הטיית נאמנות

הטיית נאמנות (באנגלית: Allegiance bias), במדעי ההתנהגות, היא מקרה פרטי של הטיה קוגניטיבית. מונח זה מתאר הטיה הנובעת מנאמנות של מדען, חוקר או מטפל, לאסכולה ספציפית. חוקרים נחשפים במהלך חייהם המקצועיים לסוגים רבים של תיאוריות מקצועיות, וחלקן נקשרות אליהן יותר מאחרות, מסיבות רבות ושונות, ומקבלות את הערכתם. התייחסות של המטפל לגישה או לתיאוריה המועדפת עליו היא דבר טבעי. הטיית נאמנות באה לידי ביטוי כאשר היא גורמת למטפלים ולחוקרים להאמין כי אסכולתם או הטיפול שלהם עדיפים על אחרים, תוך הקטנה של ביקורת או ספק, והתעלמות מגישות או פתרונות אחרים. ההתמקדות בגישה בה החוקר מאמין ותומך, תוך התעלמות או הפחתה בערך של גישות אחרות או של הביקורת על הגישה, עלולה להשאירו מקובע בתוך פרדיגמת חשיבה, אף אם אינה יעילה, ועלולה להוביל לשגיאות מהותיות בתוצאות המחקר או ביכולת למצוא טיפולים יעילים יותר שיעזרו למטופל, לחולה או לסיטואציה הנחקרת.

 היסטוריה 
הטיית נאמנות תוארה לראשונה בכתב עת מקצועי במאמר של זינגר ולוברסקי שהתפרסם בשנת 1975.
בבסיס המחקר שלהם נעשה חיפוש השוואות בין כמה גישות בפסיכותרפיה. הם מצאו כי הטיפול היה מוצלח יותר במקרים בהם נעשה שימוש בטיפולים משולבים של טיפולים לעומת טיפול לפי אסכולה אחת בלבד. למרות זאת, הם מצאו כי ישנם מטפלים המביעים נאמנות חזקה לשיטות בהן הם מאמינים, ונוטים שלא לשלב גישות טיפוליות אחרות, אף אם מחקרים אובייקטיביים מראים כי שילוב כזה הוא לטובת המטופל.

 פסיכותרפיה 
הטיית נאמנות מתרחשת לעיתים בפסיכותרפיה. לעיתים, מערכת האמונות של החוקר כה חזקה, והוא באמת ובתמים משוכנע בצדקת הדרך מבחינתו, עד כדי עיוורון לביקורת ואפשרויות חליפיות. גם פסיכותרפיסטים המטפלים באחרים עשויים לנקוט בהטיית נאמנות, לעיתים מבלי להיות מודעים לכך. דוגמה ידועה לכך היא התרפיה הרפראטיבית בטיפולי המרה, המתיימרת "לרפא" נטיות הומוסקסואליות ולשנותן. גישה זו, שהייתה מקובלת בקרב גורמים דתיים, לרוב נוצריים אדוקים, נחשבת כדוגמה קלאסית להטיית נאמנות. התרפיה הרפראטיבית לקחה את שמה מתוך הספר "הומוסקסואליות: אתיקה נוצרית חדשה" ("Homosexuality: A new Christian ethic") אותו פרסמה התאולוגית והפסיכולוגית הבריטית, ד"ר אליזבת מוֹבּרלי, בשנות ה-80. בספרה טוענת ד"ר מוֹבּרלי, שנטייה מינית הומוסקסואליות היא ביטוי לדחף מתקן, "רפראטיבי", באמצעותו מנסה האדם להתמודד לכאורה עם מערכת יחסים לא תקינה עם אביו בילדות.

הפסיכולוגים ג'וזף ניקולוסי וצ'ארלס סוקרידס, שניהם אנשי דת, פיתחו שיטת טיפול הבאה לתת מענה לאותו דחף מתקן, והם מתארים אותה בספר "תרפיה רפראטיבית להומוסקסואליות בגברים – גישה קלינית חדשה" ("Reparative Therapy of Male Homosexuality: A New Clinical Approach") אותו פרסמו ב-1997. גישה זו, המתעלמת מהעובדה שלא ניתן וגם אין סיבה קלינית לשנות נטייה מינית, היא דוגמה להטייה בעקבות ערכים ואמונות, כאשר הסיבות לעצם הטיפול הן דתיות יותר מאשר קליניות.

דוגמה מקובלת נוספת וקיצונית להטיית נאמנות היא מחלת הדראפטומניה, שהוגדרה במאה ה-19 על ידי פסיכיאטרים כמחלה של הנפש, לכאורה, הגורמת לעבדים בארצות הברית לאבד שליטה ולברוח מעבדות.

 פסיכולוגיה משפטית 
מוכרים מקרים, בהם מומחים לזיהוי פלילי גיבשו את עמדתם בהתאם לדעה מוטה, ופירשו את הראיות הקיימות כך שיתאימו לעמדתם. במחקרים שנערכו בארצות הברית לצורך הערכת תיקים משפטיים, נמצא כי לקוחות אפרו אמריקאים הואשמו באופן גורף יותר מלקוחות לבנים, כאשר עמדו בפני החוקרים אותן ראיות. הטיות אלה עלולות לשבש את הצדק בתיקים משפטיים. איגוד הפסיכולוגים האמריקאי הכין הנחיות לפסיכוגים בשירות המשטרה, על מנת לנטרל במידת האפשר עמדות והטיות קיימות, כדי לסייע לפסיכולוגים פליליים להיות אובייקטיביים בבחירת תיקים לבית משפט.

 ביקורת על מחקרים 
תחום נוסף שקשור להטיית נאמנות הוא, כאשר חוקרים הכותבים מאמר, מותחים ביקורת על עבודתו של חוקר אחר, שמחקרו חופף למחקר אחר או מאיים על הממצאים. לעיתים מופגנת הטיית הנאמנות על ידי בחירה דקדקנית של מאמרים קודמים מתנגדים לממצאים, תוך התעלמות או אי שימת דגש מספיק על ממצאים שתומכים בעמדה החדשה. יש מקרים, בהם חוקרים משתמשים באופן אירוני בהטיית נאמנות כדי לאמת את עבודתם כנכונה ולשלול עבודות של אחרים.

 ראו גם 
 הטיית אישור
 הטיית בחירה
 אמפיריציזם
 קונפורמיות

 קישורים חיצוניים 
 הצהרת PRISMA – מי צריך להשתמש ב-PRISMA? 
 מנגנונים וכיוון של הטיית הקצאה בניסויים קליניים אקראיים 
 נאמנות חוקרים במחקר תוצאות פסיכותרפיה: סקירה כללית של ביקורות 
 עידן חדש ללימודי פיתוח התערבות 

הערות שוליים

קטגוריה:הטיות
קטגוריה:הטיות קוגניטיביות
קטגוריה:פסיכותרפיה
קטגוריה:זיהוי פלילי