קון מוליין

קון מוליין (בהולנדית: Coen Moulijn; 15 בפברואר 1937 – 4 בינואר 2011) היה כדורגלן הולנדי, ששיחק בעמדת הכנף שמאלי. לאורך רוב הקריירה היה בפיינורד ועם 487 הופעות במדיה הוא שיאן ההופעות שלה בכל הזמנים.

קריירת משחק
מוליין הושווה לשחקנים הגדולים גארינצ'ה וסטנלי מתיוס, ובעצמו נחשב לאחד משחקני הכנף השמאליים המוכשרים בתולדות הכדורגל ההולנדי. יוהאן קרויף הכניס אותו לנבחרת הולנד הטובה בעיניו בכל הזמנים וקבע כי "קון התמצא בתנועה אחת יותר מכולם: הצליח לעבור את יריבו במרכז המגרש ומשם דהר אל שער היריב. הוא היה שחקן מוכשר במיוחד. תוצר טיפוסי של בית הספר ההולנדי לכדורגל."

הוא נולד ברוטרדם שבהולנד בשנת 1937 ובצעירותו שיחק במועדון קסרקסס רוטרדם. מוליין חתם שם על חוזה מקצועי למחצה ראשון ב-1954, ושנה לאחר מכן הופיע בליגה ההולנדית במדי פיינורד, שהצליחה "לחטוף אותו מתחת לאף" של יריבתה המקומית ספרטה תמורת סכום של 25,000 גילדן.

עיתונאי הספורט, בן דה גראף, מבית פולקסקרנט הצהיר עליו כי יש לו "משהו ממתיוס, הקוסם הבריטי מהעבר". עם הכישלון להעפיל לגמר האירופי בעונת 1962/63 לאחר ההפסד בחצי הגמר לבנפיקה, היא נאלצה להתמודד מול ריאל מדריד בסיבוב הראשון של 1965/66. במשחק הראשון ניצחה אותה פיינורד בתוצאה 1–2 כשלקראת סיומו מוליין נפל בעבירה לא ספורטיבית מצידו של ויסנטה מיירה, שהותקף בחזרה תוך מספר שניות על ידי מוליין ושאר חבריו לקבוצה. המשחק יצא משליטה והכתב בוב ספאאק סיפק את אחת הפרשנויות הידועות כשאמר: "קון, קון, אנא שלוט בעצמך! ילדים, ילדים, זה לא יכול להיות נכון, איזה מחזה נורא!". במשחק הגומלין הובסה פיינורד על ידה 5–0 עם רביעייה של פרנץ פושקש.

מוליין זכה עימה בגביע האלופות הראשון והיחיד של המועדון אי פעם בעונת 1969/70, כשבגמר ניצחו תחת המאמן המנוסה ארנסט האפל 1–2 את סלטיק בהארכה. רק ב-1972, לאחר 17 שנים בפיינורד, מוליין סיים את הקריירה כשהוא זוכה עימה גם ב-5 תוארי אליפות, פעמיים בגביע ההולנדי וב-1970 בגביע הבין-יבשתי. הוא ערך במדיה 487 הופעות וכבש 84 שערים, ובכך הוא שיאן ההופעות שלה בכל הזמנים. במשחק הפרידה של מוליין שנערך ב-9 ביוני 1972 הגיעה נבחרת אורוגוואי לשחק ברוטרדם.

לאחר הפרישה
מוליין נישא לאשתו לני ווטרוס ב-28 ביוני 1961 ובאותה שנה פתח חנות לאופנת נשים וגברים ברוטרדם, שם עבד איתה ב-2009. אוהדי פיינורד הצביעו ב-1999 עבור "שחקן המאה" של הקבוצה ומוליין הגיעה בה במקום השני אחרי וילם ואן הנחם. באוקטובר 2009 הוא חשף את הפסל שלו מחוץ לאצטדיון דה קויפ.

בגיל 73 לקה באוטם מוחי וב-4 בינואר 2011, כמה ימים לאחר מכן, נפטר בבית החולים כתוצאה משבץ מוחי. רבים מבני דורו ראו בו כ"שחקן הטוב ביותר שהיה לפיינורד" וגם שחקן הקבוצה לשעבר, רינוס ישראל, אמר עליו: "הוא היה אדם צנוע. זו כנראה גם הסיבה מדוע הוא היה כל כך פופולרי בקרב הציבור".

תארים
פיינורד
אליפות הולנד (5): 1960/61, 1961/62, 1964/65, 1968/69, 1970/71
הגביע ההולנדי (2): 1964/65, 1968/69
גביע אירופה לאלופות: 1969/70
הגביע הבין-יבשתי: 1970

 גלריה 

קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הולנד
קטגוריה:כדורגלני פיינורד
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1937
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2011