סהדי שקרי אאוגרייהו זילי

סָהֲדֵי שַׁקְּרֵי אַאוֹגְרֵיְיהוּ זִילֵי הוא ביטוי בארמית ופתגם עממי שפירושו "עדי שקר בזויים בעיני שוכריהם". זו אזהרה לעדים, שמשמעותה היא שעדים שנשכרים להעיד עדות שקר בזויים גם בעיני אלה ששוכרים את שירותם. בכך למעשה העדים מקבלים איום שאם יעידו עדות שקר, כבודם העצמי ייפגע ללא תקנה. 

מקור המשפט ומשמעותו
המשפט בנוסח זה מופיע בתלמוד כחלק מנוסח האזהרה הנאמרת לעדים קודם שמעידים.

במשנה במסכת סנהדרין נאמר:

התלמוד הרחיב בסוגיה זו והציג כמה אופנים של איום על העדים. בהן הנוסח שמציג רב אשי: 

בתלמוד הוסיפו שלפתגם יש אסמכתא במעשה כרם נבות, שם איזבל מייעצת לאחאב להשתמש בעדי שקר כדי להביא למותו של נבות. הביטוי בו איזבל משתמשת לגבי עדי השקר הוא "בני בליעל", בכך ראיה מהמקרא ששוכריהם רואים בהם ככאלה מעצם הסכמתם להעיד עדות שקר.

יישומו ההלכתי 

הרמב"ם, בהוראות האזהרה לעדים, כתב שעל הדיינים להודיע באופן כללי, כי לעדי שקר צפויה בושה בעולם הזה ובעולם הבא:  
לדעת השולחן ערוך יש לאמר זאת לעדים במפורש:  

הכסף משנה בפירושו למשנה תורה מסביר שהרמב"ם לא דחה את האפשרות בשימוש באיומים כלליים כגון האיומים שציינו האמוראים האחרים בגמרא (למשל שהמעיד עדות שקר גורם שיהיו צרות בעולם - רעב ומגפות) אך מפני שאלו איומים כלליים שעדי השקר יכולים לחשוב שאולי באופן פרטי הם ינצלו מהם נקט הרמב"ם דווקא באיום שנקט בו רב אשי  ולומד מכך הכסף משנה שמאיימים עליהם איומים נוספים שיש להם השפעה עליהם באופן אישי. . 

המאירי בפירושו למסכת סנהדרין על ביטוי זה כותב:  כלומר בית הדין מתאים את האיום לאישיות של העדים לפי מה שיגע בהם באופן אישי.

פרשני ההלכה מדייקים מדברי המשנה שאת האיום בפני העדים עושים במעמד כל הציבור הנוכח. ורק לאחר מכן מוציאים את הציבור בכדי לבצע את בדיקת אמינות העדים.

שימושים נוספים לביטוי
בספרות האחרונים הביטוי משמש לעיתים במשמעות שאפילו ההולכים בדרך מסוימת מכירים בשקר שבה, בהקבלה לביטוי "ניכרים דברי אמת".

שמואל דוד לוצאטו, בהתייחסותו לתופעה של מנהיגי קהילות אשר מתאימים את ההלכה והפרשנות לרצונות הקהל מסיבות של אינטרס למצוא חן, כותב עליהם: 

באגרת שכתב הרב אברהם יצחק הכהן קוק, אז רבה הראשי של יפו והמושבות, אל בני היישוב עומד הרב על שורש הביטוי כפנייה אל רגשות כבודו של האדם. הגם שפנייתו אל בני היישוב כלל לא עסקה בנושא של עדות, הוא כותב אליהם: 

אברהם וינרוט בספרו "סוגיות מודרניות בהלכה" מקדיש פרק לסוגיית ה"ביוש-שיימינג" מצטט את האגרת הנ"ל כשהוא מציין ש-.

קישורים חיצוניים

 הרב יצחק הלוי, הקנאה התאוה והכבוד, באתר של ישיבת ההסדר קרני שומרון

הערות שוליים

קטגוריה:משפט עברי: דיני ראיות
קטגוריה:מילים וביטויים בארמית