חוט אדום

ממוזער
קשירת חוט אדום סביב פרק היד היא סגולה עממית להרחקת עין הרע.

 היסטוריה 
השימוש המרכזי בחוט האדום הוא כאמצעי הגנה קמעי. כמעט בכל התרבויות שבהן מופיע המנהג, החוט נחשב כמגן על בני אדם מפני עין הרע, כישוף, מחלות והתקפות דמוניות.

הגנה זו אינה מוגבלת לבני אדם בלבד. בפולקלור של אירלנד, איטליה וסקוטלנד, החוט האדום שימש באופן מסורתי להגנה על סוסים ובקר מפני עין הרע. באופן דומה, להגנה על הסביבה והבית, נהגו בבריטניה, איטליה ובקרב גרמנים בפנסילבניה לקשור חוטים אדומים לפתחים כגון חלונות ודלתות, מתוך אמונה שהם מרחיקים רוחות רעות ומכשפות מהבית ויושביו.

 ריפוי ומנהגים עממיים 
לחוט האדום יוחסו סגולות רפואיות עממיות רבות, כאשר הוא נקשר לאזור ספציפי בגוף לצורך ריפוי. בפולקלור האנגלי, הוולשי והאירי שתועד כבר משנת 1040 לספירה, נעשה שימוש בחוט אדום לריפוי כאבי ראש (כרוך סביב הראש), טירוף (סביב הצוואר) וכן לריפוי שעלת (אירלנד, 1887). בשנת 1314 באנגליה אף שימשה פיסת ארגמן לריפוי אבעבועות שחורות. במצרים של שנות ה-40 האמינו שחוט אדום הקשור לגרון יכול לרפא כאב גרון. בקרב ילדים שימש החוט האדום להקלה על כאבי בקיעת שיניים (אנגליה, 1910) ולמניעת חזרת (דטרויט, ארצות הברית, המאה ה-19). בארצות הברית נרשם המנהג גם כטיפול עממי לריפוי דימום מהאף (קנזס ואילינוי, סוף המאה ה־19). בקרב שבט הלולו במערב סין , קשירת חוט אדום סביב זרוע החולה נועדה לשמור על נשמתו בגוף במקרה של מחלה כרונית.

 בטקסי מעבר ולידה 
החוט האדום משולב באופן נרחב בטקסים המציינים מעברי חיים.

לידה והריון: בהקשרים מזרח-אירופיים, סרבים ברומניה ומקדונים ענדו חוטים אדומים סביב הגוף בזמן ההריון. במהלך הלידה, נהגו למקם חוט אדום בקרבת הדלת כדי לאבטח את האם והתינוק (בוקובינה ומולדובה). ברומניה וביוון, האם והתינוק אף ענדו סרטים אדומים חודשים לאחר הלידה.

בהודו, החוט האדום הוא חלק ממסורת החתונה ההינדית  והסינית .

 צורות נוספות 
בסין, אגדה עתיקה מתארת כיצד חוטים אדומים מקשרים את נשמתו של ילד שנולד עוור לאנשים שהוא נועד לפגוש. במחוז דונגיאנג שבסין, נהוג לפזר חוטים אדומים בדרך לקבר, כדי לסמן לאבלים את דרכם חזרה הביתה. ענידת החוט מופיעה גם בפסטיבלים בהודו  ובבולגריה .

במיתולוגיה, החוט האדום קשור גם לאלים: האלה המצרית חתחור והאל היווני/רומי טרמינוס (אל הגבולות) תוארו כמעוטרים בחוטים אדומים.

ברוב המקרים החוט / ההגנה קשורים למעגל החיים, גוף האדם וקשירה.

 יהדות 
 אזכורים ראשוניים 
בגמרא נאמר שנוהגים לקשור לילדים "קשרי פואה" - חוטים אדומים, אביי אומר בשם אימו שחמישה חוטים מועילים לרפואה ושבעה לכשפים. כמו כן מובא בגמרא שהיו נוהגים לקשור חוט אדום על גבי סוסים.

כעין זה מובא במדרש, שיעקב הוסיף למלבושו של יוסף חוט אדום, ובדרשות חתם סופר כתב שמטרת הכתונת הפסים שנתן יעקב ליוסף היא נגד עין הרע.

הסגולה מוכרת כקבלית על אף שאין לה מקור בספרי הקבלה.

 עין הרע 
בפירוש רבי יהונתן מלוניל כתב שהסיבה לקשירת חוט אדום שמופיעה בתלמוד לגבי סוסים, היא על מנת להימנע מעין הרע.

לדעת אחרונים רבים דוגמת המנחת אלעזר, הבאר משה האדמו"ר מפאשוורסק, ואחרים, זהו גם סיבת קשירת חוט אדום על הידיים - נגד עין הרע. חלקם עודדו את המנהג.

רבי דוד פרדו בספרו חסדי דוד כתב שהמנהג להשים חוט אדום למקרים שבהם העור התנפח. הרב אברהם מנחם מאלכסנדר כתב בשם דודו ה"ישמח ישראל" שהמנהג הוא לקחת חוט אדום שהועבר מעל קבר רחל והוא מועיל לנשים בהריון. החתם סופר כתב שלקשור חוט אדום על הזרת השמאלית הוא סגולה לעצירת דימום מהאף.

אמונה נוספת שרווחה בעבר היא שהשדה לילית מפחדת מצבע אדום ועל כן עונדים חוט אדום כדי לגרשה.
ממוזער|רישי סונאק עם חוט אדום על ידו, לצידו ג'ו ביידן
בשו"ת באר משה במענה לשאלה האם יש טעם במנהג לקשור חוט אדום על עגלת תינוק או על מיטתו, כותב שאף שהטעם אינו ידוע לנו, אך אין לזלזל במנהג, כי בוודאי יש טעם בדבר.

 סמל וסימן 
בניגוד למקורות הרואים בחוט האדום סגולה, ממקורות אחרים עולה כי הדבר רק מהווה סמל וסימן:

בדברי הפילוסוף רבי שמואל בן חפני גאון, בפירושו לתורה, מפרש שהמיילדת קשרה 'חוט שני' (=חוט אדום) לידו של זרח מפני ש"הוא סימן הצלה וישועה ומשום שמחילת עוונות נמשלה לזה".

רבי אברהם סבע בספרו צרור המור המליץ לאנוסי ספרד אשר נמנעו מלבישת תפילין לקשור על היד חוט אדום אשר הוא גם זכר לברית מילה, יש ראו בדבריו מקור לעניין זה.

 התנגדות לסגולה 
בתוספתא הובאה מחלוקת האם מותר לקשור חוט אדום או שאסור מדין דרכי האמורי, בעקבות כך יש שפסקו לאסור קשירת חוט אדום, פוסקים אחרים הצביעו על דברי הבית יוסף שכתב שלא נאסרו מדרכי האמורי אלא מה שנכתב בגמרא.

בספר ויען דוד האריך בעניין זה האם יש בענידת חוט אדום משום דרכי האמורי, ולמסקנה כתב להתיר מכמה טעמים, בין היתר משום שצבע אדום אין בו תכונות סגוליות על טבעיות למנוע עין הרע אלא תכונות טבעיות בלבד, כי "טבע העין להסתכל על צבע אדום וממילא אין העין מסתכל על יופי התינוק".

 בתרבות 
ממוזער|248x248 פיקסלים|מדונה עונדת חוט אדום, ומבצעת את רצועת הפתיחה של האלבום, "Drowned World/Substitute for Love", במסגרת סיבוב ההופעות "Confessions Tour" ב-2006
מקובל לראות נשים מבוגרות קושרות לתיירים חוט אדום סביב פרק היד לסגולה. חוטים מעין אלה נמכרים בעיקר בסביבת המקומות הקדושים דוגמת הכותל המערבי קבר רחל וקבר רשב"י.

נימוקים רבים נאמרו לסיבת קשירת החוט, הנימוק הרווח הוא נגד "עין הרע", או מנימוק קבלי דומה, מפורסמים רבים דוגמת בריטני ספירס, מדונה, לאונרדו דיקפריו, אריאנה גרנדה, רוזי אודונל, אשטון קוצ'ר, דייוויד בקהאם, זאק אפרון, דמי מור רישי סונאק ואחרים נוהגים או נהגו לענוד על ידם חוט אדום.

שרגא ברג תרם לפופולריות הרבה של ענידת החוט. הוא נימק את הענידה בנימוק פסיכולוגי ולא קבלי. בעקבות פרסומיים שליליים על ברג תפוצת החוט התמעטה.

 במחקר 
בסוף שנות התשעים ותחילת שנות ה-2000 תופעת ענידת החוט גברה במיוחד.

פרופסור אלי תימן מהמרכז האקדמי רופין חקרה את התופעה ובמאמר מקיף סיכמה את משמעות הענידה והקשריה הפסיכולוגיים.

לדבריה בענידה יש שלושה אלמנטים סימבוליים מרכזיים: האודם (כסמל לדם ולחיים), פעולת הקשירה (כסגירה סימבולית והגנה), והמעגל (כמחסום בין פרטי לציבורי).

בתנ"ך הוא קשור למצבים של בכורה, שפיכת דמים, קורבן, כפרה, גאולה והגנה; הוא מופיע במצבים שבהם יש צורך לאשר גבולות בין קודש לחול, נידונים למוות לנושעים, ובין השייכים לעם ישראל לאלה שאינם.

הפופולריות של החוט האדום בישראל של שנות ה-90 קשורה להקשר הפוליטי-חברתי של התקופה שלאחר האינתיפאדה הראשונה. זו הייתה תקופה שבה גבולות הגוף האישי והלאומי היו מאוימים ברציפות על ידי פיגועי טרור. הסימבוליקה של החוט - דם וסגירה סימבולית - קיבלה משמעויות פוליטיות ספציפיות. הדם נקשר לשפיכת דמים של קורבנות פיגועים ולסולידריות לאומית דרך קריאות לתרום דם בעקבות פיגועים. השימוש בחוט בטקסי מעגל החיים הישראלי מתפרש כניסיון להשיג תחושת שליטה על גורל אישי ולאומי בתקופה של אי-ודאות ואיום.

תמן גם הציעה שהפופולריות של החוט האדום בישראל נובעת לא רק מהסימבוליקה האוניברסלית שלו, אלא גם מהמשמעויות התרבותיות-היסטוריות הספציפיות שלו במסורת היהודית. החוט משמש כ"פולקלור בתנאי לחץ" המספק סגירה סימבולית וקונקרטית למצב של תקופה מאיימת, תוך ש"הגוף האישי והגוף הפוליטי משקפים זה את זה באופן סימבולי".

 קישורים חיצוניים 

 הרב זכריה הולצר, מקורות קדומים ללבישת חוט אדום לסגולה, קובץ עץ חיים (באבוב), כד, אלול תשס"ה, עמ' שנא-שסד



 הערות שוליים 

קטגוריה:מאגיה ביהדות
קטגוריה:קמעות
קטגוריה:צמידים
קטגוריה:קבלה
אדום
קטגוריה:אמונות טפלות
אדום