רולנד וינסטון

רולנד וינסטון (12 בפברואר 1936 - 8 בפברואר 2025) היה דמות מובילה בתחום האופטיקה ויישומיה על אנרגיה סולארית, ולעיתים הוא כונה "אבי האופטיקה הלא-מדמה". וינסטון המציא את המרכז הפרבולי (CPC), טכנולוגיה פורצת דרך באנרגיית השמש. וינסטון היה עמית גוגנהיים, ראש המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת שיקגו, חבר בסגל המייסד של אוניברסיטת מרסד בקליפורניה וראש המכון המתקדם לטכנולוגיות סולאריות בקליפורניה.

וינסטון החזיק ביותר מ-25 פטנטים, שהיו קשורים בעיקר לאנרגיה סולארית, ונאמר עליו כי הוא בעל "פטנט על השמש".

 חינוך 
וינסטון למד במכללת שימר בשנת 1950, ועבר לאוניברסיטת שיקגו לאחר שנתיים. הוא קיבל תואר ראשון ממכללת שימר בשנת 1953, בכיתת בוגרים של 11, כולל הקוסמולוג העתידי ג'רום קריסטיאן. קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת שיקגו בשנת 1956.

וינסטון נותר באוניברסיטת שיקגו ללימודי תואר שני בפיזיקה, אותם השלים בשנת 1957 וקיבל תואר דוקטור בשנת 1963. בלימודיו שיתף פעולה עם יויצ'ירו נאמבו וסוברהמניאן צ'נדראסקאר. עבודת הדוקטורט של וינסטון עסקה בנושא "השפעות על-עדינות נצפות בלכידת מיואונים על ידי גרעינים מורכבים."

 קריירה מדעית 
וינסטון פיתח בתחילה את הרעיון הבסיסי של המרכז הפרבולי לשימוש במחקר קרינת צ'רנקוב בזמן שעבד במעבדה הלאומית ארגון בשנת 1966. מאוחר יותר, בשנת 1974, פיתח את הרעיון הבסיסי להמצאת המרכז הסולארי בתגובה לשאלת מנהל במעבדה הלאומית ארגון, רוברט זאקס, אם ניתן יהיה להרחיב את הגישה הפרבולית ליישומי אנרגיה סולארית, ואם כן, האם היא תהיה עדיפה על המערכות הקיימות שהשתמשו בהן, מערכות אופטיות מדמות.

יתרון מרכזי של המרכז הפרבולי על פני מרכזים מדמים הוא בהשגת יעילות גבוהה מבלי להזדקק למעקב אחר השמש. בעבר האמינו המדענים כי אי-אפשר לתכנן ריכוז יעיל בלי מעקב שמש. המרכז הפרבולי קיבל תשומת לב תקשורתית ניכרת בזכות יכולתו לתפקד גם בשמיים מעוננים.

וינסטון וג'וזף או'גלגר המציאו גרסה מעודנת יותר של המרכז הסולרי בשנת 1982, שהייתה קטנה יותר וביטלה את הצורך בשכבת זכוכית נוספת.

בשנת 1988, תוך שימוש בטכניקה חדשה מבוססת מראה, קבעו וינסטון וצוותו שיא חדש לריכוז אנרגיית השמש, בריכוז אור השמש ליותר מפי 60,000 מעוצמתו הרגילה.

בשנים 1989–1995 היה וינסטון יו"ר המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת שיקגו. בנוסף לעבודות האנרגיה הסולארית שלו, הוא המשיך לעבוד בתחום המקורי שלו בפיזיקה באנרגיה גבוהה, וערך ניסויים בארגון ובפרמילאב.

בשנת 2003 פרש וינסטון מאוניברסיטת שיקגו, שם עבד ולמד מאז 1952, כדי להצטרף לסגל המייסד של אוניברסיטת מרסד בקליפורניה. עם זאת הוא נותר מחובר לאוניברסיטת שיקגו ולעיר שיקגו, ונשאר מזוהה עם מכון אנריקו פרמי באוניברסיטה. בשנת 2004 הוא שיתף פעולה עם חברת Solargenix Energy בשיקגו כדי ליצור מערכות קירור וחימום סולאריות משולבות בגג.

 פרסים והוקרה 
וינסטון זכה בפרסים רבים במהלך הקריירה שלו, כולל מלגת גוגנהיים בשנת 1977 ופרס ג'וזף פראונהופר על "הישגים משמעותיים בהנדסת אופטיקה" מטעם האגודה האופטית באמריקה בשנת 2009. הוא נבחר לנציג ארצות הברית לאגודה הבינלאומית לאנרגיה סולארית בשנת 1991.

ההתקנים אליהם נקשר שמו של וינסטון כוללים את המרכז הפרבולי עצמו, המכונה לעיתים "קולט שמש וינסטון", וקונוס וינסטון.

וינסטון נפטר ב-8 בפברואר 2025.

 ספרים 



 מקורות המזכירים את רולנד וינסטון 




 קישורים חיצוניים 
 פרופיל סגל UC Merced

 הערות שוליים 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:ממציאים אמריקאים
קטגוריה:אנרגיה סולארית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1936
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2025