מיהאי רווס

מיהאי רווס (במקור מיקשה רייזנר, בהונגרית: Révész Mihály; קמנשמיהאיפה, 16 בדצמבר 1884 – בודפשט, 18 במאי 1977) היה עיתונאי, עורך, היסטוריון, פוליטיקאי סוציאל-דמוקרטי יהודי-הונגרי.

קורות חיים
מיהאי רווס נולד במשפחה יהודית בכפר קטן במערב הונגריה כבנם של דיולה רייזנר ושל נאקה פלנר. כבנו של חייט עם משפחה של שמונה ילדים הוא הפך לדור הראשון של אינטלקטואלים במשפחה. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת בבודפשט (לימים אוניברסיטת אטווש לוראנד) ובקלוז'-נאפוקה, שם קיבל את הדוקטורט במדע המדינה. הוא הפך לחבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP) בשנת 1903 והשתתף בעבודת הקבוצה הראשונה של הסטודנטים הסוציאליסטים שמנהיגם הרוחני היה ארווין סבו. הוא השתלב בפעילות האגודה ל"הכשרת פועלים לעתיד", שם הוא ועמיתיו סייעו בחינוך פועלים צעירים שהיו מעוניינים בכך. הוא ביצע פעילות זו במסגרות שונות במשך עשרות שנים. רווס החל את דרכו המקצועית כעיתונאי בעיר מאקו, ואחר כך בשנת 1906 הפך לעובד של העיתון נפסבה. הוא עבר את שלבי ההיררכיה העריכתית והפך תחילה למזכיר מערכת, בהמשך לעורך לילה, ולאחר מכן לבעל טור. כקצרן מצטיין, הוא רשם את דיוני הקונגרסים של המפלגה והוא ערך את פרוטוקולי אסיפות המפלגה.

 קריירה מדעית וציבורית 
עד מהרה התבררה רגישותו לאובייקטים ולנושאים היסטוריים. תחילה בחן את הסביבה הפוליטית והמשפטית של "תביעות הבגידה" כביכול של השנים 1871–1872 בדרך של פרסום עצמאי ואחר כך כתב את המונוגרפיה הקצרה שלו "תולדות תנועת הפועלים ההונגרית 1867–1913". גם ארווין סבו שיבח את המשמעות החלוצית של העבודה. בשנות מלחמת העולם הראשונה, כשחיי מערכת העורכים באופן כללי הפכו לקשה בשל הצנזורה הצליח לפרסם את פרוטוקול קונגרס המפלגה משנת 1890. מיד לאחר מהפכת החרציות, כתב את מחקרו שסיכם את האירועים, את החוברת בשם: "המהפכה ההונגרית המנצחת".

במהלך המהפכה הדמוקרטית הבורגנית הזו, ניתנה לו האפשרות לערוך חיפוש בארכיוני משרד הפנים והמשטרה. עבודת האיסוף שלו באותה תקופה איפשרה לחוקרים מאוחרים יותר לשחזר חלקית את מה שקרה בין השנים 1914–1918. לאחר הכרזת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית קיבל על עצמו את ניהול הפרוטוקולים של ישיבות המועצה הממשלתית (למעשה הממשלה) למשך חודש וחצי. לאחר נפילת הרפובליקה היגר לברטיסלבה ואחר כך לווינה. שם ערך את כתב עת בשם "העתיד" שהקים ארנה גאראמי, ובמקביל שימש ככתב של הנפסבה בווינה. בשנת 1924 חזר להונגריה ומיד תפס את מקומו במערכת העיתון היומי של ה-MSZDP. כעבור שנה הפך לחבר ב"וועדת החקיקה של בודפשט" ובין השנים 1927–1933 ערך את כתב העת הרעיוני של המפלגה, ה"סוציאליזם". בנוסף לעבודתו המקצועית ולתפקידו הציבורי, המשיך באיסוף מסמכים ועבודה היסטוריוגרפית על חיי היומיום של תנועת העבודה ושימש כאיש הקשר בין מנהיגי המפלגה הרשמיים לבין נציגי המהגרים הסוציאליסטיים שהתווכחו איתם. בנוסף למספר מאמרים קצרים, הוא פרסם מונוגרפיה ששמה היה "חצי מאה", שהציגה את ההיסטוריה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בהונגריה מאז הקמתה בשנת 1890 ועד 1940.

לאחר קריסת המערכת הפשיסטית בהונגריה (אחרי מלחמת העולם השנייה) בשנת 1945 הוא היה העורך הראשי של "סוכנות הידיעות ההונגרית" (MTI) וגם של עיתון אחר הצהריים של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בשם ה"אור". בין השנים 1945–1947 היה חבר באספה הלאומית ההונגרית. בנוסף לתפקידיו הבולטים בעולם העיתונות היו לו גם שנים פוריות כחוקר וכארכיבאי. במהלך השנים הללו התכונן להקים את ארכיוני המפלגה. בשנת 1950 הוא פוטר וזמן קצר לאחר מכן נאלץ לפרוש לגמלאות. בעזרת המשטרה החשאית ההונגרית (ÁVH) נשלל ממנו רוב האוסף שלו. מיהאי רווס המשיך בכל זאת את עבודות האיסוף ללא הפרעה עד סוף ימיו. הוא אגר את זיכרונותיו בשני תריסר כרכים של כתבי יד. בשנים האחרונות לחייו הוא עבר סדרה מקיפה של ראיונות ביוגרפיים בהם הוא נזכר בקריירה שלו ובדמויותיהם של רבים מבני דורו ולוחמיו.

 מחקריו וכתיבתו 

 עד סוף ימיו ערך מחקר היסטורי של תנועת העבודה בארכיונים, באוספים ובספריות.
 תוצאה יוצאת דופן של עבודתו כהיסטוריון היא "חצי מאה", אותה כתב על חמישים שנותיה של התנועה הסוציאל-דמוקרטית.
 העבודה שלו. – פ.מ. מעגל הבגידה. פרק מתולדות השנים הראשונות של תנועת העבודה ההונגרית (בפ., 1911); תולדות תנועת העבודה ההונגרית 1867–1913, (בפ., 1913); המפלגה הסוציאליסטית ההונגרית. פיתוח ה-MSZDP הפרוטוקולים של ישיבת המפלגה ב-1890 והנאומים שנשאו בחגיגת יום השנה של רבע המאה (שאמו יאסאי, עורך 1916); המהפכה ההונגרית המנצחת 1918);
 חייו ויצירתו של Béla Somogyi (1925);
 במסגרת ההיסטוריה של נפסבה (1930)
התפתחות תנועת העבודה ההונגרית עד הקמת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ב-1890 (1933)
 עשרים וחמש שנים מיום הקמת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ועד פרוץ המלחמה, 1890–1914 (1936);
יעקב ולטנר (1936); חצי מאה. חמישים שנה לתנועה הסוציאל-דמוקרטית בהונגריה, מתווה ההיסטוריה של תנועות העבודה הזרות והאינטרנציונל (1947);
קווי מתאר של ההיסטוריה של תנועת העבודה ההונגרית (1947);
סיפורה של נפסאווה (II. Bp., 1951).

 לקריאה נוספת 
 ארכיון היסטורי של 1956
 לקסיקון ספרותי הונגרי חדש. 1994 

 קישורים חיצוניים 

 ביוגרפיה של מיהאי רווס באתר Arcanum

 הערות שוליים 

קטגוריה:עיתונאים יהודים הונגרים
קטגוריה:סופרים אסורים (הונגריה, 1944)
קטגוריה:חברי האספה הלאומית ההונגרית
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט ההונגרי
קטגוריה:היסטוריונים יהודים הונגרים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים הונגרים
קטגוריה:סוציאליסטים יהודים
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1884
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1977