חפרע

חָפְרַע (במצרית: ואח'־יב־רע) או בשמו היווני, אַפְּרִיֶס, היה שליט מצרי מהשושלת ה-26 של מצרים, אשר מלך בין השנים 570–589 לפני הספירה. חפרע המשיך ללא הצלחה במדיניות של אביו, פרעה פסמתיך השני, של מאבק בבבלים ושל המרדת עמי האזור כנגדם, כמו גם של שימוש גובר בחילות זרים בצבא מצרים (כולל יוונים ויהודים). חפרע נזכר בשם "חָפְרַע" על ידי ירמיהו הנביא, ובכך היה לאחד מהפרעונים הבודדים שנזכרו בשמם במקרא, כמו גם סבו - פרעה נְכוֹ (השני).

חפרע הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שאושרו במחקר מבחינה ארכאולוגית כדמויות היסטוריות.רשימת הדמויות מופיעה בסוף מאמר זה

במקרא
בימי המצור הבבלי על ירושלים, עזבו הבבלים את המצור כדי לטפל בפַּרְעֹה (חָפְרַע) שיצא לקראתם, אך יִרְמְיָהוּ ניבא שהמצרים עוד יחזרו לארצם, ושהבבלים צפויים לחזור למצור, ולשרוף את העיר (נבואה שהתקיימה במלואה). אחרי חורבן העיר ורצח גְּדַלְיָהוּ ברחו הגולים יחד עם יִרְמְיָהוּ למצרים והתיישבו בערים שונות שם (וודאי בחסות המלך חָפְרַע), אך יִרְמְיָהוּ המשיך לנבא חורבן לעם גם במצרים, והאות לכך יהיה כשה' יפיל את פַּרְעֹה חָפְרַע מֶלֶךְ מִצְרַיִם ביד אויביו:

גם נבואה זו התקיימה - ראו להלן. הנביא יחזקאל ששהה בגלות בבבל באותן שנים ניבא גם הוא על פַּרְעֹה מֶלֶךְ מִצְרָיִם של ימיו, אך לא הזכיר אותו בשמו. יחזקאל ניבא את היות מצרים "מִשְׁעֶנֶת קָנֶה לְבֵית יִשְׂרָאֵל", את כישלון פַּרְעֹה בפני הבבלים, ואת חורבן מצרים שיבוא בעקבותיו.

משפחתו של חפרע וימי מלכותו
במאה ה-6 לפנה"ס התגברו ניסיונות ההתפשטות של הבבלים מערבה ומאמצי המצרים להתנגד להם. פרעה נכו השני ניסה לשווא לעזור לאחרון מלכי אשור להתנגד לבבלים, והתערב גם בענייני ארצות האזור, כולל ביהודה, במאמץ לגייסם כנגד הבבלים. בנו פסמתיך השני המשיך במגמה זו ואף פלש לשם כך בין השאר לארץ ישראל. חפרע היה בנם של פסמתיך השני ושל המלכה תאחוית, ואחיהם של מנחובסטה שהייתה כוהנת לאתום באון, ושל אנחנסנפריברה, "אשת" האל אָמוֹן (אנחנסנפריברה "אומצה" למעמד זה בשנה ה-4 למלכות אָחִיהָ, והמשיכה בו עוד שנים רבות לאחר מותו).

פסמתיך השני מת בשנת 589 לפנה"ס, וחפרע ירש את השלטון במצרים. עיר הבירה של חפרע הייתה בסוֹא (סאיס ביוונית) שבאזור הדלתא של הנילוס. סוא שימשה כעיר הבירה של כל הפרעונים מהשושלת ה-26 במצרים, וחפרע בנה והרחיב מספר מקדשים שם ובערים נוספות בממלכתו. האוֹבֶּלִיסְק שהציב בסוֹא הובל במאה ה-3 לספירה למקדש איזיס ברומא, במקום בו נמצאת כיום כנסיית סנטה מריה סופרה מינרווה.
ממוזער|250px|האובליסק של חפרע ניצב מול כנסיית סנטה מריה סופרה מינרווה ברומא

חפרע כאמור שלח צבא מול הבבלים בעת שאלה צרו על ירושלים, אך נסוג לאחר זמן קצר, וירושלים נפלה והוחרבה. חפרע הפעיל גם כח יבשתי וימי כנגד צור וצידון כדי להביאם למרוד בבבלים אך צבאו הוכה והוא נאלץ לשוב למצרים. אחרי כישלונות אלה בא גם ניסיון מרידה בצבא המצרי שבאַסְוָאן (סְוֵנֵה המקראית), אך חפרע הצליח להתגבר על מרידה זו.

אחריתו של חפרע
חפרע נענה לבקשתם של תושבי לוב לעזור להם להתנגד ליוונים שהתנחלו בקִירֵינֵי, אך נמנע משליחת החיילים היוונים שבצבאו כנגדם. צבא חפרע הובס בקרב, והחיילים בְּנֵי מצרים האשימו את חפרע שהכשילם בכוונה. חפרע שלח כנגדם את יעחמס (אַמַסִיס ביוונית) בן משפחתו, אך בסופו של דבר המורדים הכתירו את יעחמס למלכות. על פי ההיסטוריון היווני הֶרוֹדוֹטוֹס, חפרע שלח את פַּטַרְבֵּימִיס כדי שיביא בחזרה את יעחמס, אך לשמע הדברים יעחמס התרומם מסוסו ו"הפיח", וענה לפַּטַרְבֵּימִיס שיביא את "זה" לחפרע. אחר כך הוסיף, שיבוא אמנם לחפרע עם עוד רבים אחרים. פַּטַרְבֵּימִיס מיהר לספר כל זאת לחפרע, אשר נתקף בחמת זעם לשמע הדברים וכרת את אוזנו ואת אפו של פַּטַרְבֵּימִיס. חפרע בכל אופן יצא עם צבא השכירים הַמִּתְדַּלְדֵּל שלו כנגד צבא המורדים המצרים של יעחמס, והובס בקרב.

על פי הרודוטוס, חפרע נפל בשבי ועוד הוחזק בארמון זמן מה, אך בסופו של דבר יעחמס מסר אותו לידי המצרים שחנקו אותו למוות. גם ההיסטוריון היווני דיודורוס סיקולוס מספר סיפור דומה על נפילתו של חפרע, אך לדעת אחרים חפרע נפל בקרב המקורי מול יעחמס. חפרע בכל אופן מָלַךְ במשך כ-20 שנה, וזכה מידי יעחמס לקבורה מפוארת בקברות אבותיו שבמקדש לאתיני בבירה סוֹא. יעחמס הכריז על עצמו כמלך (פרעה יעחמס השני) ונישא לְבִתּוֹ של חפרע.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:פרעוני השושלת ה-26
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
קטגוריה:מלכי הגויים בתנ"ך
קטגוריה:אישים מצרים בתנ"ך
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס