ג'ון לואיס קרימל

ג'ון לואיס קרימל (באנגלית: John Lewis Krimmel; 30 במאי 1786 - 15 ביולי 1821), המכונה לעיתים "הוגארת' האמריקאי" היה הצייר הראשון של אמריקה שצייר סצנות ז'אנר. קרימל נפטר בתאונת שחייה בגיל 35. בין האמנים האמריקאים הבולטים שהושפעו מעבודתו של קרימל ניתן למנות את ויליאם סידני מאונט, ג'ורג' כלב בינגהאם ותומאס אייקינס.

 עבודה מוקדמת 
יוהאן לודוויג קרימל נולד ב-30 במאי 1786 בעיירה הקטנה אבינגן שבדרום דוכסות וירטמברג הגרמנית. בשנת 1809 החליט יוהאן לודוויג להצטרף לאחיו הבכור, שהיגר לפילדלפיה. בתחילה תכנן לעסוק בעסקים עם אחיו, אך עד מהרה נטש אותם לטובת האמנות. אף על פי שאולי היה בשיעורים בצבעי מים בלונדון, ליוהאן לודוויג לא היה שום הכשרה פורמלית אמיתית כשהגיע לפילדלפיה בסביבות ה-1 בנובמבר 1809. במדריך העירוני בשנת 1812 מוצג קרימל כצייר. הוא התחיל בציור דיוקנאות, אך כאשר עותק של "כנר העיוור" של דייוויד וילקי נפל לידו, תשומת לבו הופנתה לנושאים הומוריסטיים. הוא גם צייר תמונות היסטוריות.

באותה תקופה פילדלפיה הייתה המרכז האינטלקטואלי והתרבותי של ארצות הברית. כאן הצטרף קרימל במהרה למועדון הציירים הידוע הראשון באמריקה שבין חבריו היו תומאס סולי ורמברנדט פיל. הציור הראשון שלו שהלהיב את תשומת הלב הציבורית היה סצנה בשוק פילדלפיה, 1811. הציור תיאר אישה שחורה מגישה קערות מרק חריף פילדלפי ייחודי ללקוחות לבנים בגילאים שונים, ובמעמדות חברתיים. סצנת הז'אנר או התיאור של חיי היומיום הובילו עד מהרה לניסויים רבים נוספים בספרי הרישום ובציורי הקנבס שלו. בכל ציורי השמן הידועים שלו, קרימל כלל לפחות חיה אחת (בדרך כלל כלב) לפעמים שתיים או שלוש.

פאבל סווינין, רוסי שהיה בשליחות דיפלומטית בפילדלפיה בין השנים 1811–1813, קנה ככל הנראה כ-14 ציורים מקרימל והציג אותם ברוסיה יחד עם יצירות ממגוון מקורות כסצנות אמריקאיות טיפוסיות שצייר. הציורים האלה נמצאים כעת במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק. אף שבעבר נחשבו כיצירתו של סווינין עצמו, צבעי המים מיוחסים בדרך כלל לקרימל.

 יצירות מפורסמות 
עבודותיו של קרימל עדיין משוכפלות לעיתים קרובות בספרי לימוד, יצירות היסטוריות ומגזינים. "יום הבחירות 1815", אולי הציור המפורסם ביותר שלו, ממחיש בצורה הטובה ביותר את יכולתו של קרימל לחבר את הקהל לתצפיות הומוריסטיות. "חגיגת ה-4 ביולי בכיכר סנטר", פילדלפיה, 1819 שופעת פטריוטיות ורוח אחדות בעיצוב נאו-קלאסי. ב"שמיכת הטלאים" היסטוריון האמנות גיא מקלרוי זיהה כאחת הראשונות "המשתמשות בעיוותים פיזיונומיים (חיוך רחב שיניים ושפתיים גדולות מדי) כאלמנט בסיסי בתיאור אפרו-אמריקאים ..." תיאור האם והבת שניסתה לשכנע את האב השיכור לחזור הביתה גרמה להיסטוריונים לשבח את "פונדק אמריקאי" כיצירתו הראשונה של אמן אמריקאי הממחישה את הנושא הזה.

 ספרי הרישומים 
קרימל תיעד רעיונות לתמונותיו בסדרת ספרי שרטוטים ששמר בין השנים 1810 עד 1821. מסוף 1816 עד 1818 הוא חזר לאירופה לאזור הולדתו, וגם לווינה וזלצבורג, וספרי הרישום שלו מלאים בשרטוטים של נופים אירופיים, אנשים, בעלי חיים ופרחים.

המפגשים שלו עם אמנים מקומיים השפיעו על סגנונו שהיה רומנטי יותר בבגרותו. חלק מהציורים שאבדו ידועים משרטוטים מפורטים, כגון "מסיבת התה". שני רישומים בספר הרישומים השני שלו מתעדים חגיגת בית מורבית טיפוסית בחג המולד ומייצגים את התיאורים המוקדמים ביותר של עץ חג המולד באמנות האמריקאית.

 מוות ומורשת 
ב-15 ביולי 1821, קרימל הלך לשחות באגם ליד גרמנטאון וטבע.

אף שקרימל היה צייר רק 11 שנים, התהילה שלו הייתה בעלייה. הוא גם קיבל משימה יוקרתית ביצירה היסטורית גדולה, בד של 6 מטר על 9 מטר המנציחה את נחיתתו של ויליאם פן בדלאוור באוקטובר 1682. אף על פי שסצנות הז'אנר של קרימל מצאו מעט קונים במהלך חייו, אך תחריטים שלו עבודות שנעשו זמן רב לאחר מותו הופצו באופן נרחב כהדפסים ואיורי מגזינים.

 גלריה 

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:ילידי 1786
קטגוריה:נפטרים ב-1821