מקדש איראווטסווארה

מקדש איראווטסווארה (בטמילית: கங்கைகொண்ட சோழீசுவரர் கோயில்) הוא מקדש הינדי בסגנון , המוקדש לאל שיווה בעיירה  שבמחוז  במדינת טאמיל נאדו שבדרום הודו. המקדש נבנה במאה ה-12 על ידי , והוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו, יחד עם מקדש בריהאדיסוואראר ב, ומקדש גנגאיקונדה בגנגאיקונדה צ'ולפורם המכונים יחדיו "המקדשים החיים הגדולים של צ'ולה".

ממוזער|שמאל|פרט מפסל המרכבה והסוס

מקדש איראווטסווארה הוא אחד מתוך מקבץ של שמונה-עשר מקדשים הינדים גדולים מימי הביניים באזור העיר , שבמחוז תנג'אבור. המקדש מוקדש לשיווה. הוא גם מכבד באדיקות את מסורות הווישנויזם והשאקטיזם של ההינדואיזם, יחד עם האגדות הקשורות לשישים ושלושה ה - קדושי תנועת הבהקטי של השיוויזם.

מקדש האבן משלב מבנה מרכבה, וכולל אלוהויות ודיות ו, ראשיות כמו אינדרה, אגני (אל האש), וארונה (אל השמים והמים), ואיו (אל הרוח), ברהמה, סוריה (אל השמש), וישנו, , האלה דורגה, סראסווטי, סרי דווי (לקשמי), גנגה, יאמונה, סוברהמניה, גנש,  (תשוקה),  (אלת האהבה) ואחרים. לבת זוגו של שיווה יש מקדש ייעודי שנקרא מקדש פרייה נייאקי אמאן. זהו מקדש מנותק שנמצא מצפון למקדש איראווטסווארה. ייתכן שהיה חלק מהמקדש הראשי כשהחצרות החיצוניות היו שלמות.

נכון לעכשיו, חלקים מהמקדש כמו ה הרוסים, והמקדש הראשי והמקדשים הנלווים, שהיו פעם חלק ממכלול אחד, הם כיום נפרדים. יש במקדש שני שעוני שמש: שעון שמש של הבוקר ושעון שמש של הערב המפוסלים כגלגלי מרכבה. המקדש ממשיך למשוך כינוסים גדולים של עולי רגל הינדים מדי שנה במהלך חודש , כשחלק מהפסלים, כמו אלה של האלה דורגה ושיווה, הם חלק מפוג'ות (טקסים הינדיים) מיוחדות.

מיקום
מקדש איראווטסווארה שוכן בעיירה , כ-4 קילומטרים דרומית-מערבית לעיר , כ-310 קילומטרים מדרום-מערב לצ'נאי וכ-90 קילומטרים מהעיר . ב, כ-40 קילומטרים צפונית-מזרחית, שוכן מקדש בריהאדיסוואראר, ומקדש נוסף, מקדש גנגאיקונדה, נמצא כ-30 קילומטרים דרומית-מערבית ממנו. שלושתם הוקמו בתקופת שושלת צ'ולה ושלושתם אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו.

המקדש נמצא על כביש 22 המחבר לטירוצ'יראפאלי, וכביש 36 המחבר לתנג'אבור. העיר הסמוכה צ'ידמבארם מחוברת לערים מרכזיות אחרות ברכבות יומיות ברשת הרכבות ההודית, בשירותי האוטובוסים של טאמיל נאדו ובכבישים הלאומיים 36, 81 ו-245. נמל התעופה הקרוב ביותר עם שירותים סדירים הוא  (קוד IATA: TRZ), כ-90 קילומטרים משם.

אף על פי שהמקדש שוכן בפנים הארץ, המקדש נמצא ליד הנהר , בתוך הדלתה של הנהר  עם גישה למפרץ בנגל ודרכו לאוקיינוס ההודי.

מקור שם המקדש
במקדש איראווטסווארה יש מכל מים. למכל זה יש תעלה המביאה את מימיו של הנהר קאוורי, שם מתאספים הינדים מדי שנה לטבילה. המיתולוגיה המקומית מספרת כיצד הפך עורו של , הפיל הלבן שעליו רוכב אינדרה, לבן ונקי לאחר שטבל במכל זה. אגדה זו מגולפת באבן במקדש הפנימי, והפיל של אינדרה העניק למקדש זה את שמו.

תיאור
קיסרי שושלת צ'ולה בנו מאות מקדשים הינדים ברחבי האימפריה שלהם. מביניהם ארבעה היו מתחמים עצומים עם  בנויות מאבן. מקדש איראווטסווארה הוא אחד מארבעת אלה. שלושת האחרים הם המקדש ב שנבנה על ידי רג'ארג'ה הראשון, המקדש שבנה רג'נדרה הראשון בגנגאיקונדה צ'ולפורם, והמקדש ב שנבנה על ידי הקיסר קולוטונגה השני משושלת צ'ולה בתקופה מאוחרת יותר.

מקדש איראווטסווארה הוא מבנה ריבועי נוסף שהושלם בשנת 1166. החצר הפנימית ששרדה היא כמעט שישה ריבועים צמודים בצלע של 35 מטר, ובסך הכל כ-107 מטרים על 70 מטרים. ה"ננדי מנדאפה" וה נמצאים מחוץ לחצר המקדש הראשית הזו והם מיושרים עם ציר המזרח-מערב של המקדש הראשי.

המקדש מסווג כ"קראקויל" (Karakkoil), מקדש שעוצב בדמות מרכבות המקדש ששימשו בתהלוכות סביב המקדש במהלך פסטיבלים. קודש הקודשים הוא ריבוע שאורך צלעו 12 מטרים, עם קירות עבים שעליהם מבנה העל של הווימאנה (מגדל המקדש) מתנשא לגובה של 24 מטרים. שביל ההקפה המקובל בהינדואיזם לא הוכן סביב קודש הקודשים, כפי שנמצא במקדש הגדול של תנג'אבור ובמקדש גנגאיקונדה. במקום זאת, שביל זה נמצא בחצר. קודש הקודשים (, garbha-griya, מילולית "בית הרחם") מחובר למוקה-מנדאפה דרך הארדה-מנדאפה (סוגי אולמות במקדש ההינדי) הנתמכת על עמודים, ומוקף על ידי שני דווראפאלות (רוחות שומרי הסף) מסיביות. המהא-מנדאפה הוא מלבן שמידותיו 24 על 79 מטרים, עם שש שורות של עמודים בצד ימין (ארבעים ושמונה סה"כ). אלו כוללים תבליטים וגילופים מורכבים. לכיוון מזרח למהא-מנדאפה נמצאת האגרה-מנדאפה המכונה גם רג'אגמבהירן-טירו-מנדפאם על שם הקיסר. אולם זה מעוצב כמו מרכבה על גלגלים עשויים אבן, הנמשכת על ידי סוסי אבן. העיצוב דומה למקדש נריטה-סבהא (אולם ריקודים קהילתי) של מקדש צ'ידמבארם ומקדש השמש בקונארק ליד פורי, במדינת אודישה.

המדרגות המזמרות
לאגרה מנדאפה יש מרפסת ריבועית צמודה של 7 מטר. יש בה מדרגות מגולפות מעוטרות שכיוונם ממזרח למערב. למדרגות יש מעקות מגולפות בצורה מורכבת. כאשר צועדים או דורכים עליהן, הן מייצרות תו מוזיקלי. לכן הן מכונות "המדרגות המזמרות".

פיסול

שמאל|ממוזער|280px|מבנה דמוי פירמידה בתוך מקדש איראווטסווארה
במקדש זה יש כמה גילופי אבן מעולים. אף על פי שמקדש זה קטן בהרבה ממקדש בריהאדיסוואראר או ממקדש גנגאיקונדה, הוא מעודן יותר. הגובה והפרופורציות של כל היחידות אלגנטיות כשהפסלים השולטים בארכיטקטורה. הכן של באליפיתה צמוד למקדש קטן המכיל את דמותו של גנש.

התבליטים לאורך בסיס המקדש הראשי מספרים את סיפוריהם של שישים ושלושה ה, קדושי תנועת הבהקטי של השיוויזם.

על הקירות החיצוניים של המקדש הראשי גומחות פיסול, חמש מכל צד, כשהאמצעית גדולה יותר מהאחרות. בגומחות מוצגות דמויותיהם של אלים הינדים שונים, כאשר הגומחה האמצעית בכל צד מראה את שיווה בהיבטים שונים.

מקדשים אחרים
בפינה הדרומית-מערבית של החצר נמצאת מנדאפה ובה ארבעה מקדשים. באחד מהם מוצגת דמותו של יאמה (אל השאול). צמוד למקדש זה לוחות אבן גדולים המפוסלים בדמויותיהן של שבע האימהות. הקמת מקדש נפרד לדווי (לקשמי), מעט מאוחר יותר מהמקדש הראשי, מעידה על הופעתו של מקדש אמאן כמרכיב חיוני במתחם המקדש בדרום הודו.

היסטוריה
המקדש נבנה על ידי רג'ארג'ה השני, קיסר צ'ולה. הוא שלט באימפריה של צ'ולה בין השנים 1146 ל-1172. בירת האימפריה, שהוקמה על ידי קודמיו, הייתה גנגאפורי, המכונה בכתובים מסוימים גם בשם גנגאיקונדה צ'ולפורם, על שם הנהר גנגס הקדוש והאלה המייצגת אותו. רג'ארג'ה השני, לעומת זאת, בילה את מרבית זמנו בעיר הבירה המשנית אייראטלי (Ayirattali), המכונה גם פזהייאריי (Pazhaiyarai) ורג'ארג'אפורי (Rajarajapuri). מתחם עירוני זה כלל את דראסורם, אתר מקדש איראווטסווארה. הוא היה פטרון הספרות הטמילית ומימן הקמת מקדשים הינדים חדשים באימפריה, במקום שיפורים והרחבות כפי שנהגו אביו וסבו. המקדש באייראטלי, אשר זכה לכינוי מקדש איראווטסווארה בכתובים הוא אחד ממקדשים אלו.

מקדש איראווטסווארה היה גדול בהרבה ממה שהוא עכשיו. על פי הכתובות היו בו שבעה רחובות ושבע חצרות, בדומה למקדש סרירנגם. כולם נעלמו, למעט החצר האחת עם המקדש הראשי ששרד. יש חורבות של גופורם וכמה מבנים במרחק מה ממתחם המבקרים הנוכחי המאשרים שהאתר נפגע קשות בשלב כלשהו כמו שאר המקדשים הגדולים והערים השונות מתקופת צ'ולה, כולל הבירה גנגאיקונדה צ'ולפורם.

הסיבות להרס זה אינן ברורות. לדברי וסאנתי, לדברי וסאנתי, מלכי  שהביסו את הקיסרים משושלת צ'ולה בשלהי של המאה ה-13 "אולי הרסו את העיר גנגאיקונדה צ'ולפורם עד היסוד" כפעולת נקמה על התבוסות הקודמות שלהם. עם זאת, לא ברור מדוע מקדשים אחרים נהרסו ומקדש זה נשאר, ומדוע, יש כעשרים כתובות מאוחרות יותר שמקורם באימפריות צ'ולה, פנדיה ואימפריית ויג'איאנגר המעידות על מתנות שונות ומענקים למקדש זה, אם בעבר הרסו את המקום הזה. תאוריה חלופית קושרת את ההרס לפשיטות, לביזה ולמלחמות, במיוחד עם הפלישה לעיר הבירה והטריטוריות של השושלת, שהיו בעבר חלק מאימפריות צ'ולה ומדוראי, על ידי צבאות סולטנות דלהי בפיקודו של המפקד המוסלמי  בשנת 1311, ואחריו  בשנת 1314, ומוחמד אבן טוגלאק בשנת 1337. בתקופה אחר כך פרצו מלחמות בין המלכים ההינדים לבין הסולטאנים המוסלמים שהחליפו את הסולטנות של דלהי והקימו מדינות חדשות כמו  הסמוכה (1335–1378). אימפריית ויג'איאנגר הביסה את סולטנות מדוראי בשנת 1378, ומקדש זה, יחד עם מקדשים אחרים מתקופת צ'ולה, חזרו אז לשליטתם של מלכים הינדים שתיקנו ושיקמו רבים מהם.

גלריה

לקריאה נוספת
על המקדשים של צ'ולה קיימת ספרות ענפה, והרשימה להלן מכסה רק חלק ממנה. לרשימה מקיפה יותר מומלץ לעיין בערך המקביל בוויקיפדיה באנגלית.



Dehejia, V. (1997). Indian Art. Phaidon: London. .

קישורים חיצוניים

 Great Living Chola Temples in UNESCO List
 - A Complete Visitors Guide to Darasuram Airateswara Temple

ביאורים

הערות שוליים

איראווטסווארה
קטגוריה:טמיל נאדו