פירוש הרמב"ן לתורה

{{ספר
| מאת = רמב"ן
| סוגה = פרשנות המקרא
| מקום הוצאה = רומא
| תאריך הוצאה = ר"ל-רל"ז (1470-1477)
| תמונה = [[קובץ:פירוש הרמבן לתורה.png|200px|פירוש הרמב"ן לתורה מהדורת הרב ח"ד שעוועל על ידי מוסד הרב קוק]]
|כיתוב=פירוש הרמב"ן לתורה מהדורת הרב ח"ד שעוועל על ידי מוסד הרב קוק
}}
ממוזער|פירוש הרמב"ן לתורה דפוס ונציה
ממוזער|הוספת רמב"ן לפירושו שנכתבה בישראל
פירוש הרמב"ן לתורה הוא אחד מספרי היסוד לפרשנות המקרא והאמונה היהודית.

הפירוש

רמב"ן חיבר ביאור מקיף לכל התורה והוא מפורסם בשם "פירוש הרמב"ן לתורה", הפירוש מתאפיין באריכות ביחס לחכמי תקופתו. לשם השוואה, במקום בו רשב"ם הידוע בסגנונו הקצרן כותב חצי שורה של פירוש על פסוק, הרמב"ן מסוגל להאריך עד כדי שניים ושלושה עמודים.

פירושו המונומנטלי לתורה התפרסם מאוד כפירוש יסודי לתורה וכן כמקור לאמונה היהודית, וכלשון רבי חיים מוולוז'ין: 
החתם סופר כתב אף הוא לשון דומה: , החתם סופר קיים את דבריו למעשה ופרסם מאוד את לימוד פירוש הרמב"ן.

פירוש הרמב"ן היה מהספרים העבריים הראשונים שנדפסו, בדפוס העברי הקדום ברומא, בין השנים ה'רכ"ט–ה'רל"ג (1469-1473), על ידי המדפיסים עובדיה, מנשה ובנימין מרומא (חלק א חלק ב באתר היברובוקס).

הפירוש תורגם לאנגלית על ידי הוצאת ארטסקרול שעל ידי הוצאת מסורה.

מיקום הכתיבה וההוספות
עוד בהיותו בספרד כתב רמב"ן את פירושו לתורה, עם עלותו לארץ ישראל ערך רמב"ן תיקונים לפירושו, בהם שינה, הוסיף ואף מחק קטעים מהמהדורה הראשונה של חיבורו.

ישנן שני סוגים של שינויים והוספות. א. שינויים טכניים - חשיפתו לחיבורים נוספים והתרשמותו מהגאוגרפיה של ארץ ישראל וממצאים שנתגלו לעיניו, למשל, בפירושו לשמות (ל, יג) מתאר הרמב"ן שכשהגיע לעכו מצא מטבע מתקופת בית שני, ועל פיו קבע את משקלו של מחצית השקל, או היווכחותו שקבר רחל ממוקם ממש סמוך ליישוב בית לחם, כמו כן בהגיעו לארץ התוודע לחיבורים חדשים דוגמת פירוש רבנו חננאל לתורה, מגילת סתרים לרבנו נסים, ותרגום ירושלמי.

כמו כן בתוספות, רמב"ן הרחיב ופירש קטעים מנביאים. החוקרים משערים שתכנן לחבר פירוש לנ"ך וכשהגיע לישראל וראה שלא הספיק הוסיף ביאורים לנ"ך בפירושו לתורה.

סוג שונה של שינויים הוא שינויים שבהם הרמב"ן חזר בו, שינה, או הוסיף פירוש.

רשימה של 134 מתיקוניו נשלחה לספרד ושולבה בכתבי היד של החיבורים כמו במהדורות הדפוס יחד עם רשימת תיקונים לא מתועדת (ידוע על לפחות 140 תיקונים נוספים).

הידיעה על ההוספות מופיעה כבר בדברי רבי יצחק דמן עכו וכן אצל רבי דוד הכוכבי ועוד.

סגנונו
בפירוש מתגלה רמב"ן כחוקר מעמיק המפרש את המקרא בהתאם לתוצאות מחקרו. הפירוש עוסק בביאור המילים, המצוות היוצאות מן הכתוב, היחס בין מדרש חז"ל לכתוב והיחס בין הסיפור המקראי לתוכנו הפנימי.

רש"י פירש את התורה תוך הסתמכות מוחלטת על מדרשי חז"ל והביא את המדרש הקרוב לפשט אף שאינו פשט. לעומתו, רמב"ן נקט בחשיבה יותר רציונלית. אבן עזרא נקט בדרך אפילו יותר רציונלית, וזכה על כך לביקורת מרמב"ן. היטיב להגדיר את החילוק בין השלושה, פרופסור משה ארנד:
.

רמב"ן לצורך פירוש הכתוב פירש גם על פי חכמות חיצוניות דוגמת רפואה, פסיכולוגיה, זואולוגיה, פיזיקה, גאוגרפיה, פלאוגרפיה, והיסטוריה, אך כוונתו בהבאתם הייתה לצורך פירוש הכתוב ולא כמדע עצמאי.

פרשנותו של הרמב"ן מתחלקת לשניים:
 פשט – פרשנות מילולית, וכלשונו ודרכו של הרמב"ן, "פשוטו של מקרא". בדרך זו, מבאר הרמב"ן את פשט דברי הכתוב על דרך ההסבר הפילוסופי–פיזיקלי (חכמת הנגלה).
 סוד – ביאור הפסוקים על פי הקבלה. בלשון הרמב"ן: "על דרך האמת", או "דרך האמת לאמיתו". תחת הקטגוריה הזו מופיעה גם פרשנות טיפולוגית, כגון פרשנות שאינה מקישה מכתובים על כתובים, אלא ממאורע אחד על מאורע אחר, וכלשון הרמב"ן "מעשה אבות סימן לבנים". כך למשל רואה הרמב"ן את ששת ימי הבריאה כרמז לכל המאורעות העתידים לבוא.

לדעת עמוס פונקנשטיין, הרמב"ן היה הראשון מבין פרשני המקרא היהודיים שכתבם מצוי בידינו, שהביא בביאורו לתורה מארבעת הרבדים של פירוש התורה על דרך הפרד"ס, זה לצד זה. ארבעת רבדים אלה, מקורם בתורה שבעל פה, כגון במדרשי האגדה וההלכה. עודד ישראלי חלק על דבריו וטען שהפרשנות הטיפולוגית כלולה בסוד ופרשנות דרש כמעט שאינה קיימת.

ישנם כשלושים כתבי יד של ליקוט מסודותיו אשר נקראים "פירוש קצר" שנכתבו עוד בחיי הרמב"ן.

לפי מהרח"ו לא רק במקומות שאומר "על דרך האמת" כוונתו לסוד אלא בכל פירושו לתורה.

כשראה רמב"ן את תפוצת הסודות ושאף אנשים פשוטים קראום, הוסיף קטע להקדמתו: גרשם שלום, הדפיס קונטרס בשם "באור מעשה בראשית בדרך הקבלה מיסוד הרמב"ן" בו מופיע ביאור על דרך הסוד.

מוטיבים אנטי נוצריים בפירוש
בפירוש הרמב"ן הוא תוקף את הנצרות אם כי לא במפורש. בפירושו לשמות (יג טז) הוא מביא ראיות מהפסוקים נגד השילוש הקדוש, בפירושו לבראשית (א א) מבאר את שם אלוהים כשם המבטא יחיד ולא רבים, בפירושו לשמות (כ ה) מבאר שאין הבן נענש בעוון האב, הפוך מהתאולוגיה הנוצרית הדוגלת ב"חטא הקדמון", וישנן עוד דוגמאות רבות.

מקרא מסורס – אין מוקדם ומאוחר בתורה
לדעת רמב"ן הכלל "מקרא מסורס" – שינוי סדר המילים בפסוק לצורך פירוש, הוא לגיטימי, והסמכות לפרש כך היא על בסיס דברי חז"ל. אמנם, כאשר על ידי הסירוס משתנה סדר המאורעות, רמב"ן התנגד נחרצות לסירוס.{{הערה|מלכה שנוולד, מקרא מסורס בפירוש הרמב"ן לתורה, מגדים, גיליון נט ע' 61-91}} על כן, צמצם רמב"ן את הכלל אין מוקדם ומאוחר בתורה רק למקומות שבהם הוא הכרחי.

טבע ונס

תפיסת הרמב"ם בנושאי ניסים היא מינימליסטית, כלומר ה' אינו עושה ניסים חוץ ממקרים נדירים. גרשם שלום טען שהרמב"ן נקט בתפיסה מקסימליסטית, כלומר שניסים נעשים בצורה קבועה. אך ד' ברגר טען שתפיסת רמב"ן אינה שונה מתפיסת הרמב"ם. מרים סקלרץ טענה שהרמב"ן בכתביו אינו נוקט עמדה ברורה בנושא ולעיתים נוקט תפיסה זו ולעיתים את השנייה.

כללים נוספים
התורה אינה מספרת עתידות אלא רק ברמיזה, דרך הכתוב לכפול תיבות לחזק העניין, התורה כופלת עניין ובמקום אחד מאריכה ובמשנהו מקצרת, דרך הכתוב לבאר הצדדים על פי גוף האדם.
דבריו מדוקדקים
רבים כתבו שרמב"ן כתב את פירושו בתמצות ויש לדקדק מאוד בדבריו. רבי יצחק דמן עכו העיד שכך אמר הרמב"ן בעצמו, .

חיבורי גימטריאות
בכתבי-יד איטלקיים יוחסו לרמב"ן שני חיבורים על התפילה ועל התורה. החיבור על התפילה הוא לקט גימטריות מפירוש הרוקח לסידור, ומצוי בכתבי-יד אשכנזיים ללא ציון שם מחבר. החיבור על התורה, הנקרא בכתבי היד "גימטריאות מחמשה חומשי תורה", נכתב על סדר המקרא, ועוסק בענייני מסורת חסרות ויתרות וגימטריות, כעין ספרו של בעל הטורים על התורה, ונדפס על ידי הוצאת "עוז והדר" עם ביאורים ומקורות בסוף מהדורתם לפירוש הרמב"ן לתורה. לדברי שמחה עמנואל, בשני החיבורים אין לייחוס לרמב"ן על מה שיסמוך, והוא נעשה ככל הנראה באיטליה.

יחסו לפרשנים אחרים
תרגום אונקלוס
לפי הרמב"ם, אונקלוס הרחיק את ההגשמה, ועל כך שיבחו. אך רמב"ן חלק על דבריו וסבר שפירושו הוא תרגום מילולי פשוט, וכלשונו: . הרב ישעיה פיק בספרו מיני תרגימא מבאר את תרגום אונקלוס על פי הרמב"ן ועל פי הרמב"ם.

רבי משה הדרשן
כתבי רבי משה הדרשן הגיעו לידי רמב"ן דרך רבו רבי נתן בן מאיר שקיבלם מרבי אברהם בן יצחק. רמב"ן נתן לדרשותיו משקל מסוים, אבל לא סמך על דבריו לגמרי. וכלשונו:

רש"י
יחסו של רמב"ן לרש"י הוא יחס של כבוד, דבר המתבטא למשל בהקדמה לפירושו:

עיקר מחלוקתו הייתה בפירוש על פי דרך הדרש ולא על פי הפשט וכמו שכותב בדרשה לראש השנה: .

ישנן גרסאות רבות בכתבי יד של פירוש רש"י, במחקר נדונה השאלה באיזה מכתבי היד השתמש רמב"ן. ככל הנראה, הוא השתמש בכתב יד פרמה 175.

אבן עזרא
לאורך כל פירושו מתקיף רמב"ן את האבן עזרא, וכלשונו: "עם ראב"ע תוכחת מגולה ואהבה מסותרה". וכן , ולכן לא הרבה רמב"ן להביאם. אולם בניגוד לדברים אלו, הוכיחה פרופ' מרים סקלרץ שרמב"ן העריץ את ראב"ע. ושלמעשה, לאורך כל פירושו רמב"ן מצטט את ראב"ע עשרות פעמים, ללא אזכור שמו. לטענתה, ביקורתו של רמב"ן על ראב"ע היא על ביאורו הרציונלי באופן מוגזם, על יחס מזלזל לחז"ל, ועל סודותיו שלפי רמב"ן אינם סודות.

יהונתן יעקבס הוכיח שרמב"ן השתמש בפירוש הארוך של ראב"ע לשמות, ולא הקצר.

הרמב"ם
בפירושו לתורה כמו בשאר כתביו יחסו לרמב"ם היא בהערצה מופלגת, והוא נזכר עשרות פעמים. אך זה לא מנע ממנו לתקוף את פירושו במורה נבוכים לפרשת וירא שלטענתו היה בחלום, בלשונות כמו:

ועל פירושו לקרבנות כתב: 

תלמיד תלמידו, הריטב"א, חיבר ספר בשם ספר הזיכרון ליישב את השגות הרמב"ן על המורה נבוכים.

הריטב"א כתב שרמב"ן השתמש במורה הנבוכים מהדורת אלחריזי, אך הרב קלמן כהנא טען שרמב"ן ככל הנראה ראה לתקופה קצרה את תרגום אבן תיבון, והעלה השערה שראה את המקור הערבי. וכך סבר רפאל ישפה. יעקבס ועופר טענו שבבואו לארץ ראה את מהדורת אבן תבון.

בשיר הפתיחה לפירוש לא הזכיר את יחסו לרמב"ם. הרב חד"ש שיער שזה מפני שלא רצה ללבות את המחלוקת סביב ספרי הרמב"ם.

רד"ק ובכור שור
על אף ששניהם אינם מובאים על ידי רמב"ן אלא פעם אחת, רמב"ן הביא את דבריהם בלא שם אומרם כמה וכמה פעמים ולא התעלם מפירושיהם. ח"ד שעוועל סבר שרמב"ן התעלם מרד"ק בשל מעורבותו בפולמוס הרמב"ם.

לטענת הלל נובוצקי רמב"ן השתמש בפירוש רד"ק רבות וכְשִישִית מפירושו שאוב ממנו.

רשב"ם
היו שכתבו שרמב"ן לא ראה את פירוש רשב"ם לתורה, והיו שכתבו שראה. פרופסור יהונתן יעקבס טען שמבחינה גאוגרפית-היסטורית, מסתבר מאד שרמב"ן ראה את פירושו של רשב"ם, אך מסקירת פירושו לא נראה שיש כל קשר ביניהם ומסתבר שהפירוש לא הגיע אליו.

פירושים על פירוש הרמב"ן לתורה
המפרשים לפירושו נחלקים לשניים, מפרשי הפשט ומפרשי הסוד.
מפרשי הפשט
 פירושו הארוך של בעל הטורים מבוסס על פירוש הרמב"ן, ולעיתים ביאר דבריו.
רבי יצחק אבוהב השני והוא הפירוש הראשון הנדפס, - באור רבי יצחק אבוהב ירושלים תשל"ג (באתר היברובוקס).
 תלמידו הרשב"א, חיבורו קיים רק בכתב יד ולא נדפס מעולם.
 החתם סופר, תלמידו הרב חזקיה פלויט הדפיס את ביאורו לפירוש הרמב"ן בתוך ספרו ליקוטי חבר בן חיים (באתר היברובוקס) וכן בספרו תורת משה, מבאר רבות את פירושו.
  בספר זה נדפסו גם הגהות הרב מאיר אריק.
  מאת רבי שמואל צרפתי אשר חיברו "להציל את הרמב"ן מפני השגות הרא"ם".

  הספר כולל הערות לפירוש מאת הרב אהרון וואלק.
הערות קצרות מאת בעל המשכנות יעקב נדפסו בתוך ספר תכלת מרדכי הנ"ל.

 הרב חיים דוב שעוועל במהדורת מוסד הרב קוק.
הרב שמחה זיסל ברוידא בספרו שם דרך.
מפרשי הסוד
 רבי יצחק דמן עכו – ספר מאירת עיניים (באתר היברובוקס).
 רבי שם טוב אבן גאון – ספר כתר שם טוב בתוך ספר מאור ושמש לרבי יהודה קוריאט (באתר היברובוקס).
רבי יהושע אבן שועיב, בעבר הפירוש נדפס על שם רבי מאיר אבי סהולה, והחוקרים חלוקים בזהות המחבר, יש שהעלו הצעה שהוא המחבר ור"מ העורך.
 רבי מאיר פאפירש תלמיד האריז"ל ביאור על פי הקבלה, הספר באתר היברובוקס, הספר הוהדר מחדש על ידי חברת אהבת שלום יחד עם שאר כתביו.

ספר גבורת אריה מאת הרב יעקב לייב פרנקל נדפס על ידי ישיבת המקובלים שער השמים (באתר היברובוקס).

כמו כן בביאורו של רבי מנחם ריקאנטי לתורה ובספרו של רבי מנחם ציוני מבוארים הרבה מסודותיו.

ביאורים מילוליים
 הרב שמואל נחום הלחמי (ויסברוד) הדפיס את הפירוש עם ביאור מילולי מתוך שיעורי הרב יעקב אריה מיליקובסקי האדמו"ר מאמשינוב ונדפס על ידי מוסד הרב קוק.
 מכון עוז והדר הדפיסו את הפירוש בביאור מילולי.

רבי יעקב בן אשר בעל הטורים, חיבר פירוש על התורה, וחיבורו הוא קיצור פירוש הרמב"ן, כמו כן בפירוש רבנו בחיי משוקעים פירושים רבים לדבריו.

ישנם פירושים עממיים כגון ספר טוב ירושלים של הרב פינחס ליברמן, יקב אפרים של הרב יעקב שווארץ, מנחם מציון של הרב מנחם מנדל גולדברג, הדרי קודש של הרב יהודה מרגולין, ובית היין של הרב יהודה דביר.

לקריאה נוספת
 עודד ישראלי, הרמב"ן ביוגרפיה אינטלקטאולית 107 – 177, הוצאת מאגנס ירושלים תש"פ.
הרב חיים דוב שעוועל הרמב"ן, מוסד הרב קוק, ירושלים תשכ"ז, פרק יג עמוד קנב
 יעקב ליכט, רמב"ן - פרשנות המקרא היהודית - פרקי מבוא, ירושלים, תשמ"ג.
 י' גוטליב, יש סדר למקרא: חז"ל ופרשני ימי הביניים על מוקדם ומאוחר בתורה, ירושלים תשס"ט, עמ' 316–348.
 ע"צ מלמד, מפרשי המקרא: דרכיהם ושיטותיהם א, הוצאת מאגנס, ירושלים, תשל"ה, בערכו.
 מאיר רפלד, והרבה מקראות מסורסות יש בכתוב, עיון בפרשנותו של רמב"ן, בתוך: מ' ארנד (עורך), פרקי נחמה, ספר זיכרון לנחמה ליבוביץ, ירושלים תשס"א, עמ' 263–274.
 מ' מורשת, הרמב"ן כבלשן על־פי פירושו לתורה, עבודת גמר באוניברסיטת בר־אילן, תשכ"ד, נדפס גם בסיני כרך ס ע' קצג-רי.
עמוס פונקנשטיין, פרשנותו הטיפולוגית של הרמב"ן – תדמית ותודעה היסטורית ביהדות ובסביבתה, הוצאת עם עובד, תל אביב, תשנ"א.
הרב משה פיליפ, "הרמב"ן על פירוש רש"י" - ביאור שיטת הרמב"ן בפירוש רש"י על פי פרשני רש"י והרמב"ן בתוספת ביאורים והערות, תשפ"ה.

קישורים חיצוניים

טקסט הפירוש באינטרנט

פירוש הרמב"ן לתורה חלק א, חלק ב ורשה, תרמ"א, באתר היברובוקס

פירוש הרמב"ן לתורה בראשית, שמות, ויקרא, במדבר, דברים, באתר ספריא.

 מאמרים מקוונים
 ד"ר נורית מנדלקורן, יחס הרמב"ן לאגדה בפירושו לתורה מכלול כט ע' 103 תשע"ג.
 מרים סקלרץ, רמב"ן כפרשן האגדה במהלך פירושו לתורה שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום כג תשע"ד ע' 243–262.
 מרים סקלרץ, התמודדות עם הפער בין הפשט לדרש – רמב"ן בעקבות ראב"ע, שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום כב תשע"ג ע' 189–222
 מאמרים על פירושי הרמב"ן באתר הניווט בתנ"ך
 יוסי אראל, פרשנות פשט למקרא והלכה פסוקה בעבודתו של הרמב"ן, JSIJ 8, 2009

 עודד ישראלי, מוקדם ומאוחר בתולדות העברת הסוד בפירוש רמב"ן לתורה, ציון עט ד (תשע"ד) עמ' 477 - 506, (באתר אקדמיה)
 יהושפט נבו, רעיונות היסטוריוזופיים בפירוש רמב"ן לתורה, כתב העת על הפרק''', 17, ירושלים 2002, באתר מקראנט.
 יוחנן קאפח, "דרכו של הרמב"ן בפרשנות ההלכתית על פי פירושו לפרשת המשפטים" רמת גן תשס"ו.

ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:רמב"ן
קטגוריה:פירושי התנ"ך
קטגוריה:ספרות הראשונים