מלך עליון אל דר במרום

מלך עליון אל דר במרום הוא פיוט לראש השנה, שנכתב בידי רבי אלעזר בירבי קליר כ"רהיט" לקדושתא לראש השנה. הפיוט נאמר בנוסח אשכנז בתוך הקדושתא "אופד מאז", בחזרת הש"ץ של תפילת מוסף ביום הראשון של ראש השנה.

מטרת הפיוט, בנוסחו המקורי, היא לשבח את מלכות ה', ולהנגיד אותה למלכותו השפלה של מלך אנושי בשר ודם.

מבנה הפיוט ותוכנו
הפיוט מסודר כמחרוזת הנפתחת במילים "מלך עליון", ובה שלושה ביטויים לגדולת ה' הפותחים באותה אות, וכנגדה מחרוזת הנפתחת במילים 'מלך אביון', ובה שלושה ביטויים לשפלותו של מלך בשר ודם, הפותחים באות העוקבת לפי סדר הא"ב, וכך לסירוגין מחרוזת העוסקת במלך העליון ומחרוזת שעניינה מלך אביון. מחרוזות המלך העליון מסתיימות ברפרן "לעדי עד ימלוך", והרפרן הנגדי, במחרוזות המתארות את המלך האביון הוא השאלה הרטורית "עד מתי ימלוך?". במחרוזות רבות, הפייטן מנסה להעמיד בכל צמד מחרוזות ניגוד בין מלך בשר ודם למלכות ה' בתכונה מסוימת. למשל, במחרוזת הראשונה מתואר ה' כ"אל דר במרום", ובמחרוזת שאחריה מתואר המלך האביון כמי ש"רד שחת" ויורד לשאול. במחרוזת של האות ש' מתואר ה' כמי ש"שינה אין לפניו", ובמחרוזת שלאחריה נאמר על המלך האביון "תנומה תעופנו".

באמצעות הניגוד והרפרנים המתחלפים, הפיוט מעצים את תפארתה ונצחיותה של מלכות ה', המלך העליון, אל מול שפלותה, אפסותה וארעיותה של המלכות האנושית. משום כך, נמצאים בפיוט שיבוצים רבים מספר איוב שבו הדיון בין איוב המיוסר, שהיה בעבר בעל נכסים ומעמד איתן, עם חבריו, מביא לידי ביטוי פעמים רבות את הניגוד בין חולשתו ואפסותו של האדם העומד מול האל, גם אם הוא נדמה כבעל עוצמה זמנית, ובין עוצמתו וגדולתו של האל.

ייתכן שהכוונה בפיוט אינה רק להנגיד בין האדם לקב"ה באופן כללי, אלא בפרט כנגד מלכות הגויים השולטת בישראל. הפייטן מבקש אם כן, להדגיש שלמרות שנדמה כי המלך הגוי שולט בישראל ומשפיל אותם, הרי שהוא אינו המלך אמיתי והוא עצמו אדם המושפל בידי המלך העליון.

 מקור הפיוט 
אף שדי ברור כי מחבר הפיוט הוא רבי אלעזר בירבי קליר, וכי הוא חלק מקדושתא לראש השנה, פחות ברור לאיזו קדושתא מקדושתאותיו השתייך הפיוט במקור. במנהגי אשכנז, וכן בחלק מההעתקות הפיוט בגניזת קהיר, הוא חלק מהקדושתא "אופד מאז" שמיועדת לתפילת מוסף. מאידך, בקטעי גניזה רבים, וכן במחזורים כמנהג צרפת, הוא חלק מהקדושתא "את חיל" לתפילת שחרית. בקטעי גניזה אחרים הוא מופיע כחלק מהקדושתא "אדן חוג". הממצא אינו מאפשר לשלול אף אחת מהאפשרויות הללו כמקור הפיוט, אך ברור כי החזנים והקהילות ראו לעצמם חופש להעביר אותו מקדושתא לקדושתא ומתפילה לתפילה.

במספר קטעי גניזה הוא נמצא מועתק בהקשרים נוספים, משניים, ולעיתים אפילו הועבר לתפילת יום כיפור.

 השינויים בנוסח הפיוט 
250px|ממוזער|שמאל|מלך עליון אל דר במרום מתוך מחזור לאוד, המאה ה-13. מחרוזות 'מלך עליון' מופיעות ברצף, ומחרוזות 'מלך אביון' חסרות, כפי שרווח בכתבי יד אשכנזיים.
כאמור, הנוסח המקורי של הפיוט, כפי שנמצא בגניזת קהיר וכפי ששרד במחזורי נוסח פרובנס (מנהג קארפינטראץ), כלל מחרוזות המשבחות את המלך העליון, וכנגדן מחרוזות המשפילות את המלך האביון, לסירוגין. ואולם, במנהג אשכנז הושמטו רוב מחרוזות "מלך אביון". במיעוט כתבי היד האשכנזיים, הועברו המחרוזות הללו (בדרך כלל, רק כמה מהן) לסוף הפיוט במקובץ, וברוב המקורות הן נשמטו לחלוטין. בדפוסי מחזורי מנהג אשכנז המערבי הושמטו כל המחרוזות, ונותרו רק מחרוזות "מלך עליון", ואילו בדפוסי המחזור כמנהג פולין, שרדו שתי מחרוזות, שהוצבו שתיהן לפני המחרוזת האחרונה של "מלך עליון", ולאחריהן נוספה המילה "אבל", כדי להגביר את הניגוד.

סיבת ההשמטה אינה ידועה בבירור, ונאמרו בדבר השערות שונות. השערה נפוצה, שאימצו גם כמה מן החוקרים, תולה זאת בעטיים של הצנזורה על ספרים עבריים והחשש מן הגויים, או משלום המלכות, כלומר בשל החשש שהפיוט ייתפס כמשפיל את המלך האנושי בן הזמן. יצחק סטנוב שיער כי הקהילות לא רצו לפתוח ולסגור את ארון הקודש פעמים רבות כל כך בסמיכות, ולכן ויתרו על אמירת "מלך אביון". בחיבור מסוף ימי הביניים נאמר כי בצורתו המקורית של הפיוט החזן עלול לטעות ולהחליף בין המילים "מלך עליון" ו"מלך אביון", וכך לומר בטעות דברי גידוף כלפי ה', ולכן העדיפו שלא לומר את מחרוזות "מלך אביון" כלל.

מסיבות שונות הקשורות לצורת האמירה של הפיוט על ידי החזן והקהל לסירוגין, נקטע הפיוט כך שראש הבתים נצמד לתחילתם, וכך בקהילות רבות שרים "לעדי עד ימלוך מלך עליון. גיבור להקים, גוזר ומקים, גולה עמוקים, לעדי עד ימלוך מלך עליון" וכך בשאר הבתים.

 אמירת הפיוט 
לפי מנהג אשכנז המזרחי המאוחר, נהוג לפתוח את ארון הקודש בשעת אמירת הפיוט פתוח, אך לסגור אותו כאשר אומרים את החלק המדבר על "מלך אביון".

חיקויים
כמו רהיטים נוספים לראש השנה שנכתבו בידי רבי אלעזר בירבי קליר, גם הרהיט "מלך עליון אל דר במרום" הפך מופת לחיקוי לפייטנים רבים אחריו, ואצל רבים רהיט מסוג זה הפך לרהיט קבוע בקדושתאות לראש השנה. בקדושתא אנונימית לראש השנה שחל בשבת נכלל פיוט מקביל הפותח "מלך עליון איום שוכן עד". גם רבי שמעון בן יצחק, כלל בקדושתא שלו לראש השנה "אמרתך צרופה" (נהוגה באשכנז בשחרית של היום השני) פיוט הפותח "מלך עליון אמיץ המנושא", שכתוב במבנה זהה כמעט לזה של הקליר. גם רבי יעקב בר דונש, רבי בנימן בן שמואל ופייטנים נוספים כתבו פיוטים דומים.

 ראו גם 
 תפילות ראש השנה
 אדירי איומה יאדירו בקול

 קישורים חיצוניים 
 מלך עליון, בתוך 



 הערות שוליים 

קטגוריה:פיוטי ראש השנה
קטגוריה:חלקי קדושתאות
קטגוריה:פיוטי אלעזר בירבי קליר
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון