ג'סטין ולבי

גָ'סְטין פּוֹרְטָל וֶלְבּי (באנגלית: Justin Portal Welby; נולד ב-6 בינואר 1956) הוא איש דת אנגליקני-אוונגליקלי בריטי. אשר כיהן בתפקיד הארכיבישוף מקנטרברי, ה-105 למניין, החל משנת 2013 ועד לפרישתו בשנת 2025.

ביוגרפיה
שמאל|ממוזער|200px|שלטו של הארכיבישוף.
נולד בלונדון לגֶ'ייְן גיליאַן פורטל, אחייניתו של הפוליטיקאי ראב באטלר, וגאווין ולבי, בן למשפחת מהגרים יהודית מגרמניה, שנישאו פחות משנה קודם לכן. אביו הביולוגי היה סיר ארתור מונטגיו בראון, מזכירו הפרטי של ראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל. זהות האב התגלתה רק בבדיקה גנטית ב-2016. בני הזוג ולבי היו שניהם אלכוהוליסטים, והתגרשו כשבנם היה בן שלוש. הילד, שהיה מבחינה חוקית בחזקת האב, גודל חליפות בידי קרובי משפחה שונים. כשהיה בן תשע-עשרה, נישאה אמו לברון צ'ארלס ויליאמס, וכעבור שנתיים גאווין ולבי מת ממחלת כבד. ויליאמס היה לו לאב חורג.

ג'סטין הצעיר התחנך באיטון ופנה ב-1974 ללימודי משפטים בטריניטי קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. הוא נכשל פעמיים, ועבר ללמוד היסטוריה. ב-1975 החל להתרועע עם סטודנטים מן האחווה הנוצרית-אוונגליקלית CICCU. ולבי נטבל כאנגליקני בינקותו, אך קשריו לכנסייה היו אפסיים. ב-12 באוקטובר בחצות הליל, בעת שהתפלל יחד עם ידידו הנוצרי ניקי הילס, סיפר ולבי שחווה חוויה רוחנית עזה וקיבל את ישו. המומר החדש החל להשתתף באופן קבוע בפעילות הסטודנטים האוונגליקלים. כעבור שבועות ספורים, לאחר שקרא ביוחנן ג' ט"ז, חווה שוב רגש דומה, והחל לדבר בלשונות, פרקטיקה שהוא מתמיד בה מאז.

ב-1979 נשא את קרולין איטן, אותה הכיר בקיימברידג'. במהלך השנים, נולדו להם שישה צאצאים. באותה תקופה, לאחר סיום לימודיו, החל לעבוד כמנהל בחברת הנפט הצרפתית Elf Aquitaine ועבר להתגורר בפריז. הוא ואשתו (שגם היא הומרה באוניברסיטה) היו חברים פעילים בכנסייה אנגליקנית-אוונגליקלית מקומית, ששירתה בריטים שישבו בבירה הצרפתית. בני הזוג אף השתתפו בפעילות הברחת ביבליות לגוש הקומוניסטי: ב-1980 הם נסעו לצ'כוסלובקיה, וב-1981 לרומניה, כשבאמתחתם ספרי קודש חבויים.

ביוני 1983 מתה בתם התינוקת של בני הזוג ולבי, ג'ואנה, בתאונת דרכים באמיין. המשבר האישי החמור שעברו העמיק את קשריהם עם הכנסייה. ב-1984 עבר ולבי לחברת Enterprise Oil החדשה, שגדלה במהירות, והוא נחל הצלחה מקצועית בתור הגזבר. הוא טען מאוחר יותר כי חוויותיו בתפקיד הפכו אותו למודע לצורך באתיקה ורגולציה בעסקים; הוא כתב מספר ספרים על הצורך בהגינות ויושרה נוצריות בתחום הפיננסים, והסיק שחברות מסוגלות לחטוא ממש כמו יחידים. במקביל, הוסיף להיות חבר פעיל מאוד בכנסיית השילוש הקדוש בדרך ברומפטון שבקנזינגטון, מוקד של תסיסה כריזמטית, אליה הסתפחו הוא ואשתו.

ב-1987, בעת שהאזין לדרשה של מטיף אורח מקליפורניה, גמלה בלבו של ולבי ההחלטה להפוך לכומר. בספטמבר 1989 החל ללמוד תאולוגיה בהיכל קרנמר שבאוניברסיטת דרהאם, מוסד אנגליקני-אוונגליקלי. ביוני 1993 הוא נסמך לכמורה בקתדרלת קובנטרי, בידי הבישוף סיימון בַּרינגטון-ווֹרד. הוא מונה לכומר-משנה בצ'ילברס קוטון שבנניטן. ב-1995 עבר לשמש כומר בכנסיית סט. ג'יימס בסאות'ם, וזמן קצר לאחר מכן מונה בכנסיית המלאך מיכאל באפטון. ב-2002 צורף לצוות הכמורה של קתדרלת קובנטרי, וב-2005 קודם למשנה לדיקאן הקתדרלה. במקביל, שירת כאחראי על פיוס בינלאומי, תחום שהקתדרלה התמחתה בו. הוא נסע עשרות פעמים לניגריה, עיראק ואזורי סכנה אחרים.

בדצמבר 2007 יצא מדיוקסיית קובנטרי וקיבל את תפקיד דיקאן קתדרלת ליברפול. כשהוא נעזר בניסיונו העסקי, הוא הצליח לאזן את תקציבה של הקתדרלה ולמשוך קהל חדש, דבר שהביא לו מוניטין של איש כנסייה בעל יכולת ניהולית. ב-2011 נבחר לכהן כבישוף דרהאם, וב-28 באוקטובר אותה שנה הוסמך כבישוף על ידי הארכיבישוף מיורק ג'ון סֶנְטַמוּ. בתוך שנה כבר הוזכר כמועמד להחליף את הארכיבישוף רואן ויליאמס כפרימאט הכנסייה, והוא אכן נבחר לארכיבישוף מקנטרברי בינואר 2013. מעת היבחרו, קידם בין היתר את מינויין של נשים לתפקידי בישוף, צעד שאושרר ב-2014, היה מעורב בחקירה של מקרי ההתעללות המינית בילדים בכנסייה, ערך רפורמות שהפכו את המוסד לריכוזי ומאורגן יותר. הוא הוסיף לנקוט בקו זהיר בסוגיית היחס ללהט"ב, סוגיה המפלגת בין הכנסיות האפריקניות השמרניות לאנגליקנים במערב, במאמץ להותיר את הקומוניון העולמי מאוחד.

באוקטובר 2024 יצא דו"ח עצמאי לפיו הארכיבישוף היה מודע להאשמות בהתעללות גופנית, נפשית ומינית בנערים מצד ידידו, עורך-הדין ג'ון סמיית', במחנות קיץ נוצריים, אך לא עשה די כדי להעביר את הנושא לרשויות. לאחר לחץ כבד, הודיע שיתפטר מתפקיד הפרימאט ב-12 בנובמבר. התפטרותו נכנסה לתוקף ביום הולדתו ה-69, ב-6 בינואר 2025. עד שיקבע יורש, תפקידיו של הארכיבישוף הואצלו לסטיבן קוטרל, הארכיבישוף של יורק, לשרה מלאלי, הבישוף של לונדון, ולרוז הדסון-וילקין, הבישוף של דובר.

לקריאה נוספת
 Andrew Atherstone, Archbishop Justin Welby: The Road to Canterbury. Andrews, 2013.

קישורים חיצוניים

 Justin Welby: the hard-nosed realist holding together the Church of England, הגרדיאן, 18 באפריל 2014.
 Justin Welby discovers biological father was Churchill's private secretary. הגרדיאן, 9 באפריל 2016.
 With piety and steel, Justin Welby has the church in his firmest grip. הגרדיאן, 16 בפברואר 2018.
 Justin Welby’s speaking in tongues makes sense to his evangelical tribe. הגרדיאן, 21 בינואר 2019.
 עמרי לוין, הארכיבישוף מתפטר - ג'סטין ולבי התפטר מהנהגת הכנסייה האנגליקנית, יס מיניסטר, 13 בנובמבר 2024.


הערות שוליים

קטגוריה:הארכיבישופים מקנטרברי
קטגוריה:חברי המועצה המלכותית
קטגוריה:אנגלים ממוצא סקוטי
קטגוריה:בוגרי איטון קולג'
קטגוריה:בוגרי טריניטי קולג' (קיימברידג')
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרהאם
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1956