יצחק רבינוביץ

יצחק רבינוביץ (1887 – 3 באוקטובר 1968), היה מהנדס, פעיל ציוני וממייסדי מכבי והמכבי הצעיר ברוסיה, ולאחר עלייתו לארץ - תעשיין, חבר ההגנה, איש הג"א והסוכנות היהודית, פעיל במאבק לעליית יהודי ברית המועצות.

 קורות חייו 
רבינוביץ נולד והתחנך בליטא. הוסמך כמהנדס בגרמניה, ועבד במקצועו במפעל במוסקבה. נישא ב-1913 לאהובה (ליובה). לאחר מהפכת אוקטובר מונה למנהל מחלקת המתכת במשרד הבנייה של ברית המועצות. במקביל היה פעיל בתנועה הציונית, ב-1917 היה ממייסדי ארגון מכבי ברוסיה, ומ-1921 היה יושב הראש של הארגון. ארגון מכבי סבל מהתנכלויות של הצ'קה, ה-ג.פ.או. והיבסקציה, ב-1919 נסגר מועדון מכבי במוסקבה ורבינוביץ הצליח במאמצים רבים לשכנע את השלטונות לאפשר פתיחתו מחדש. ב-1921 החלו מאסרים של פעילים ציוניים, וב-1922 ארגון מכבי הוכרז שוב בלתי חוקי. רבינוביץ המשיך לנהל את פעילות הארגון בסתר, והספורטאים המשיכו להתאמן באזורים מחוץ לעיר.

רבינוביץ המשיך בפעילות ציונית, בין השאר גם במעשים סמליים - הוא שלח במסווה מברק ברכה לרגל הקמת האוניברסיטה העברית בירושלים באפריל 1925 – כאשר תקשורת כזו עם חוץ לארץ הייתה מעשה פלילי מבחינת שלטונות ברית המועצות.

ב-16 במרץ 1926 נאסר רבינוביץ בשל פעילותו הציונית והוגלה עם משפחתו לעיר קזיל-אורדה בקזחסטן. לאחר שלוש שנות גלות, קיבל ב-1929 אישור להגר, ועלה לארץ ישראל.

היה חבר ב"הגנה" מ-1933 ואילך. במלחמת העולם השנייה היה מנהל מחלקת המקלטים במפקדת הג"א וחבר ועדת הביטחון לבתי הספר מטעם הג"א.

עסק בייצור והתקנת מוצרי הסקה מרכזית בשותפות עם המהנדס ליפמן גורודישץ, שהיה חלוץ בתחום זה בארץ ישראל.

היה מנהל המחלקה הרוסית בסוכנות היהודית. מונה על ידי הממשלה הזמנית לתפקיד הממונה על רכוש הכנסייה הרוסית הגולה.

בחנוכה 1950, באירוע מרוץ הלפיד מקברות המכבים אל ירושלים, היה רבינוביץ מוותיקי "מכבי" (יחד עם לודוויג בלום ואליהו זאב לוין אפשטיין) שנבחרו לשאת את הלפיד בקטע המסע האחרון, מהכניסה לירושלים אל חצר המוסדות הלאומיים.

ב-1953 היה ממקימי התאחדות יוצאי ברית המועצות בישראל ויושב ראש ההתאחדות וממייסדי ארגון "מגן" לעזרת אסירי ציון, ופעל רבות במסגרתם לתמיכה ביהדות ברית המועצות ולמאבק להגירת יהודים ממנה.

|ממוזער|טקסט=יצחק רבינוביץ ואשתו באתר בניית מעונות עובדים בירושלים, 1933|יצחק רבינוביץ ואשתו באתר בניית מעונות עובדים בירושלים, 1933
התגורר עם משפחתו במעונות עובדים א' בירושלים. בניו מאיר ומיכאל היו קציני קבע בצה"ל.

בשנת 1957 בהיותו בן שבעים, יצא לאור ספרו "ממוסקבה עד ירושלים", בהוצאת ראובן מס.

רבינוביץ נפטר ב-1968 ונקבר בבית הקברות סנהדריה.

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:תנועת מכבי
קטגוריה:עובדי הסוכנות היהודית
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1887
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968