פגי סיגר

מרגרט "פגי" סיגר (באנגלית: Margaret "Peggy" Seeger; נולדה ב-17 ביוני 1935) היא זמרת פולק אמריקאית, שהתפרסמה גם בבריטניה, שם התגוררה במשך יותר מ-60 שנה. הייתה נשואה למוזיקאי .

ראשית חייה
אביה של פגי סיגר היה צ'ארלס סיגר (1886–1979), מוזיקולוג ידוע וחוקר מוזיקה עממית, ואימה הייתה אשתו השנייה של סיגר, רות פורטר קרופורד (1901–1953), מלחינה מודרניסטית שהייתה האישה הראשונה שקיבלה מלגת גוגנהיים. אחד מאחיה היה זמר העם מייק סיגר, ופיט סיגר היה אחיה למחצה.

החלה ללמוד גיטרה בגיל שש, ולמדה לנגן בבנג'ו ובפסנתר בגיל 15.

קריירה מוזיקלית ופוליטית
בשנת 1955 הוציאה את אלבומה הראשון ובו שירי עם אמריקאיים לילדים. באותה תקופה החלו זמרי פולק אמריקאים רבים, בהם פול רובסון והוויברז, להזדהות עם השמאל הפוליטי, כתגובת נגד להשפעת המקארתיזם, וגם סיגר החלה לשיר שירים פוליטיים.

בסוף שנות ה-50 ביקרה בסין הקומוניסטית וברוסיה. משרד החוץ האמריקאי, שהתנגד לביקורים מסוג זה, הודיע לה כי דרכונה יישלל עם שובה לארצות הברית, ולכן החליטה להישאר באירופה ולהופיע במקומות שונים בליווי בנג'ו. רק בשנת 1994 הותר לה לשוב לארצות הברית.

במהלך הופעה בלונדון בשנת 1956 הכירה את המוזיקאי  והשניים התאהבו. הוא עזב את אשתו השנייה ועבר להתגורר עם פגי סיגר. מכיוון שסיגר שהתה בממלכה המאוחדת כמהגרת, הם לא יכלו להתחתן. בשנת 1959 התחתנה בנישואים פיקטיביים עם המוזיקאי הסקוטי אלכס קמפבל על מנת לקבל אזרחות בריטית, וכך יכלה להינשא מאוחר יותר לבן זוגה יואן מקול. לזוג נולדו שלושה ילדים, והם חיו ביחד עד מותו של מקול בשנת 1989. הם הקליטו והוציאו ביחד ולחוד אלבומים רבים של מוזיקה עממית, בהם ניגנו אך ורק בכלים אקוסטיים מסורתיים. אחד משיריו הידועים של מקול, "The First Time Ever I Saw Your Face", נכתב על מגי סיגר.

סיגר הייתה בין הראשונות ששילבו מפוחית יד בשירי עם, וצלילה הפך לאחד מסימני הזיהוי של שיריה. סיגר ומקול ייסדו קבוצה בשם "חוג המבקרים" שהייתה מעין "כיתת אמן" לזמרי פולק, בה התנסו בכתיבה והלחנה של שירים עממיים ושירים חדשים כאחד. מדי שנה יצאה הקבוצה לסיבוב הופעות בבריטניה בה שולבו שירי עם ומערכונים קומיים. המופע נקרא "", על שמו של אירוע בריטי הומוריסטי מימי הביניים בו התירו מלכי אנגליה לנתיני הממלכה חופש ביטוי גדול מהרגיל. רבים משיריהם היו על נושאים פוליטיים, בהם זכויות עובדים, פציפיזם, שוויון זכויות וזכויות האישה. שיריה של סיגר היו פופולריים בקרב פעילות התנועה הפמיניסטית, בייחוד השיר "אני הולכת להיות מהנדסת" ("I'm Gonna Be an Engineer").

בשנות השמונים ביקרה ב, בו נערכה מחאה של נשים בריטיות ושל התנועה לפירוק נשק גרעיני נגד הצבת טילי שיוט אמריקאים בבסיס. במהלך ביקוריה כתבה את שיר המחאה "Carry Greenham Home". להלן שורותיו הראשונות של השיר (בתרגום חופשי לעברית):

שנותיה המאוחרות
בשנת 1989 מת בעלה, יואן מקול. בראיון בשנת 2005 הזדהתה סיגר כביסקסואלית, וסיפרה על יחסיה הרומנטיים עם אישה שהחלו מעט לפני מותו של מקול, ונמשכו שנים רבות לאחר מכן.

ב-1994 עברה סיגר לארצות הברית והתגוררה באשוויל, קרוליינה הצפונית. היא המשיכה להופיע ולשיר על נושאים הקשורים לזכויות האישה. בשנת 2006 עברה לבוסטון, מסצ'וסטס, שם קיבלה משרת הוראה באוניברסיטת נורת'איסטרן. בשנת 2010 חזרה לבריטניה והיא גרה בעיירה באוקספורדשייר, סמוך לילדיה.

בשנת 2011 ערכה סיגר את ספר השירים של יואן מקול, ושילבה בו קטעים אישיים רבים. בשנת 2017 ראתה אור אוטוביוגרפיה שלה.

סיגר ממשיכה להקליט ולהופיע, ולערוץ היוטיוב שלה יש צופים רבים. בין השאר הופיעה בשנת 2013 במופע לזכרה של קייט מקגריגל.

דיסקוגרפיה
להלן חלק מהאלבומים של פגי סיגר.

אלבומי סולו

עם יואן מקול

עם מייק סיגר
 American Folk Songs Sung by the Seegers (1957)
 Peggy 'n' Mike (1967)
 American Folksongs for Children (1977)
 American Folk Songs for Christmas (1990)
 Fly Down Little Bird (2011)

עם אמנים אחרים
 The Female Frolic (1967)
 Living Folk (1970)
 Three Score and Ten (concert) (2007)

 קישורים חיצוניים 





הערות שוליים

קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרי פולק אמריקאים
קטגוריה:זמרות פולק אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1935
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935