל התייחסות בפרוטוקולים לתוכן הדו"ח הושחר, אך נחשפו בהם תגובות השרים לתוכן, תוך הבעת תחושות זעזוע וערעור מוסרי המרמז על אופי הממצאים.

 הפקה 
הסרט הוזמן בשנת 2019 על ידי תאגיד השידור "כאן" מהמפיקה מיקה תימור והבמאית נטע שושני. סיני אבט, שהיה אז ראש מחלקת הדוקו בתאגיד, הזמין את הפקת הסרט לרגל יום העצמאות ה-75.
בראיון עם ההיסטוריון אדם רז לפודקאסט "אמצעים וכוונות" מתאריך 21 במאי 2024, מספרת שושני כי חומרי הווידאו הארכיוניים נלקחו מיותר מ-60 ארכיונים מרחבי הארץ והעולם. רבים מקטעי הארכיונים בסרט מוצגים בפעם הראשונה לציבור. שושני מספרת שמבחינה היסטורית הסרט אינו מחדש רבות ונשען על מחקרו של ההיסטוריון בני מוריס ומחקרים נוספים של "ההיסטוריונים החדשים" שפורסמו בסוף שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90.

בראיון מספרת שושני שבמהלך התחקיר עבור סרטה "נולד בדיר יאסין", היא נחשפה למספר רב של סיפורים מהמלחמה שלא קיבלו את אותה רמה של תשומת לב כמו טבח דיר יאסין, ורצתה ליצור סרט שיציג לקהל הישראלי תמונה מלאה של כל האירועים הדומים שהתרחשו במלחמה. לדבריה "אני ישראלית, ולכן הדבר היחידי שבאופן אמיתי אני יכולה לעסוק בו זה החברה ממנה אני באה, בה גדלתי ושאני חלק ממנה. אני חייה פה בישראל, יש לי ילדים פה, בחרתי לגדל אותם פה... יש לי רצון שהילדים יגדלו למקום מורכב יותר מבחינת התודעה ההיסטורית שאני חושבת שתוביל גם להווה או עתיד אחר, אם היא תהיה יותר מורכבת ופחות בנויה על אתוס שהוא לא מורכב. לכן היה לי חשוב לעשות את זה בתוך התאגיד, במימון של כסף ישראלי, של המדינה."

 הקרנה 
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל דוקאביב 2023, שם זכה בפרס התחקיר הטוב ביותר.

ביולי 2023 הוקרן הסרט בברלין, באירוע שהתקיים בחסות מכון עקבות. בהמשך הקיץ נערכו מספר הקרנות בסינמטקים בישראל.

ב-5 בפברואר 2024 הוקרן הסרט במכון ואן ליר בירושלים במסגרת תחרות פרסי הפורום הדוקומנטרי, שבה זכה בפרס התחקיר הטוב ביותר ובפרס העריכה הטובה ביותר.

הסרט יועד להקרנה טלוויזיונית בתאגיד השידור "כאן" סביב אירועי יום העצמאות ה-75, אך שידור הסרט נדחה מאז מספר פעמים. דחיית השידור לוותה במחלוקת ציבורית וטענות לצנזורה פוליטית. בסופו של דבר נקבע מועד שידורו בכאן 11 בשני חלקים ב-6 בספטמבר וב-13 בספטמבר 2025 אבל 2 החלקים שודרו ב-6 בספטמבר.

בנובמבר 2024 תוכננו הקרנות קולנוע של הסרט וחלקן נדחו בשל פנייה מטעם המועצה לביקורת סרטים, אך ב-25 בנובמבר התירה המועצה את הקרנתו. בכך התיישרה המועצה לביקורת סרטים לפי הקו שקבע בג"ץ ב-2003 בפסק דין בעניין הסרט "ג'נין ג'נין" של מוחמד בכרי, ולפיו "המועצה אינה מוסמכת להגביל ביטויים פוליטיים או אידאולוגיים גם אם השלטון או רוב הציבור חולקים עליהם". לצד זאת, בהיעדר מועד שידור לא ניתן לקיים הקרנות מסחריות של הסרט והוא הוקרן במספר קטן של הקרנות שאינן למטרות רווח במסגרת אירועי תרבות ודיונים אקדמאים.

במאי 2025 הוקרן הסרט בברלין במסגרת פסטיבל JFBB – Jewish Film Festival Berlin & Brandenburg.

 פרסים 
בפסטיבל דוקאביב 2023 זכו לילי יודינסקי, גל רוזנבלוט וז'נאן בסול עבור "1948 – לזכור ולשכוח" בפרס התחקיר.

בנימוק הזכייה כתב חבר השופטים כי "עבודת התחקיר המעמיקה ורחבת ההיקף בסרט צוללת אל ההיסטוריה של קום המדינה ומביאה עדויות חדשות, חומרי ארכיון ויזואליים עשירים ושורה של דמויות הנוברות בעבר, המשרטטים יחד תמונה מורכבת ומפורטת של זיכרון קולקטיבי מודחק המאיים להכתים את דמותה של המדינה".

בפרסי הפורום הדוקומנטרי 2024 זכו עבור הסרט לילי יודינסקי, גל רוזנבלוט וז'נאן בסול בפרס התחקיר. בפרס העריכה זכתה עורכת הסרט נטע דבורקיס.

 ביקורות 
ב-16 במאי 2023 כתב מבקר הקולנוע מרקו סטוצ'ילצ'קוביץ' באתר “Cineuropa”:

ב-18 במאי 2023 כתב עופר ליברגל באתר סריטה:

שני ליטמן כתבה על הסרט בעיתון הארץ כי "הסרט של שושני מאפשר דיון חשוב ומעמיק בשאלה כיצד מדינה מעצבת את האתוס שלה, מה היא מדחיקה באופן אקטיבי, מי השותפים להדחקה הזאת ומה הם מחיריה."

ב-5 במאי 2025 כתב עינב שיף "אחד המסמכים הדוקומנטריים הכי מתוחקרים ומנומקים שנעשו בישראל על אודות המלחמה שמתוכה נולדה האומה, שנוגע בלי פחד גם בסוגיות היסטוריות וגם בשאלת הזיכרון ההיסטורי."

ב-7 בספטמבר 2025 כתב רועי אבן באתר מאקו "וכשסוף סוף צופים בו, לא מאמינים שבמשך שנתיים רבו כאן על הסרט הזה. "מקדם נרטיב כוזב ואנטישמי", הגדיר אותו השבוע שר התקשורת שטרם צפה בו, בלי להבין שכל מה שהסרט עושה זה להימנע מנרטיבים. במקומם הוא מתעדף יסודיות, ענייניות, איזון בריא והגיוני. כאלה שנשענים לא על אתוסים אלא על עדויות ונתונים גולמיים".

באותו יום כתב שמוליק דובדבני באתר ynet על שושני: "היא מבקשת לייצר את מה שנדמה כנרטיב האולטימטיבי של מלחמת 1948, מתוך הבנה שהסיפור ההיסטורי הציוני אינו צדו השני של הסיפור הפלסטיני, אלא שמדובר בנרטיב אחד, ושאי אפשר לספר את הסיפור האחד (לזכור) בלי להתייחס לסיפור האחר (לשכוח). שני הסיפורים כרוכים זה בזה, וכמו שאומר אחד המרואיינים: מדינה בריאה חייבת לדעת להתמודד עם הפינות האפלות" ו"קשה לחשוב על סרט רלוונטי יותר למציאות העכשווית".

ב-12 בספטמבר 2025 כתב דורון ברוש באתר מעריב ביקורת על הסרט והגדיר אותו כ"די בינוני". בביקרותו הוא מאשים את שושני שמטרתה הסמויה בסרט היא להציג את "צה"ל הרע" ואת פשעי המלחמה שעשה במהלך המלחמה ומטרתה "נובעת מתוך, נגיד, רצון לזכות בהערצת הברנז'ה, בהזמנות לפסטיבלים מקומיים בארץ ובחו"ל". בנוסף הוא אומר שלאחר השביעי באוקטובר השאלה האם צה"ל טבח בכפרים ב-1948 לא ניצבת בראש סדר העדיפויות שלו.

 מחלוקת 
בפברואר 2024 שלח שר התקשורת שלמה קרעי מכתב ליו"ר תאגיד השידור גיל עומר ובו טען כי בסרט "עלילות דם מזוויעות ושקריות", והוסיף כי השקעת כספי ציבור בהפקתו הוא הפרה לכאורה של החוק האוסר מימון ציבורי לאירועים המציינים את יום הנכבה. תאגיד השידור הגיב כי פנייתו של קרעי חורגת מסמכותו להתערב בתכני התאגיד, והוסיפו כי "זאת כחלק מתפקידו של השידור הציבורי לתת ביטוי לחלקים שונים של החברה והעם..." האגודה לזכויות האזרח צדדה בתאגיד, ומשרד המשפטים קיבל את עמדתם.

במכתב ליועצת המשפטית לממשלה גלי בהרב-מיארה ממאי 2024 עמד קרעי על סמכותו לפיקוח על התאגיד ועל כן גם על תכניו אף על פי שהחוק תוחם את סמכויותיו. לשיטתו חוק הפרשנות וכמו כן השכל הישר מסמיכים אותו לפנות לתאגיד ולחוות את דעתו, וכי היותו נציג ציבור משמע שהוא משמיע את קול הציבור. בפוסט נלווה ברשת X האשים קרעי את בהרב-מיארה בהשתקה ותמיכה ב"שונאי ישראל". במאית הסרט נטע שושני כתבה בתגובה שהיא "...מזמינה את קרעי לצפות בסרט '1948', ללמוד שיעור חשוב בהיסטוריה שכנראה חסר לו, ואז, אולי גם יבין שלקרוא לו אנטי ישראלי, או לי כיוצרת 'שונאת ישראל' זו פשוט הוצאת דיבה".

שידור הסרט בתאגיד השידור נדחה מספר פעמים. לדברי שושני מועד ההקרנה המקורי היה יוני 2023, אך נדחה בצורה חוזרת מנימוקי פריצת מלחמת חרבות ברזל.. בתאגיד טענו כי דחיית השידור אין פירושה גניזתו ולא קשורה בלחץ פוליטי. דחיית שידור הסרט לוותה בביקורת כי הדחייה בעלת מניעי השתקה פוליטיים. במהלך נובמבר 2024 תוכננו מספר הקרנות בסינמטקים שנאסרו על ידי המועצה לביקורת סרטים בטענה כי שהסרט לא הועבר לאישורה, על פי "פקודת סרטי הראינוע" מ-1927. מנהלי הסינמטקים הבהירו כי מדובר בצעד חריג. מנהל הסינמטק בחיפה ירון שמיר אמר כי "אף פעם לא ביקשו מאיתנו (להגיש סרטים לאישור המועצה), וברור שיש פה ניסיון למנוע את ההקרנה ולהשתמש בכלי חוקי כדי למנוע אותה.". מספר הקרנות נדחו ובוטלו בעקבות הפעלת הפקודה. איגודי יוצרי הקולנוע והטלוויזיה ופורום מוסדות תרבות קראו למועצה שלא לערב שיקולים פוליטיים בהחלטותיה, וגינו את השימוש "בהחלטה שרירותית מכוח פקודה מנדטורית שלא נעשה בה שימוש יותר מ-30 שנים".

בתאריך 25 בנובמבר 2024 התירה המועצה את הקרנת הסרט תוך הגבלת גיל הצפייה ל-16 ומעלה. משרד התרבות מסר כי גם עם הסתייגות מחלק הטענות העולות בסרט ובעת מלחמה, אין מסמכות המועצה לדון באמיתות הטענות ואין צידוק לאיסור הקרנת הסרט. שר התרבות והספורט מיקי זוהר מסר כי "מדובר בהחלטה הזויה ומופרכת".

לדברי שושני הסרט נותר מצונזר בפועל. הדחייה החוזרת הופכת את הקרנתו בבתי קולנוע לבלתי אפשרית בעקבות סעיף בחוזה המתיר את הקרנת הסרט בבתי קולנוע בחלון זמן של 28 ימים ממועד שידורו בתאגיד. על פי תאגיד השידור אי שידור הסרט נובע ממורכבות בניית לוח שידור, וטען שדחיית שידורו המקורית הייתה עקב "חוסר מוכנות ההפקה ורצונה להשתתף בפסטיבלים". שושני דחתה את הטענה, ואמרה כי הסרט מוכן לשידור ממאי 2023. בעיתון "הארץ" דווח כי בפגישה במהלך נובמבר 2024 נאמר לשושני על ידי מנכ"ל התאגיד גולן יוכפז כי הסרט נדחה לשידור בכדי להימנע מפגיעה ברגשות הציבור תוך כדי מלחמה. לדברי שושני סירבו בפגישה להתחייב לשידור הסרט בעתיד הנראה לעין, ושללו טענות לצנזורה עצמית.

באוגוסט 2025 פורסם כי הסרט ישודר בשני חלקים, במהלך חודש ספטמבר 2025. בתחילת ספטמבר 2025 שלח שר התקשורת קרעי מכתב למנכ"ל התאגיד בו דרש את הסרת הסרט מלוח השידורים בטענה "כי הסרט מאמץ ומקדם נרטיב כוזב ואנטישמי, המעליל על חיילי צה"ל מעשי טבח ואונס בזמן מלחמת העצמאות", ואיים לפגוע בתקציב התאגיד מכוח חוק הנכבה. התאגיד הגיב כי הסרט "מביא בין היתר, גם עמדות מורכבות - אך הטענה כאילו תאגיד השידור מבקש חלילה לפגוע בצה"ל היא מופרכת ומשוללת יסוד". לאחר מספר ימים פורסמה הודעת גינוי נגד השר הקרעי מטעם מספר ארגונים מתעשיית הקולנוע והטלוויזיה, ביניהם איגוד הבמאיות והבמאים, הפורום הדוקומנטרי בישראל, איגוד תסריטאי הקולנוע והטלוויזיה, איגוד העורכים - איגוד מקצועות הפוסט בישראל ואיגוד מקצועות האנימציה.

 ראו גם 
 צנזורה על הקרנת סרטים בישראל
 מלחמת העצמאות
 הנכבה

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:סרטים תיעודיים העוסקים בסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:סרטי 2023
קטגוריה:צנזורה בישראל
קטגוריה:צנזורה בקולנוע
קטגוריה:מלחמת העצמאות בתרבות