פוטנציאל חיובי מאוחר

פּוֹטֶנְצְיָאל חִיּוּבִי מְאֻחָר (באנגלית: Late positive potential, LPP) הוא עליה ממושכת בפוטנציאל קשור-אירוע המתגברת בעקבות גירוי רגשי מעורר. זהו ERP המופיע על אלקטרודות בקו האמצע הקדקודי אמצעי, כ-300 מילישניות לאחר התחלת גירוי. לדוגמה אלקטרודות מייצגות הן Pz, CPz, Cz, CP1, ו-CP2.

 תפקוד 
ממוזער|332x332 פיקסלים|למעלה: המתח הנמדד באלקטרודה CP1 ב-μV כפונקציה של הזמן במילישניות. לאחר הצגה של פנים שמחות (שמאל) נייטרליות (אמצע) ועצבניות (ימין). קו מלא מציין פנים רלוונטיות למטלה, קו מקווקו מציין פנים שאינן רלוונטיות למטלה. למטה: התפלגות הבדלי המתח הממוצעים של פנים רלוונטות ופנים לא רלוונטיות בין 450 מילישניות לבין 700 מילישניות לאחר הצגת הפנים, עבור פנים שמחות (שמאל) נייטרליות (אמצע) ועצבניות (ימין). מתוך: Bublatzky et al., 2014
מספר מחקרים הראו כי ה-LPP משקף את מידת החשיבות של גירויים. מחקר אחד השתמש בתמונות נייטרליות המכילות אנשים ובתמונות שאינן מכילות אנשים. התמונות שמכילות אנשים גרמו לצופים בהם לבטא LPP יותר חיובי. כמו כן, כאשר הוצגו לנבדקים תמונות נעימות ותמונות לא נעימות הן עוררו LPP חיובי יותר בהשוואה לתמונות נייטרליות. עם זאת, כאשר נבדקים הונחו להשתמש בטכניקות של פרשנות מחדש, אשר מפחיתות את המידה שגירוי מסוים מעורר בנו תגובה רגשית, אזי התנודה ב-LPP הייתה מופחתת. בנוסף כאשר חלק מתמונות הפנים הן רלוונטיות יותר לנבדק, אזי תיתכן עלייה ב-LPP, בפרט בתמונות של פנים שמחות (ראה איור משמאל).

 השוואה חברתית 
מחקר שהשתמש במשחק האולטימטום התמקד במקבל. במחקר זה נמצא כי ה-LPP של המקבל רגיש להשוואה החברתית. הוא היה חיובי יותר עבור הצעה שהיא שווה להצעות שקיבלו משתתפים אחרים, ביחס לתנאים בהם הוצע למקבל סכום שהוא מעל או מתחת לממוצע שאר ההצעות.

 תגמול 

לתגמול בין היתר יש שתי תכונות נפרדות אשר אינן תלויות זו בזו. הראשונה ערכיות התגמול (Valiance) כלומר, האם התגמול הוא חיובי או שלילי. השנייה היא המשרעת של התגמול (Amplitude) כלומר מהו גודל התגמול. כאשר שתי התכונות של התגמול מופיעות מול הנבדק, כלומר הוא יודע האם התגמול הוא חיובי או שלילי ומה גודלו, ה-LPP רגיש לעצימות של התגמול אך לא לערכו (חיוביותו או שליליותו). מנגד, כאשר התגמול מפורק, בפעם אחת מוצג האם הוא חיובי או שלילי, ובפעם נוספת מוצג גודלו, אזי ה-LPP יושפע בכל פעם מהתכונה המוצגת.

 מקור האות 
קבוצת מחקר מאוניברסיטת פלורידה חקרו נבדקים תחת מכשור משולב של דימות תהודה מגנטית תפקודי (fMRI) יחד עם אלקטרואנצפלוגרם (EEG) על מנת לאתר את מקורו של ה-LPP. הם הציגו לנבדקים תמונות נייטרליות, נעימות ולא נעימות ובדקו את המתאם בין סיגנל ה-EEG לבין ה-fMRI.

החוקרים מצאו כי ישנו הבדל בין המקורות היוצרים את ההגברה ב-LPP עבור תמונות נעימות ועבור תמונות לא נעימות. האמיגדלה, גרעין במערכת העצבים שנחקר רבות בהקשרים רגשיים, נמצאה קשורה ל-LPP בתמונות נעימות, אך לא בכאלה שאינן נעימות. אם כי היא כן פעלה גם בתמונות לא נעימות, אך לא בצורה המתואמת עם סיגנל ה-LPP. בנוסף קליפת המוח הקדם-מצחית מרכזית (mPFC) וגרעין האקומבנס היו מתואמים עם LPP רק עבור תמונות נעימות. שני אזורים אלו נמצאו במחקרים אחרים כמעורבים בעיבוד תמונות של פנים אטרקטיביות, רומנטיקה וארוטיקה. לעומת זאת, עבור תמונות לא נעימות ה-LPP נמצא בהתאמה לזרימת דם מוגברת לאזורים כמו האינסולה וקליפת המוח הקדם מצחית גחונית צידית (vlPFC). האינסולה ידועה כמעורבת בעיבוד של רגשות, ובפרט כאלה של גועל או תחושת איום.

בנוסף כמה אזורים נמצאו פועלים גם עבור תמונות נעימות וגם עבור כאלה שאינן נעימות. אזור שכזה הוא הפרקונאוס. אזור זה הוא קודקודי. אזורים קודקודיים ידועים כמעורבים בצריכת קשב.

 ראו גם 
 מגנטואנצפלוגרפיה
 שליליות קשורת משוב
 P300

 לקריאה נוספת 
Luck, S. J., & Kappenman, E. S. (Eds.). (2011). The Oxford handbook of event-related potential components. Oxford university press. In the chapter: ERPs and the Study of Emotion, pages 8-25

 הערות שוליים 

קטגוריה:מערכת העצבים
קטגוריה:בדיקות רפואיות
קטגוריה:אלקטרופיזיולוגיה