בין-טפה

שמאל|ממוזער|250px|קרניאריק טפה
בין-טפה (טורקית Bintepeler או Bintepe; בתרגום מילולי לעברית: אלף התלים) הוא נקרופוליס במערב טורקיה, הקרוי כך בשל ריבוי תלי אפר מונומנטליים (רוגמים), בהם נקברו בני מלוכה לידיים ומשפחות עילית מתקופת הברזל. האתר ברוחב של 10 ק"מ ובשטח של כ-75 קמ"ר, ממוקם בין נהר גדיז ואגם מרמרה שבנפת מניסה, כ-10 ק"מ צפונית לסרדיס שהייתה בירתה של לידיה.

זהו הנקרופוליס הגדול ביותר בטורקיה ואולי בעולם כולו. כיום נותרו כ-119 רוגמים בבין-טפה, רובם המכריע נבזזו ורבים אחרים נהרסו לצרכים חקלאיים. הם ממוקמים במקומות בולטים, על רכסים וגבעות וניתן לראותם מהסביבה. סבורים כי המלכים הלידים בחרו בבין-טפה לקבורה משום שניתן לראות את המקום מסרדיס וכדי לקשר את עצמם לזיכרונות של גיבורים מקומיים ולמשמעויות המקודשות של המיקוםChristina Luke, Christopher H. Roosevelt, Memory and Meaning in Bin Tepe, the Lydian Cemetery of the ‘Thousand Mounds’, in: Topoi, Publication Series, BERLIN STUDIES OF THE ANCIENT WORLD, vol. 27-- Ute Kelp and Olivier Henry (Eds.), Tumulus as Sema. Space, Politics, Culture and Religion in the First Millenium BC, Berlin, Boston: De Gruyter, 2016 (407-428). לרוגמים גדלים שונים - החל ברוגמים קטנים בקוטר של עשרה מטרים ועד שלושה רוגמים ענקיים, ללא ספק של מלכים, שקוטרם נע בין 230 ל-340 מטרים. בבין-טפה התגלו גם מקומות יישוב מהתקופה הפלאוליתית התיכונה והעליונה ומתקופת הברונזה, ואפילו מתקופת הברזל, עת האזור שימש בראש וראשונה כנקרופוליס.

ב-2025 בין-טפה והאתר הארכאולוגי של סרדיס הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

הרוגמים
רוגם אליאטס
רוגם אליאטס המכונה בטורקית "קוג'ה מוטף טפה" (Koca Mutaf Tepe) הוא הרוגם הגדול ביותר בבין-טפה ואחד הגדולים בעולם. הרוגם מיוחס לאליאטס מלך לידיה אשר מת ב-560 לפנה"ס לערך. לרוגם זה קוטר של 340 מטרים ונפח של 785,000 ממ"ק, והוא מתנשא לגובה של 63 מטרים מעל סביבתו. ההערכה היא כי ניתן היה להקים את הרוגם במהלך שנתיים וחצי של עבודה באמצעות 2,400 פועלים וכ-600 בהמות משא. הרוגם מתוארך לשנת 580 לפנה"ס והוא אחד הרוגמים המוקדמים באתר, מבין אלה שניתנים לתיארוך. הרוגם תואר על יד הרודוטוס אשר ציין כי זהו המבנה הראוי ביותר לציון, למעט מבנים במצרים ובבבל. הרודוטוס הוסיף כי בראש הרוגם הוצבו חמש אבני ציון, ואחת מהן שרדה גם כיום. כמו רוגמים רבים באתר, גם רוגם זה נבזז עוד בעת העתיקה, וב-1853 נתגלתה מערכת מנהרות שנחפרה ככל הנראה בידי שודדי קברים רומאים. הקבר עצמו הוא אולם שצופה בשיש ותקרתו עשויה מחמש פיסות אבן גיר ענקיות ששוקלות 16 טון ושעליהן שכבה עבה של פחם עץ, ככל הנראה כדי לאטום חדירה של מים שמחלחלים דרך אדמת הרוגם אל אולם הקבורה. אל אולם הקבורה מוליכה חצר פנימית שמוקפת בפיסות אבן גיר במשקל של כ-12 טון. ברוגם נמצאו חפצים בודדים בדמות אלבסטרון  ולידיון , אך לא נמצאו בו שרידי אדם.

רוגם קרניאריק
קרניאריק טפה (Karnıyarık Tepe) הוא הקטן מבין שלושת הרוגמים הגדולים באתר, אך גם כך קוטרו מגיע ל-230 מטרים וגובהו עומד על 53 מטרים. משלחת סרדיס אשר חקרה את האתר בשנות ה-60 ובשנות ה-90 של המאה ה-20 וכן בשנים 2011–2012, ניסתה לאתר את אולם הקבורה. בדומה לרוגם אליאטס גם ברוגם זה נמצאו מנהרות באורך של 130 מטרים אשר נחפרו בידי שודדי הקבר, אך אולם הקבורה לא אותר. עם זאת, ישנן עדיין מערות ברוגם שלא נחקרו. משך שנים רבות הסברה הייתה כי רוגם זה הוא מקום קבורתו של המלך גיגס אשר מת ב-652 לפנה"ס, אולם כלי קדרות שנמצאו במקום תוארכו למאה ה-6 לפנה"ס, זמן רב לאחר מותו של גיגס, ולכן בעל הקבר אינו ידוע אם כי בהינתן ממדיו של הרוגם, סביר שהשתייך למשפחת המלוכה. המחקר באתר גילה קיר היקפי שמור היטב של רוגם מוקדם וקטן יותר, בקוטר של 85 מטרים לערך, אשר ננטש לפני שבנייתו הסתיימה כאשר הרוגם הורחב לצורתו הנוכחית.

רוגם קיר מוטף
קיר מוטף טפה (Kır Mutaf Tepe) הוא הרוגם השלישי מבין שלושת הרוגמים הגדולים באתר, והשני בממדיו. קוטרו של הרוגם הוא כ-330 מטרים והוא מתנשא לגובה של 53 מטרים. החפירות במקום היו מוגבלות ולא ידוע עבור מי הוקם.

רוגמים אחרים באתר
24 מהרוגמים בבין-טפה נחקרו על-ידי משלחת סרדיס או מוזיאון מניסה, ואחרים שנפרצו על-ידי שודדי קברים נסקרו מאוחר יותר בידי ארכאולוגים. הקבורה נעה בין בורות פשוטים שנחצבו בסלע מתחת לרוגמים ועד מארג משוכלל של אולמות עם דרגשים לקבורה ראשונית, שנועדו לשרת מספר דורות. רוגם המסומן כ-BT05.026 אשר נחקר ב-2023, עשוי לשמש כדוגמה טובה למרות שנבזז. קוטרו של הרוגם עומד על כ-50 מטרים וגובהו 8 מטרים. במרכזו של הרוגם שני אולמות קבורה ומבואה ופתח הפונה דרומה. חלק מאולמות הקבורה נחצב בסלע עצמו בעוד שהחלקים הבנויים עשויים מפיסות גדולות של אבן גיר. המבואה נותרה לא גמורה והיא חושפת את תהליכי עיבוד האבן של הבנאים, ואילו אולמות הקבורה נשלמו וקירותיהם הוחלקו. באולם הקבורה הראשון דרגש קבורה בודד ואילו באולם השני שני דרגשים, האחד פוסל בסלע האם והשני פוסל בחלקו מהסלע ובחלקו נבנה. התקרה שטוחה ועשויה מפיסות אבן גדולות. בחדר הקבורה השני התקרה עשויה מפיסת אבן בודדת ששוקלת כ-9 טון. כלי קדרות שנמצאו בקבר תוארכו למאה ה-6 לפנה"ס ועד התקופה ההלניסטית, דבר המראה כי המקום היה בשימוש משך ארבע מאות לפחות.

קישורים חיצוניים

 Lydian Burial Customs, by Elizabeth Baughan
 Bin Tepe, The Tumulus of Alyattes, and Karnıyarık Tepe
הערות שוליים

קטגוריה:טורקיה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:נקרופוליס