נחום שמיר

ממוזער|מעבודות הפיסול של נחום שמיר
ממוזער|כתב המינוי לראש משלחת משרד הביטחון בארצות הברית. מתוך הארכיון הפרטי של נחום שמיר
ממוזער|הנצחת נחום שמיר במכללה האקדמית בית ברל
נחום שמיר (30 במרץ 1917 – 12 באפריל 1995) היה פעיל ציוני וביטחוני, מנהל וממקימי קיבוץ נווה איתן.

שימש בתפקידים רבים בממסד הביטחוני הישראלי - בין השאר כפעיל ב פיקד על הברחת מעפילים מאיטליה, שימש גזבר של מחלקת העלייה באירופה בהסוכנות היהודית, וראש משלחת משרד הביטחון בארצות הברית וקנדה. היה מנכ"ל של חברת השילומים מנכ"ל חברת הנפט הלאומית, מנכ"ל חברת הביטוח הסנה, ציר כלכלי בארצות הברית וקנדה, ומנכ"ל החברה לישראל. שמיר גם היה מעורב בתחום החינוך והתרבות- שימש כמנכ"ל בית ברל ומייסד המכללה האקדמית בית ברל, מייסד תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער עם אורנה פורת ויו"ר ההנהלה, קונסול כללי בשיקגו, יו"ר הנהלת מוזיאון ארץ ישראל,. היה גם פסל.

 ביוגרפיה 
נחום שמיר נולד בקרקוב בפולין לאבא (אברהם) ופרידה (לבית זיידן) וכסמן. הוא היה הבן השני מארבעה ילדים. הבית היה בית יהודי ציוני. הוא למד בגימנסיה עברית והיה פעיל בתנועת נוער ציונית.

ב-1934 עלתה המשפחה ארצה והתיישבה בתל אביב. שמיר יצא לעבוד בבניין, פרדסנות ומכונאות רכב כדי לעזור בפרנסת המשפחה. בערבים היה פעיל כראש שבט של תנועת עקיבא. מאוחר יותר הצטרף לארגון ההגנה.

בשנת 1944 הצטרף לחבריו מתנועת הנוער עקיבא מקרקוב והיה ממקימי קיבוץ נווה איתן בעמק בית-שאן. בשנת 1948 במלחמת השחרור היה שליש בגדוד 13 של חטיבת גולני תחת פיקודו של אברהם יפה והשתתף בקרבות על נצרת וצפת. בסוף שנת 1948, נשלח לאיטליה כמפקד הבריחה וממונה על העלייה של המוסד לעלייה ב', והיה אחראי על הברחת גבולות של פליטי השואה, קליטתם במחנות מעבר ושליחתם באניות ארצה. בתקופה זו החלה גם עליה ממצרים ולוב דרך איטליה לישראל. בשנת 1951 נשלח לפריז, צרפת ושימש גזבר של מחלקת העלייה בהסוכנות היהודית, בתקופה של עליית מאות אלפי יהודים מאירופה, אסיה ואפריקה. בשנת 1952 החליף את שמעון פרס כראש משלחת משרד הביטחון בארצות הברית וקנדה. בשנת 1955 החליף את הלל דן כמנכ"ל חברת השילומים וכיהן בתפקיד זה עד סיום פעולתה של החברה בשלהי שנת 1963. בתפקיד זה יזם בין היתר את הקמת מספנות ישראל והיה יו"ר ההנהלה שלה.

בסוף שנות החמישים היה ממקימי ומנהל חברת הנפט הלאומית. בנוסף היה גזבר הוועד הציבורי שהביא להקמת משכן קבע לתיאטרון הקאמרי ברחוב דיזנגוף בתל אביב. בשנת 1962 התמנה למנכ"ל חברת הביטוח "הסנה" ושימש בתפקיד זה כשנה וחצי.

בשנת 1964 מונה לציר הכלכלי בארצות הברית וקנדה..

שמיר יזם את הקמת המכללה האקדמית בית ברל, המכללה הראשונה בישראל. עם שובו מארצות הברית ב-1968 התמנה למנכ"ל בית ברל והחל לקדם הקמת מכללה כדי לאפשר לצעירים מהפריפריה לזכות בהשכלה אקדמית.. במקביל, הקים עם אורנה פורת את תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער והיה יו"ר ההנהלה.

בשנת 1977 מונה לקונסול כללי בשיקגו ובשובו ארצה היה יו"ר הנהלת מוזיאון ארץ ישראל.

עם צאתו לגמלאות ב-1981, החל לפסל בעץ. בשנת 1984 השתתף בתערוכה קבוצתית בניו יורק ב-"American Israeli Art Gallery", ובשנת 1987 הציג תערוכת יחיד במוזיאון בית עמנואל ברמת גן.

נפטר בתל אביב ב-1995, והובא למנוחות בבית העלמין ירקון. היה נשוי למלכה לבית פס, אותה הכיר והדריך בתנועת הנוער. לשניים נולדו שלושה ילדים. אחד מהם הוא הפסנתרן, שחקן הקולנוע והצייר אורי שמיר.

 הנצחה 
בניין ההנהלה של המכללה האקדמית בית ברל נקרא על שם "נחום שמיר, מייסד מכללת בית ברל ומנהלה בשנים 1970 - 1976", כפי שנכתב בשלט בבניין.

 לקריאה נוספת 
 יצחק גרינברג, אקדמיה ותנועה פוליטית - מכללת בית ברל 1990-1970, דור לדור - סדרת המונוגרפיות ל"ח

 קישורים חיצוניים 


  אורי שמיר מספר על אביו נחום שמיר בישיבה מיוחדת במכללה האקדמית בית ברל

 הערות שוליים 

קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:לוחמי חטיבת גולני
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
קטגוריה:קונסולים ישראלים בארצות הברית
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד הביטחון
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1995