דיומיד

דיומיד או ינאליק (; אינופיאט Iñupiat) היא העיירה היחידה על האי דיומיד הקטן, שבמצר ברינג, בחלק השייך לאלסקה, ארצות הברית. ממערב לדיומיד הקטן, במרחק של 3.8 ק"מ, נמצא דיומיד הגדול, השייך כבר לרוסיה. בין שני האיים עובר קו התאריך הבינלאומי.

לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית נכון לשנת 2020, מונה אוכלוסיית העיר כ-83 תושבים.

 היסטוריה 
250px|העיירה מכיוון מערב|שמאל|ממוזער
שמה של העיירה, בשפת האינופיאק, הוא - אינאליק Inaliq, שפירושו 'האחר' או 'זה שם'. על פי מחקרים ארכאולוגיים שימש המקום אתר לציד בימי האביב כבר לפני 3,000 שנה ועם הזמן הפך ליישוב קבע. חוקרים מערביים מצאו שלתושבי האי הייתה תרבות מתקדמת והם עסקו גם בטקסי צייד ליוויתנים מורכבים מגלה הארצות הרוסי סמיון דז'נייב היה האירופאי הראשון שהגיע לאיי דיומד ב-1648. הנווט הדני-רוסי ויטוס יונאסן ברינג גילה מחדש את האיים ב-16 באוגוסט 1728. זהו התאריך בו מצוין זכרו של הקדוש הנוצרי דיומדס מטרסוס, על ידי הכנסייה הרוסית האורתודוקסית ולכן נקראו האיים על שמו של הקדוש - דיומיד. בשנת 1881 ביקר באזור ג'וֹן מְיוּר (John Muir), חוקר טבע, בוטנאי, שומר טבע וסביבה ואקולוג אמריקני ממוצא סקוטי, על ספינת הקיטור קורווין. הוא מספר שבני המקום נאלצו לבנות את בקתותיהם על הצוקים התלולים ולגרור את סירותיהם אל הים מהצוקים. הבקתות שלהם עשויות אבן עם גגות עור, עליהם מונחים עמודי עצם לוויתן שעליהם מניחים את סירות הקאנו שלהם. העיירה נראית קודרת כשענני סערה מכסים אותה כמעט כל ימות השנה.John Muir (1881) The cruise of the Corwin, Chapter 3 Siberian Adventures בניין האבן הראשון שנבנה שם היה מבנה הכנסייה הקתולית, שתוכננה על ידי האב להפורטון ונבנתה על ידי תומאס קונינגהאם בשנת 1935. הבניין השני שנבנה היה כיתת חדר אחד ששימשה כבית למשפחת המורים. לאחר מכן הוקמה כנסייה גדולה יותר ב-3 במרץ 1979.

בעבר נשלטה העיר בידי האימפריה הרוסית עד לרכישת אלסקה, בשנת 1867, על ידי ארצות הברית. תנאי הרכישה קבעו את הגבול בין שתי המדינות בדיוק באמצע הדרך בין שני האיים הללו. גבול זה בין ארצות הברית ל ברית המועצות לשעבר כונה "מסך הקרח" במהלך המלחמה הקרה.

עד מכירת אלסקה ואיתו האי דיומיד הקטן ארצות הברית היו הקהילות של האינופיאט בשני האיים שזורות אלו באלו באופן עמוק. בחורף היה הים בין האיים קופא והופך לגשר של קרח והתושבים יכלו לעבור בין אי לאי באופן חופשי. "סבא שלי נהג לעבור הלוך ושוב בין האיים כל הזמן", אמרה פרנסס אוזנה, מתאמת השבט בדיומד. תושבי שני האיים נישאו ביניהם, היו להם מסורות, תרבות ומנהגים משותפים. ב-1948, כשהעולם שלאחר מלחמת העולם השנייה פינה את מקומו למתיחות חדשה, החליטה ממשלת רוסיה לפנות בכוח את דיומד הגדול. האוכלוסייה הילידית הועברה ליבשת והאי הפך לבסיס צבאי. מאז נקטע הקשר בין האיים והקשר בין המשפחות נותק ונאסר.

נכון ל-2021 היו קיימים בעיירה כ-30 בתים, כולל הבניינים הישנים משנות ה-70 וה-80. הבתים בנויים על כלונסאות במדרון התחתון של הצוק הכמעט אנכי של האי. בשנים האחרונות, בשל האדמה הקפואה, יסודות הבתים שוקעים ומחליקים ולעיתים גם מתמוטטים. בעיר קיים בית מרחץ שמספק לתושבי העיירה מקלחות, בית אוכל ומרפאה. בבית הספר נמצאת גם הספרייה המקומית ובקצה היישוב ישנו מנחת מסוקים ומשרד תקשורת עם טלוויזיה, טלפון, פקס ואינטרנט. בעיירה אין בנק ומסעדות והחנות היחידה היא חנות לאוכל, שתייה, בגדים, נשק, תחמושת ודלק. חטיפים, בגדים, חיתולים וחפצים אחרים נשלחים בדואר מערים אחרות באלסקה. כמו ברוב הערים של האסקימואים מכירה וייבוא של אלכוהול אסורה.

 דמוגרפיה 
החיים באיי דיומד מציבים אתגרים רבים בשל מיקומם המבודד והאקלים הקשה. תנאי מזג אוויר קיצוניים, גישה מוגבלת למשאבים והזדמנויות כלכליות מינימליות הופכים את חיי היומיום לתובעניים עבור תושבי האי. עם זאת, הם מפגינים חוסן ותושייה יוצאי דופן, ומשמרים את הקהילות והמסורות שלהם. קהילת האינופיאט באי התמודדה באומץ עם התנאים הבוגדניים באי הזעיר דיומדה הקטנה במשך יותר מ-3,000 שנה.

לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2000 היו בעיירה 146 איש, 43 משקי בית ו-31 משפחות שמתגוררות ביישוב. צפיפות האוכלוסין בעיירה הייתה 51.4 נפש לכל מייל רבוע. היו 47 יחידות דיור בממוצע 16.5 לכל מייל רבוע. אוכלוסיית האי הורכבה מ-92.47% ילידי אלסקה, האינואיטים בני שבט אינופיאט Inupiat, 6.16% לבנים ו-1.37% מגזעים אחרים. ב-2019 נמנו בעיירה 119 איש. על פי מפקד האוכלוסין של אזור נום, אלסקה, אליו משתייך האי בשנת 2025 מונה אוכלוסיית העיר 78 תושבים. ירידה בקצב של 1.27% בשנה. כל תושבי האי הם אזרחי ארצות הברית. השיעור הגבוה ביותר בארצות הברית.

כיום משתייכים כל תושבי העיירה לכנסייה הקתולית. בשנת 1913 הגיע לאי המיסיונר הקתולי הראשון, האב בלרמין לפורצ'ן. הוא שהה אמנם זמן קצר באי אבל הספיק להפוך רבים מבני המקום לקתוליים, אחרי שלקח איתו ילדים רבים לעיר נום שביבשת. ב-1935 הניח האב לפורצ'ן תוכניות לבניית הכנסייה הראשונה באי.

בשנות ה-50 של המאה ה-20, הקימו 'האחיות הקטנות של ישו' קהילה בכפר. הן חיו באי למעלה מ-40 שנה וזכורות היטב לתושבים. כיום מבקר בדיומד פעמיים בשנה כומר מנום.

נכון לשנת 2025 מיוצגת דיומד בבית הנבחרים של ארצות הברית על ידי ניק בגיץ' השלישי. בהיותו של האי חלק מאלסקה, ארצות הברית, הוא מיוצג על ידי הסנאטורים, וליסה מורקובסקי ודן סאליבן .

 כלכלה 
רוב העבודות בעיירה קשורות לבית הדואר ולבית הספר. יש גם כמה עבודות עונתיות כמו חציבה ובניה אבל הן נדירות יחסית. פיסול בשנהב היא עבודה די נפוצה באי והתושבים מוכרים את יצירותיהם בערים אחרות כמו אנקורג'. גובה המיסים באי הוא כ-3%.Northwest Arctic Subarea Contingency Plan (2001) בין השנים 2022 ל-2023, התעסוקה ב-Diomede, AK ירדה בשיעור של -50%. ההכנסה הממוצעת למשק בית בדיומדה היא 15,517 דולר עם שיעור עוני של 92%.

תושבי ליטל דיומד חיים בעיקר מהאדמה, ומתקיימים על בעלי חיים כמו לווייתנים, סוסי ים, כלבי ים ודובי קוטב. רוב מזונם של תושבי האי מגיע מציד. צייד סוסי ים מספק גם שנהב ממנו מגלפים אמני המקום פסלים ומוכרים אותם ביבשת. עורות ופרוות מהציד מספקים חומר לבגדים ולמלאכות תפירה. הכנסה ממכירת גילופים ותפירה חיונית בקהילה שבה כמעט ואין תעשייה. המשרות המעטות הן דרך הממשל המקומי ובית הספר.

 חינוך 
בעיר ביומד יש בית ספר ציבורי אחד ובו 27 תלמידים. הוא משרת ילדים מגילאי גן ועד כיתה י"ב ומלמדים בו כיום שלושה מורים במשרה מלאה.

 תחבורה 
ממוזער|250px|שמאל|מזחלת שלג בעיירה
ההגעה לאי מסובכת מאוד וכרוכה בסיכון רב בשל המרחק הגדול מהיבשה ומזג האוויר המקפיא והבעייתי. כיום הדרך הנפוצה להגיע לאי הוא במסוק מהישוב המערבי באלסקה - נום, אלא שהטיסה תלוי בכמה גורמים: מהירות הרוח הממוצעת שנעה בין 12 ל-15 קשר ויכולה להגיע ל-48 עד 68 קשר במשבי רוח חזקים, תופעת הערפל הנפוצה באי והשמים המעוננים. בתחילת שנות ה-50, כתב מתיישב בעיירה: "אין מטוסים שטסים לאי בחורף למעט מקרים חריגים".

מאז שנת 1982, מגיע לאי כל הציוד הכרחי, סחורה, חומרי לימוד ומצרכי מזון והדואר במסוק שנוחת שם פעם בשבוע. חוזה הדואר לאי הוא היחיד שיש בו שימוש במסוק למטרת העברת דואר, היקר ביותר במדינת אלסקה (מעל 300 אלף דולר בשנה) והעתיק ביותר באומה.Diomede mail run is often a white-knuckle ride  James Macpherson, Alaska Journal of Commerce (2002) interviews a former Army pilot Eric Penttila גם הפינוי הרפואי מהאי כרוך בקשיים רבים.

תחבורה מהים: בחורף הים קפוא וספינות לא יכולות להתקרב לאי. בחודשי הקיץ, כשהים נמס, אפשר להשתמש בסירות אבל הגישה מוגבלת עקב תנאי מזג האוויר הקשים, הרוחות העזות והעדר נמל.

בעבר היה מסלול המראה למטוסים קלים שהיה נחרש על קרח הים, אבל שיטה זו אינה אמינה ומסוכנת בשל שינויי מזג האוויר ותנאי קרח משתנים.

רוסיה נמצאת במרחק של פחות מ-5 ק"מ מהאי דיומיד - על האי דיומיד הגדול, למרות זאת, הנסיעה בין שני האיים אסורה.

 תחבורה פנימית 
בעיירה אין כבישים, רכבות או שבילים, יש רק דרכים סלעיות בין הבניינים. כדי לעבור ממקום למקום באי עצמו צריך להשתמש בגלשני סקי, מזחלות שלג, מכוניות מותאמות לנסיעה בשלג או ברגל. מכיוון שרוב האי אינו מיושב לא נסללו בו דרכים כלשהן.Trembly's Travels: Little Diomede Island and Gambell 

 קישורים חיצוניים 

 Diomede community page
 Census 2000 information
 Diomede School
 You CAN see Russia from here!
 https://www.youtube.com/watch?v=1lteLTD_Efs
 https://www.youtube.com/watch?v=u-zmBsnMgco
 https://www.youtube.com/watch?v=9JIRsndgIFo

 הערות שוליים 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אלסקה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1970