הסיקריקים

בסוף שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 אירעו בישראל מקרי אלימות נגד אנשי שמאל, עיתונאים ואנשי רוח, שכללו בעיקר הצתות ואיומים. ברובם של המקרים האלה לקחו אחריות אנשים שהציגו את עצמם כשייכים לארגון הסיקריקים. מבצעי המעשים לא נתפסו.

היסטוריה
1989
הפעילות החלה בתחילת 1989, וכללה שורה של הצתות ואיומים על אישים, שבהם לקחו אחריות על המעשה אלמונים בשם ארגון "הסיקריקים":
 ב-12 בפברואר, הוצתו דלתות דירותיה של הסוקרת מינה צמח. אלמוני שהתקשר לעיתון ידיעות אחרונות אמר שארגון "הסיקריקים", אחראי להצתה, מאחר שצמח פרסמה מספר ימים קודם סקר, בו נמצא כי 53% מהציבור בישראל מוכן לקיים משא ומתן עם אש"ף.
 ב--9 במרץ, הוצתה מכוניתו של הפזמונאי דן אלמגור, לאחר שאמר בריאיון רדיו בארצות הברית שבשטחים נלחמים חיילים נגד ילדים עם אבנים.
 ב-13 במרץ התקשר אלמוני לביתו של אלוף (במיל) יהושפט הרכבי ואיים על חייו בשם ארגון הסיקריקים, לאחר שתמך במשא ומתן לשלום עם הפלסטינים והשתתף בכנס ישראלי-פלסטיני בניו יורק.
 ב-16 במרץ הוצתה דלת דירתם של העיתונאי דן מרגלית ושל חבר הכנסת יאיר צבן. לטענת "הסיקריקים" דלת דירתו של מרגלית הוצתה כי ערך ריאיון עם פייסל חוסייני כמה ימים קודם.
 ב-21 במרץ ניסו אלמונים להצית את ביתו ומכוניתו של ראש עיריית פתח תקווה, דב תבורי. סמרטוט ספוג בחומר דליק הוצמד אל דלת הכניסה. בדרכם החוצה שפכו האלמונים חומר דליק סביב מכוניתו של תבורי, ושניים מצמיגי המכונית ניזוקו קשה.
 ב-10 באפריל, אלמוני במדי צה"ל פתח באש ליד שער יפו בעיר העתיקה, רצח תושב ערבי ופצע שלושה, אחר כך ארגון הסיקריקים התקשר למשטרה ואמר: אנו ביצענו את הפעולה בתגובה על יידוי אבנים אל מתפללים ליד הכותל. שנה אחר כך עצרה המשטרה את שמואל פבר, פעיל תנועת כך כחשוד בירי, אך לא הוגש נגדו כתב אישום.
 ב-21 באפריל, ארגון הסיקריקים לקח על עצמו את האחריות להצתת דלת דירתו של עמוס שוקן. אלמוני שהתקשר למערכות העיתונים לקח אחריות על המעשה ואיים כי בפעם הבאה הארגון יירה טיל לאו לדירתו של עורך הארץ גרשום שוקן.

בסוף אפריל 1989, הודיעה משטרת ישראל כי החקירה של ארגון הסיקריקים מתנהלת כבר מספר שבועות במפלג התשאול של היחידה המרכזית בתל אביב. במהלך חודש מאי עצרה המשטרה עשרה פעילי תנועת כך בחשד לחברות בארגון, אך כולם שוחררו מחוסר ראיות.
 ב-21 במאי, הוצתה דליקה במפעל הסיגריות דובק בבני ברק. אלמוני שהתקשר למשטרה טען שהדבר נעשה מכיוון שבמפעל הועסקו עובדים ערבים. באותו יום קיבל גם מנהיג מפ"ם, יעקב חזן מכתב איומים.
 באוגוסט 1989, חשפה השחקנית שרי צוריאל, בריאיון לעיתון חדשות, כי דלת ביתה הייתה בין הראשונות שהוצתו. 
 ב-9 בדצמבר, הוצתה דלת דירתו של ראש החוג לספרות באוניברסיטה העברית גרשון שקד.

בדצמבר 1989, נקרא השכ"ב להתערב בחקירה, לאחר שהיחידה המרכזית במחוז תל אביב של משטרת ישראל, שטיפלה בחקירה עד אז, נקלעה למבוי סתום.

1990
ב-4 בינואר הוצתה דלת ביתו של הסופר חיים באר ונעשה ניסיון להצית את ביתו של העיתונאי ברוך מאירי.
 ב-8 בינואר התקשר אלמוני לביתו של חבר הכנסת אברהם בורג ואיים על חייו.
 ב-12 באפריל התקשר אלמוני לבית הנשיא ואיים על הנשיא חיים הרצוג ומשפחתו, ובנוסף שלחו מכתב איומים בו נאמר הארגון גזר עליו עונש מוות. עוד נאמר במכתב, כי הסיקריים גזרו עונש מוות גם על הח"כים מנחם פרוש, משה זאב פלדמן, ואברהם שריר ומשפחתו.
 ב-17 באפריל נשלח מכתב איום, ובו קליע רובה, לראש מועצת גדולי התורה האדמו"ר החמישי מוויז'ניץ משה יהושע הגר. המכתב נשלח על רקע כוונתה של מפלגת אגודת ישראל להצטרף לממשלה בראשות המערך.
 ב-30 באפריל נשלח מכתב איום לחבר הכנסת רן כהן בו נאמר "אתה מת", למכתב צורף קליע רובה.

ביוני 1990 נעצר ל-23 יום, פעיל הימין יואל אדלר בחשד שהנהיג את הארגון, אך לא הוגש נגדו כתב אישום. בעקבות חקירתו של אדלר הוא אושפז בבית חולים פסיכיאטרי ועלו טענות של הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל שהוא נחקר במניעת שינה, בידוד מוחלט והשפלות; ונשללו מממנו זכויות בסיסיות. אדלר היה חבר בתנועת התחיה.

ראו גם
 טרור יהודי בישראל

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארגוני טרור יהודים בישראל