רוברט דורסט

רוברט אלן דורסט (באנגלית: Robert Durst; 12 באפריל 1943 – 10 בינואר 2022) היה יורש נדל"ן אמריקאי, רוצח, ששלושה סיפורי רצח נקשרו בשמו, גם אם הורשע רק באחד מהם. עומד במרכזה של סדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית "הג'ינקס".

קורות חיים
רוברט דורסט, הבכור מבין ארבעה ילדים, נולד ב-12 באפריל 1943 וגדל בסקרסדייל, ניו יורק, למשפחה יהודית. הוא בנם של משקיע הנדל"ן סימור דורסט ואשתו ברניס הרשטיין. אחיו הם דאגלס, טומי וונדי. סבו של אביו של דורסט, ג'וזף דורסט, שהיה חייט כשהיגר מאוסטרו-הונגריה בשנת 1902, הפך בסופו של דבר למנהל ומפתח יזמות נדל"ן, שהקים את ארגון דורסט בשנת 1927. סימור הפך לראש העסק המשפחתי בשנת 1974 עם מות אביו.

כשרוברט היה בן שבע, אמו נפטרה כתוצאה מנפילה מבית משפחת סקארסדייל. בהמשך טען כי רגעים לפני מותה אביו קרא לו לבוא לחלון ממנו יוכל לראות אותה עומדת על הגג. עם זאת, בראיון לניו יורק טיימס במרץ 2015, אחיו דאגלס הכחיש כי רוברט היה עד למותה. בילדותם רוברט ודאגלס עברו ייעוץ על מנת לפתור יריבות בין אחים; בדו"ח של פסיכיאטר משנת 1953 על רוברט בן העשר צוין כי הוא סובל מ"אישיות מפורקת ואולי אפילו סכיזופרניה".

דורסט למד בבית הספר התיכון בסקרסדייל, שם תארו אותו חברי כיתתו כמתבודד. הוא סיים תואר ראשון בכלכלה בשנת 1965 מאוניברסיטת ליהיי, שם היה שחקן לקרוס, והמנהל העסקי של עיתון הסטודנטים "החום והלבן". בהמשך אותה שנה הוא נרשם ללימודי דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שם הכיר את סוזן ברמן שהפכה לחברתו הקרובה. בסופו של דבר פרש דורסט מבית הספר וחזר לניו יורק בשנת 1969. דורסט המשיך להיות יזם נדל"ן בעסקי אביו. עם זאת, אחיו דאגלס מונה בשנת 1992 לנהל את החברה, מינוי שגרם לקרע בין רוברט למשפחתו.

דורסט מת ב-10 בינואר 2022 מדום לב בבית חולים בסטוקטון, קליפורניה.

 פשעים שבגינם נחקר דורסט 
דורסט נחקר מספר פעמים על ידי המשטרה בנוגע להיעלמותה של אשתו הראשונה, קתי מקורמק, רצח סוזן ברמן ורצח מוריס בלאק. הוא נשפט וזוכה מאשמת רצח מוריס בלאק, נשפט ונמצא אשם באשמת רצח מדרגה ראשונה של סוזן ברמן. 

 היעלמותה של קתלין מקורמק דורסט 
בסתיו 1971 פגש דורסט את קתלין (קתי) מקורמק, שהייתה אז שיננית. אחרי שני דייטים, הזמין דורסט את מקורמק לחלוק את ביתו בוורמונט, שם פתח חנות מזון בריאות. היא עברה לשם בעקבותיו בינואר 1972. עם זאת בעקבות לחצים מצד אביו חזר דורסט לניו יורק כדי לעבוד בעסק המשפחתי. הזוג חזר למנהטן, שם נישא ב-12 באפריל 1973 - יום הולדתו ה-30 של דורסט.

בעת שנעלמה הייתה מקורמק סטודנטית לרפואה בשנתה הרביעית והאחרונה במכללת אלברט איינשטיין לרפואה בברונקס, חודשים ספורים לפני קבלת התואר שלה. היא תכננה להיות רופאת ילדים. המפגש האחרון של מקורמק עם מישהו שאינו דורסט התרחש בערב 31 בינואר 1982, כשמקורמק הופיעה באופן בלתי צפוי בארוחת ערב בבית חברתה גילברט נג'מי בניוטאון, קונטיקט. נג'מי הבחינה שמקורמק הייתה נסערת ולבשה מכנסי טרנינג אדומים, פרט שנאג'מי מצאה מוזר שכן מקורמק נהגה בדרך כלל להתלבש באופן מוקפד. בהמשך הערב, בעקבות שיחה עם בעלה עזבה מקורמק לכיוון ביתה הזוגי בדרום סאלם, ניו יורק.

עם שובה לבית בדרום סאלם נקלעו בני הזוג לריב, שלאחריו, לטענת דורסט, הוא לקח את אשתו לתחנת הרכבת לכיוון העיר ניו יורק והלך לשתות עם שכן. למשטרה סיפר דורסט שדיבר עם אשתו בטלפון לאחר שהגיעה לדירתם במנהטן. "זה מה שאמרתי למשטרה", אמר מאוחר יותר דורסט ליוצרי הסדרה התיעודית "הג'ינקס", שם טען שבעצם לא דיברו טלפונית באותו היום. לדבריו הוא קיווה שאם יאמר שדיבר איתה "זה פשוט יגרום לכל הסיפור הזה להיעלם."

מקורמק הייתה אמורה לפגוש את חברתה נג'מי בפאב "שער האריות" במנהטן. משלא הגיעה, נג'מי חששה שקרה לה משהו והתקשרה לדווח על היעדרותה במשטרה במשך מספר ימים. ב 5.2.1982 התלונן גם דורסט על היעדרותה בנפה ה-20 בתחנת המשטרה במנהטן. שוער ומפקח הבניין בבניין הדירות של הזוג ברחוב ריברסייד דרייב טענו כי ראה שם את מקורמק ב-1 בפברואר, יום לאחר שנראתה בארוחת הערב, אך השוער גם אמר שהוא ראה אותה רק מאחור ומרחוק, ולא יכול היה להיות בטוח שזו היא. חוקר פרטי, שנשכר על ידי עורך דינו הפלילי של דורסט, העלה בחקירתו (שלא הועברה למשטרה) כי השוער אמר שהוא לא ראה את מקורמק מגיעה, וייתכן שכלל לא עבד בלילה שנעלמה.. חקירה נפתחה מחדש בשנת 1999 עקב טיפ אנונימי שהתקבל במשטרת מנהטן. בחקירה זו השוער חזר בו מעדותו המקורית משנת 1982, לפיה ראה גבר בא לבקר את מקורמק בדירתה. ב 1982 זו הייתה העדות העיקרית והשלטת לגבי היעלמותה של מקורמק.  

מערכת היחסים בין בני הזוג הייתה מעורערת עוד טרם ההיעלמות.  שלושה שבועות לפני היעלמותה טופלה מקורמק בבית חולים בברונקס בשל חבלות בפנים. היא סיפרה לחבר שדורסט הכה אותה אך היא לא הגישה תלונה נגדו בגין האירוע. עוד באותה תקופה ביקשה מקורמק מדורסט הסדר גירושין שכלל הסדר על סך 250,000 דולר. דורסט, שסירב להסדר, ביטל את כרטיס האשראי של אשתו, הסיר את שמה מחשבון בנק משותף וסירב לשלם את שכר הלימוד שלה.

בנוסף, במשך שלוש שנים עד להיעלמות, ובמקביל ליחסיו עם מקורמק ניהל דורסט קשר רומנטי עם פרודנס פארו והתגורר בדירה נפרדת.

לאחר היעלמותה הציע דורסט פרס של 100,000 דולר למידע שיעזור להשבת אשתו. בהמשך הפחית את הסכום ל-15,000 דולר. שלושה שבועות לאחר שדורסט דיווח על מקורמק כנעדרת, נמצאו חפציה במכולת הזבל של הבניין בו הייתה הדירה אותה חלקו במנהטן. כשאחד מחבריה של מקורמק ואחותה גילו כי דווח עליה שהיא נעדרת, הם פרצו לבקתתם של בני הזוג בתקווה למצוא אותה. במקום זאת, הם מצאו כי הקוטג' נעקר, הדואר של מקורמק לא נפתח, וחפציה הושלכו לפח.

 החקירה 
לאחר היעלמותה של מקורמק, טען דורסט בפני המשטרה כי הוא דיבר איתה בפעם האחרונה כשהיא התקשרה אליו מדירתם במנהטן. הוא טען כי הפעם האחרונה שראה אותה הייתה בתחנת הרכבת קטונה, שם היא תכננה לעלות על הרכבת של השעה 21:15 למנהטן. דורסט טען גם כי ב-4 בפברואר התקשר אליו המפקח מבית הספר לרפואה של מקורמק ואמר כי התקשרה אליו ב-1 בפברואר לומר כי היא חולה ונעדרה מבית הספר כל אותו השבוע. לא ברור האם מקורמק אכן עשתה את השיחה הזו. יום לאחר השיחה עם המפקח מבית הספר דיווח עליה דורסט כעל נעדרת.

שמונה שנים לאחר היעלמותה של מקורמק, דורסט התגרש ממנה תחת עילת בן זוג נעדר. בשנת 2016 ביקשה משפחת מקורמק להצהיר על קתלין כמתה, והיא הוכרזה ככזו שנה מאוחר יותר. אמה של קתלין, אן מקורמק, ניסתה לתבוע את דורסט בסכום של 100 מיליון דולר, בטענה שהרג את קתלין מקורמק וכי נשללה מהמשפחה הזכות לקבור אותה. בשנת 1999 פתחה משטרת מדינת ניו יורק מחדש את החקירה הפלילית בדבר ההיעלמות, ובדקה לראשונה גם את ביתו לשעבר של דורסט בדרום סאלם, שלא נבדק עד אז. עצם פתיחת החקירה לא פורסם עד נובמבר 2000.

באוגוסט 2019 נדחתה תביעה שהגישה קרול, אחותה של מקורמק נגד דורסט בטענה שרצח את אשתו, בשל עילת התיישנות, ונטען שהיא המתינה זמן רב מדי להגשת התביעה.

 רצח סוזן ברמן 
סוזן ברמן, ידידה ותיקה של דורסט -  שייצגה אותו ושיפרה את התדמית הציבורית שלו לאחר ההיעלמות של מקורמק - הייתה בתו של דייווי ברמן, גנגסטר ידוע, שבשלהי שנות ה-40 של המאה הקודמת הפעיל את מלון פלמינגו וקזינו בלאס וגאס. ב-24 בדצמבר 2000 נרצחה ברמן ביריה מקרוב, בסגנון שנראה כמו הוצאה להורג, בביתה שבקניון בנדיקט בקליפורניה, לאחר ששכנותיה הזעיקו את המשטרה לדווח כי הדלת האחורית שלה פתוחה ושלושת כלבי פוקס טרייר שלה מסתובבים חופשי.

כעבור מספר ימים קיבלה משטרת בוורלי הילס מכתב בכתב-יד שחותמת הדואר עליו הייתה של 23 בדצמבר ובו כתובה אך ורק כתובתה של ברמן והמילה "גופה" ("cadaver"). דורסט טען שהוא לא כתב את המכתב, החקירה העלתה שדורסט היה בצפון קליפורניה בימים לפני מותה של ברמן, וכי הוא טס מסן פרנסיסקו לניו יורק בלילה שלפני גילויה של הגופה. זמן קצר קודם לכן קיבלה ברמן 50,000 דולר מדורסט, בשני תשלומים. דורסט אישר למשטרת לוס אנג'לס ששלח לה סכום של 25,000 דולר, וכן העביר להם בפאקס עותק של התצהיר שלה מ-1982 בנוגע להיעדרות מקורמיק, אבל סירב לשתף פעולה מעבר לכך בשאלות לגבי הקשר שלו לרצח.

 המשפט באשמת רצח סוזן ברמן 

חלקים מהמשפט שנערך בשנת 2021 שודרו והוצגו בתוכנית טלוויזיה מ 11/2021 בת 85 דקות בשם:
The Trials of Robert Durst 
שסקרה את שלוש הפרשיות. התוכנית שודרה בערוץ ID האמריקאי. על פי חלקים ממשפטו שסוקרו בתוכנית, התביעה ניסתה להציג את הקו העלילתי הבא: ברמן חיפתה על דורסט ביחס לחקירת היעלמותה של קתלין עוד מ -1982, אולם שנפתחה החקירה חדשה ב-1999 ברמן רצתה לומר את האמת לגבי מה שאירע ב-1982. במשפט העידה חברתה של ברמן, כי ברמן אמרה לה שיש לה מידע רגיש, שיכול ל"פוצץ את הפרשה". או אז דורסט שילם לברמן שני תשלומים על סך 25,000 ש"ח כל אחד כדמי שתיקה למנוע ממנה לומר את האמת.(דורסט אכן אישר שהעביר לברמן 50,000 ש"ח בשתי פעמים שונות אך לטענתו היה מדובר במתנה בין חברים).

לאורך כל המשפט דורסט הציג בהפגנתיות את בריאותו הלקויה ובשלב כל שהוא במשפט הרים לאוויר את שקית הקטטר המלאה שלו. פרקליטיו זימנו רופאים להעיד על מצבו הבריאותי הלקוי. הרופאים טענו, כי  אם המשפט יימשך דורסט עלול למות מלחץ. אולם השופט לא שעה לפנייתם לבטל את המשפט והורה להמשיך אותו. 
בשלב האחרון של המשפט דורסט העיד ונעזר בטאבלט עקב בריאות לקויה.
ע"פ החקירה הנגדית, ששודרה, הוא  נשאל, מדוע ברח לגלווסטון, טקסס, וחי במנוסה כאשר הוא מחופש לאישה אילמת. הוא ענה שזה היה דבר טיפשי לעשות. 
דורסט העיד שביום 23.12 הוא בא לבקר את ברמן לביקור חגים, הגיע מסביב, מהדלת האחורית ומצא את גופתה. הוא חשש שאולי הרוצח עדיין נמצא בבית, שכן גופתה עדיין הייתה חמה. בנוסף, טען שהטלפון בביתה לא פעל באותו יום ולכן לא יכול היה להתקשר למשטרה. 
התובע הצביע על סתירות העולות מעדות זו ביחס להצהרות קודמות של דורסט: בתחילה דורסט הכחיש שהיה כלל באזור ביתה של סוזן ברמן כאשר נמצאה גופתה. בהצהרה אחרת טען שכן היה אבל הגופה הייתה כבר קרה. בנוסף, התובע הוכיח שהטלפון פעל כשורה יום לפני האירוע ויום אחריו, כך שהטענה, לפיה הטלפון לא פעל בדיוק ביום הרצח, תמוהה. 
לטענת התובע, דורסט הציג שוב גרסה סותרת כאשר בעדותו במשפט טען שהוא זה שכתב את הפתק למשטרה המכיל את כתובתה של ברמן והמילה "גופה" עליו, מעשה שדורסט הכחיש נמרצות בעבר.
דורסט לא סיפק הסברים לכלל השאלות שנשאל על ידי התובע ועל חלקן ענה "אני לא יודע". 

התובע הציג לפניו את הסתירות הרבות שעלו מעדותו וסיים את חקירתו בשאלה: "האם הרגת את סוזן ברמן?" 
תשובה: "לא". 
שאלה: "ואם היית הורג אותה היית משקר על כך, נכון?" 
תשובה: "כן".
לאחר שישה ימי דיונים, ביום 17.9.21  המושבעים מצאו אותו אשם ברצח מדרגה ראשונה של סוזן ברמן.

 רצח מוריס בלאק 
בעקבות מצוד ברחבי ארצות הברית, דורסט נעצר בחשד לרצח שכנו מוריס בלק ב 9 באוקטובר 2001 בגלווסטון- זמן קצר לאחר שנמצאו חלקים מגופתו של בלאק צפים במפרץ גלווסטון. למחרת הוא שוחרר בערבות של 300,000 דולר. דורסט החמיץ דיון בבית המשפט ב־16 באוקטובר והוצא נגדו צו מעצר באשמת הפרת ערבות. ב-30 בנובמבר הוא נתפס בסופרמרקט " וויגמן" בפנסילבניה, כאשר שיער ראשו ושיער גבותיו מגולחים, לאחר שניסה לגנוב פלסטרים, עיתון, וכריך סלט עוף עם פלפלים אדומים קלויים על באגט פומפרניקל, אף על פי שהיו לו 500 דולר במזומן בכיס. בחיפוש משטרתי במכוניתו השכורה נמצאו 37 אלף דולר במזומן, שני אקדחים, מריחואנה, רישיון הנהיגה של בלאק, והוראות נסיעה לביתו של גילברט נג'מי בקונטיקט. דורסט ניצל את זמנו במנוסה כדי לאיים על אחיו דגלאס, באמצעות ביקור בחניה של ביתו בקטונה, ניו יורק, כשהוא חמוש. בסופו של דבר הוא הוסגר לטקסס למשפט. דורסט אמנם זוכה מאשמת רצח שכנו, אולם נמצא אשם באשמת שיבוש ראיות.

 הסדרה התיעודית "הג'ינקס" 
הסדרה התיעודית "הג'ינקס: חייו ומיתותיו של רוברט דורסט" יצאה ב-2015 ברשת HBO, ותיארה ראיות נסיבתיות שקשרו את דורסט לסדרת הרציחות. הסרט התיעודי פירט את היעלמותה של מקורמק, מותה של ברמן לאחר מכן, והריגתו של בלק. בניגוד לעצת עורכי דינו ואשתו דברה לי צ'רטאן, העניק דורסט ראיונות מרובים וגישה בלתי מוגבלת לחומריו האישיים ליוצרי הסרטים. ברגע קולנועי מדהים עם סיום ההקלטות לסדרה הלך דורסט לשירותים כשהמיקרופון עדיין מחובר אליו, שם הוקלט אומר לעצמו: "הנה זה. אתה נתפס! ... אתה צודק, כמובן. אבל אתה לא יכול לדמיין. . . . עצור אותו . . . אני לא יודע מה יש בבית. . . אה, אני רוצה את זה. . . איזה אסון . . . הוא צדק. טעיתי. והגיהוקים. . . אני מתקשה בשאלה. . . מה לעזאזל עשיתי? הרגתי את כולם, כמובן." ה-FBI עצר את דורסט בניו אורלינס באותו יום בו שודר הפרק האחרון.

קישורים חיצוניים


 הערות שוליים 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:פושעים פליליים אמריקאים
קטגוריה:מורשעים ברצח בארצות הברית
קטגוריה:רצח בארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ליהיי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2022