ציוריו של אדולף היטלר

אדולף היטלר (בגרמנית: Adolf Hitler; 20 באפריל 1889 – 30 באפריל 1945) היה הקנצלר והפיהרר של גרמניה הנאצית בשנים 1933–1945, וכן מנהיג המפלגה הנאצית משנת 1921 ועד להתאבדותו בבונקר שלו בברלין. במהלך השנים שלפני הפיכתו לפוליטיקאי, היה גם צייר ואמן.הוא הפיק מאות עבודות ומכר את ציוריו וגלויותיו כדי לנסות להתפרנס בשנות מגוריו בווינה (1908–1913). למרות הצלחה מעטה מבחינה מקצועית, הוא המשיך לצייר לאורך כל חייו.

מספר ציורים שלו נתפסו לאחר מלחמת העולם השנייה ונמכרו במכירה פומבית בעשרות אלפי דולרים. אחרים נתפסו על ידי צבא ארצות הברית ועדיין מוחזקים בידי ממשלת ארצות הברית.

הדעה הכללית על עבודתו מעורבת; הוא ספג ביקורת על היותו קר וחסר תחושה, ורבים טענו כי להיטלר היה כישרון גדול יותר כאדריכל מאשר כצייר, אף הוכח כיצד התייחס ביתר דקדקנות לפרטי האדריכלות בציוריו בהשוואה לפרטים אחרים כמו עצים או אנשים, אותם עיצב בצורה גולמית ומגושמת.
סגנונו והשפעתו של היטלר
ממוזער|עץ על יד דרך, אדולף היטלר, 1911
סגנונו של היטלר היה מחושב מאוד כאשר ייצג אדריכלות בציוריו. במקום להתקדם עם הזרם העכשווי של תקופתו, חיקו יצירותיו את אמני המאה ה-19 ואמנים אחרים שקדמו לו. הוא טען שהוא מערבב בין זרמי ותנועות אמנותיות רבות ורבים ביצירותיו, כשלמעשה סגנונו נבע אך בעיקר מהקלאסיציזם הרומי היווני, הרנסאנס האיטלקי והנאו-קלאסיות. הוא העריץ את היכולת הטכנית של אמנים אלה, כמו גם את הסמליות והפשטות המובנות. הוא כינה את רודולף פון אלט "המורה הגדול ביותר שלו". בציורי השניים ניבטים נושאים ושימושים דומים בצבעים ובטכניקות, אך אלו מציגים נופים פנטסטיים המעניקים תשומת לב שווה אם לא יותר לטבע ולסביבה הסובבת מאשר לאדריכלות.

היסטוריה
שאיפה אמנותית
באוטוביוגרפיה שלו, מיין קאמפף (מאבקי) משנת 1925, תיאר אדולף היטלר כיצד בצעירותו רצה להיות אמן מקצועי, אך חלומותיו נהרסו מכיוון שנכשל בבחינת הקבלה לאקדמיה לאמנות בווינה היטלר נדחה פעמיים על ידי המכון, פעם אחת בשנת 1907 ופעם שנייה בשנת 1908. בבדיקתו הראשונה הוא עבר את החלק המקדים שהיה ציור שתיים מהסצנות האיקוניות או התנכיות שהוקצו בשתי בחינות של שלוש שעות כל אחת. החלק השני היה לספק תיק עבודות שהוכן בעבור הבוחנים. צוין כי עבודותיו של היטלר הכילו מעט מדי ראשים או פרצופים. אקדמיה סברה שיש לו כישרון רב יותר באדריכלות מאשר בציור. אחד המדריכים, אשר היה אוהד למצבו והאמין שיש לו כישרון כלשהו, הציע לו לפנות לבית הספר לאדריכלות של האקדמיה. עם זאת, הדבר חייב חזרה לבית הספר התיכון ממנו נשר ואליו לא היה מוכן לחזור.

על פי שיחה באוגוסט 1939, ימים ספורים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, שפורסמה בספר הכחול הבריטי, אמר היטלר לשגריר הבריטי נוויל הנדרסון, "אני אמן ולא פוליטיקאי. ברגע שבעיית הפולנים תסודר, אני רוצה לסיים את חיי כאמן."

התקופה בווינה
ממוזער|האם מרי עם ישו הילד, אדולף היטלר 1913
בין 1908 ל-1913 היטלר צבע גלויות וצייר בתים למחייתו. את הדיוקן העצמי הראשון שלו הוא צייר בשנת 1910 בגיל 21. ציור זה, יחד עם שנים עשר ציורים אחרים של היטלר, התגלה על ידי סמל רב-סרן ווילי ג'יי מק'מקנה בשנת 1945 באסן, גרמניה.

סמואל מורגנשטרן, איש עסקים יהודי אוסטרי ושותף עסקי של היטלר הצעיר במהלך תקופתו בווינה, קנה רבים מציוריו של היטלר הצעיר. לפי מורגנשטרן, היטלר הגיע אליו לראשונה בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20, בשנת 1911 או בשנת 1912. כשהיטלר הגיע לראשונה לחנות הזגגות של מורגנשטרן, הוא הציע למורגנשטרן שלושה מציוריו. מורגנשטרן שמר מאגר מידע על קהל לקוחותיו, דרכו ניתן היה לאתר את רוכשי ציוריו של היטלר הצעיר. נמצא שרוב קוניו היו יהודים. לקוח חשוב של מורגנשטרן, עורך דין בשם יוזף פיינגולד, קנה סדרת ציורים של היטלר המתארת את וינה העתיקה.

מלחמת העולם הראשונה

כאשר היטלר שירת במלחמת העולם הראשונה בגיל 25 בשנת 1914, הוא נשא עמו נייר וקנבס משובחים לחזית הצרפתית ובילה את שעותיו החופשיות בציור וברישום. העבודות שצייר בתקופה זו היו מהאחרונות שלו לפני שהפך לפוליטיקאי. נושאי הציור שלו כללו בתי איכרים, תחנות הלבשה וכו'.

מכירות פומביות
ממוזער|בית אגם עם הרים, אדולף היטלר, 1910. יצירה אשר נמכרה בשנת 2017
ממוזער|שמאל|ציורים בצבעי מים אשר היו בבעלותו של צלמו האישי של היטלר, היינריך הופמן, מאוחסנים במרכז להיסטוריה צבאית של צבא ארצות הברית
מספר ציורים של היטלר נתפסו על ידי צבא ארצות הברית (חלק מיצירותיו עדיין בגרמניה) בסוף מלחמת העולם השנייה. הם הועברו לארצות הברית עם חומרים אחרים שנתפסו והם עדיין מוחזקים על ידי ממשלת ארצות הברית שסירבה לאפשר את הצגתם. ציורים אחרים הוחזקו על ידי אנשים פרטיים. בשנות האלפיים מספר מעבודותיו החלו להימכר בסדרת מכירות פומביות. בשנת 2009 מכר בית המכירות מולוק משורפשייר 15 מציוריו של היטלר בסכום כולל של 97,672 ליש"ט (143,358 דולר). ואילו Ludlow's מכרו 13 מעבודותיו תמורת יותר מ־100,000 אירו. במכירה פומבית בשנת 2012 בסלובקיה, אחד מציוריו נמכר בעבור 32,000 אירו. וב־18 בנובמבר 2014, ציור בצבעי מים של היטלר אשר היה עד אותה עת במשרד הרישום הישן במינכן נמכר תמורת 130,000 אירו במכירה פומבית בנירנברג. צבעי המים כללו שטר קניין ומכתב חתום מאת אלברט בורמן (גרופנפיהרר אשר היה שומרו האישי, מקורבו של היטלר ואחיו הצעיר של מרטין בורמן, מזכירו האישי של היטלר), מה שאולי תרם לגריפת המחיר המכירה היחסית גבוה שלו. ביולי 2017 מכרה מולוק שתי תמונות שמן נדירות. האחת מראה בית ליד אגם.

קבוצת חוקרים מעריכה כי יש רק 300 עבודות שהושלמו על ידי היטלר לאורך חייו; עם זאת, היטלר הזכיר בספרו, מיין קאמפף, כי בהיותו בווינה, הוא הצליח לצייר שניים או שלושה ציורים ביום. גם אם היה מצייר דיוקן אחד ביום במשך השנים שבילה בווינה, המספר הזה יהיה הרבה יותר מ־600. פיטר ג'אהן, אולי אחד המומחים הבולטים בתחום אמנותו של היטלר, אמר שיש לו שני ראיונות עם היטלר. היטלר אמר כי בשש השנים שבילה בווינה ובמינכן, בין השנים 1908–1914, צייר למעלה מאלף ציורים, כמה מהם בצבעי שמן, לדוגמה: "עץ על יד דרך", משנת 1911.

ג'אהן היה אחד האנשים המקוריים שהוקצה על ידי שולטה סטרטהאוס, לפני שהיטלר סיפח את אוסטריה בשנת 1938. סטרטהאוס מונה על ידי היטלר בשנת 1936 לאתר ולקנות ציורים שהיטלר צייר בין השנים 1907 ל-1912, ובין השנים 1921 ל-1922. ג'אהן בילה כמעט ארבע שנים במעקב אחר עבודותיו המוקדמות של היטלר, עד שנקרא לשירות צבאי. ג'אהן הפך ליועץ האמנות לשגרירות גרמניה בווינה בשנת 1937, שם היה מחפש, רוכש ואוסף יצירות בודדות מאמנותו של היטלר, על מנת לכאורה להשמיד את רוב הציורים. ג'אהן מכר את אחד האוספים הגדולים ביותר של אמנות היטלר, כ-18 פריטים, עם מחיר מכירה ממוצע של כ-50,000 דולר.

אחד האוספים הפרטיים הנרחבים ביותר של אמנות היטלר שוכן במוזיאון הבינלאומי למלחמת העולם השנייה בנטיק, מסצ'וסטס.

אבחון
בשנת 1936, לאחר שראה את הציורים שהגיש היטלר לאקדמיה לאמנות בווינה, כתב ג'ון גונתר: "הם פרוזאיים, נטולי קצב, צבע, תחושה או דמיון רוחני לחלוטין. הם רישומי אדריכלים כואבים ומדויקים; ולא תו יותר. אין פלא שהפרופסורים בווינה אמרו לו ללכת לבית ספר לאדריכלות ולוותר על אמנות טהורה כחסרת תקווה".

מבקר אמנות מודרני אחד נתבקש בשנת 2002 לסקור כמה מציוריו של היטלר מבלי שנאמר לו מי צייר אותם. לדבריו, הם היו די טובים, אך הסגנון השונה בו צייר דמויות אנושיות ייצג חוסר עניין עמוק באנשים.

בדו"ח שכותרתו "צבעי המים של היטלר: מחווה לעבודות אומנות משוחזרות לרודולפו סיביו", שהוכן על ידי פרטלי אלינרי, סרחיו סלבי דוחה את אפיונו של היטלר כ"צייר יום ראשון עגום" ומתאר אותו במקום זאת כ"צייר מקצועי לזמן קצר" של "נופים אורבניים משעממים וטריוויאליים".

יצירות
בהיותו עובד בעיקר בצבעי מים, השתמש היטלר במדיום כדי להביע גם את אהבתו לציור וגם לאדריכלות. צ'ארלס סניידר אמר כי שימושו של היטלר בצבעי מים מראה לעיתים קרובות תשומת לב מפורטת לאדריכלות בניגוד לטיפול הרשלני בצמחים ובעצים אשר היה מקובל ביצרותיו לרוב.
ממוזער|חצר בית המגורים הישן במינכן, אדולף היטלר, 1914
חצר בית המגורים הישן במינכן (1914) היא יצירה בצבעי מים מאת היטלר, בה, הוא מתאר את בניין ה"אלטר הוף" , בניין אבן אשר ניצב מול אחוזה גדולה. בתקופת מגוריו במינכן, בילה היטלר את רוב ימיו בקריאה וציור, וקידם את חלומו כאמן עצמאי.

הציור מראה את סגנונו ושליטה בצבעי מים כדי ליצור תיחום קפדני של הבניין, אך מצד שמאל אנו רואים שני עצים עומדים רכים עם, מעברים עדינים ואף לא ברורים, המייצרים ניגוד לקווים הקשים והברורים של הבית. משמאל מצוירת מזרקה קטנה בין שני עצים.

חצר בית המגורים הישן במינכן ועוד כמה ציורים של היטלר מאוחסנים במרתף של מרכז הצבא להיסטוריה צבאית בוושינגטון הבירה, שמעולם לא הוצגו לציבור הרחב בשל אופיים השנוי במחלוקת.

ראו גם

 יום ההולדת ה-50 של אדולף היטלר
 גניבת יצירות אמנות בידי הנאצים

לקריאה נוספת
דנה אריאלי, רומנטיקה מפלדה: אמנות ופוליטיקה בגרמניה הנאצית, הוצאת מאגנס, 1999.

דנה אריאלי, אמנות ורודנות: אוואנגרד ואמנות מגויסת בין שתי מלחמות העולם, תל אביב: ההוצאה לאור, 2010
 Bennardo, Francesco (2019). Il Diavolo e l'Artista. Le passioni artistiche dei giovani Mussolini, Stalin, Hitler (in Italian). Tralerighe.
 Pastore, Stephen R. (2013). The Art of Adolf Hitler: A Study of His Paintings and Drawings. Grand Oak Books.
 Price, Billy F. (1984). Adolf Hitler: The Unknown Artist. Stephen Cook.
 Price, Billy F. (1983). Adolf Hitler als Maler und Zeichner: ein Werkkatalog der Ölgemälde, Aquarelle, Zeichnungen und Architekturskizzen. Gallant Verlag.
 Spotts, Frederic (2004). Hitler and the Power of Aesthetics. The Overlook Press. pp. 123–147.

קישורים חיצוניים

 סטפני בארון, אמנות מנוונת: גורל האוונגרד בגרמניה הנאצית (לוס אנג'לס, קליפורניה: מוזיאון לאמנות של מחוז לוס אנג'לס, 1991).
 היטלר, אדולף וראלף מנהיים, מיין קאמפף (בוסטון: חברת הפטון מיפלין, 1943).
 פרייס, בילי, היטלר: האמן האלמוני (יוסטון, טקסס: בילי פ. פרסום פרסום ושות', 1983).
 סניידר, צ'ארלס, העסקה האמיתית - יצירות אמנות מקוריות של אדולף היטלר, ארכוב מ-10 ביוני 2014.
זלאמפאס, שרי אוונס, אדולף היטלר: פרשנות פסיכולוגית על השקפותיו על אדריכלות, אמנות ומוזיקה (באולינג גרין, אוהיו: באולינג באולינג גרין, 1990).
קישורים חיצוניים
 ציורי אדולף היטלר, הארכיון לתעמולה גרמנית
 מושאי הציור של היטלר במינכן, "אז והיום" באתר - בעקבות הרשע (Traces of Evil)

הערות שוליים

קטגוריה:אדולף היטלר
קטגוריה:אמנות