מאי וילסון פרסטון

מאי וילסון פרסטון (באנגלית:May Wilson Preston; ) הייתה מאיירת אמריקאית של ספרים ומגזינים וציירת אימפרסיוניסטית.

 ביוגרפיה 

 ראשית חייה 
מרי (מאי) פרסטון נולדה בניו יורק ב 28 באוגוסט 1873.  היא הייתה בת יחידה של אן טיילור וילסון וג'ון ג'יי וילסון. City Life Illustrated, 1890-1940: Sloan, Glackens, Luks, Shinn, Their Friends and Followers, Delaware Art Museum, September 7-November 23, 1980. The Museum. 1980. p. 76. מאי וילסון הייתה ממייסדי ארגון אמנויות הנשים הוותיק ביותר במדינה בגיל 16. 

 חינוך 
היא הייתה ילדה נמרצת מאד שהוריה ניסו לשכנעה לא להיות אמנית ושלחו אותה לאוברלין קולג' בשנת 1889, שם למדה עד 1892, אבל אחד ממוריה שיכנע את הוריה לאפשר לה ללימוד אמנות. Charlotte Streifer Rubenstein (1982). American Women Artists: from Early Indian Times to the Present. Avon Publishers. p. 166. היא למדה בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק בשנים 1892 עד 1897 אצל ויליאם מריט צ'ייס, רוברט אנרי וג'ון הנרי טוואצ'טמן. היא התנגדה להדרתה מלהשתתף בשיעורי ציור אנשים חיים. אחרי זה פרסטון למדה בפריז אצל ג'יימס אבוט מקניל ויסלר.

היא למדה שוב אצל צ'ייס בבית הספר לאמנות בניו יורק בשנת 1901. היא פגשה שם את אדית דימוק וסטודנטית נוספת לאמנות, לו סימה. לאחר שהשלוש עברו להתגורר בסטודיו שרווד ברחוב 57, הם התפרסמו בשם "אחיות שרווד" בגלל הבית הפתוח השבועי שהחזיקו בסטודיו שלהן, וזכו לפרסום. Kirsten Swinth (2001). Painting Professionals: Women Artists & the Development of Modern American Art, 1870-1930. UNC Press Books. pp. 175, 256

 נישואים 
בשנת 1898 נישאה לתומס הנרי וטקינס, שמת לאחר שנתיים. בשנת 1903 התחתנה מיי וילסון וטקינס עם האמן ג'יימס מור פרסטון, שהיה אחד האמנים בקבוצת הריאליזם העירוני - אסכולת אשקאן עם ג'ורג' לוקאס, אברט שין, ג'ון סלואן ורוברט אנרי. שותפתה אדית דימוק נישאה לאחד מציירי אסכולת אשקאן המקוריים, ויליאם גלקנס. שני הזוגות בילו בקיץ יחד בשנים 1911 עד 1917 בבלפורט בלונג איילנד ונסעו יחד לאירופה. מאי וג'יימס נסעו לצרפת לעיתים קרובות. בשנת 1935 עברה מרי פרסטון לאיסט המפטון, ניו יורק. לא היו להם ילדים.

 קריירה 
לאחר מות בעלה הראשון, היא פרנסה את עצמה בעבודה כמאיירת. פרסטון החלה לאייר בשנת 1900 ובשנה שלאחר מכן התפרסמו יצירותיה בהרפר באזר.

בתחילת המאה הייתה גישה אמנותית לשלב ריאליזם גדול יותר באיורים. פרסטון הייתה אחת מהאמנים שהלכו למעשה בעקבותיהם של ויליאם גלקנס, ואברט שין.  היא נחשבה לאחת המאיירות הבכירות בין השנים 1900–1939. מאיירות אחרות היו אליזבת שיפן גרין, ג'סי וילקוקס סמית' ויולט אוקלי. פרסטון הפכה לאישה הראשונה, ובמשך שנים היחידה, שהציגה בחברת המאיירים. בשנת 1920, ארבע נשים המאיירות הבכירות של החברה הפכו לחברות מן המניין באגודת המאיירים. פרסטון הציגה גם את עבודתה עם אמני אסכולת אשקאן .

היא הייתה אחת מהאמניות הבחירות הגדולות, כמו נינה א' אלנדר ורוז אוניל. Laura R. Prieto (2001). At Home in the Studio: The Professionalization of Women Artists in America. Harvard University Press. p. 267 בשנים 1902 עד 1915, היא הייתה שופטת בבחירת יצירות אמנות עבור שלטי חוצות ברחבי מדינת ניו יורק.

תערוכת הארמורי 1913 כללה את אחד מציורי השמן של פרסטון, "ילדה עם הדפס". היא זכתה בפרס בתערוכת פנמה -פסיפיק בשנת 1915. [3] בניו יורק הציגה במועדון מקדואל.

בשנת 1920 איירה פרסטון שני סיפורים של פ. סקוט פיצג'רלד עבור "The Saturday Evening Post": היא גם איירה סיפורים שפורסמו במגזין מאת מרי רוברטס ריינהרט.

 מוות 
הקריירה שלה הסתיימה בעצם לאחר שנדבקה בזיהום בעור שהקשה עליה לצייר.

היא מתה ב־18 במאי 1949 באיסט המפטון בלונג איילנד, ניו יורק.

בעלה, ג'יימס מור פרסטון, נפטר בשנת 1962.

 גלריה 

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מאיירות אמריקאיות
קטגוריה:ציירות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1873
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1873
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1949
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1949