מרי קלי

מרי קלי (באנגלית: Mary Kelly; נולדה ב-1941) היא אמנית קונספטואלית, פמיניסטית, סופרת ומרצה אמריקאית. תרמה לשיח הפמיניסטי בכתביה ובעבודות המיצב שלה, בהן היא עוסקת בנושאים כגון אימהות, הגוף הנשי וזהות נשית.

 ביוגרפיה 
קלי נולדה בשנת 1941 בעיר פורט דודג', איווה. גילתה עניין באמנות מגיל צעיר.

בשנת 1959 עברה למינסוטה ולמדה בקולג' סנט תרזה, מוסד אקדמי קתולי להכשרת מורות, שם התמחתה באמנות חזותית ומוזיקה. במוסד זה השלימה את התואר הראשון בשנת 1963, והמשיכה לתואר שני באמנות בפירנצה, שם התמחתה בתולדות האמנות. לאחר סיום לימודיה עברה לביירות, לבנון, שם לימדה אמנות במהלך שנות ה-60, תקופה שנודעה כ"תור הזהב" של התרבות והאמנות בעיר.

בשנת 1968 עברה לאירופה כדי לקחת חלק במחאות הסטודנטים שהתחוללו באותה עת. באותה שנה עברה להתגורר בלונדון כדי ללמוד לימודים מתקדמים בבית הספר לאמנות סנט מרטין. במהלך לימודיה בלונדון החלה להתעניין בתחום האמנות הקונספטואלית. לאורך שנות השבעים הייתה פעילה בתנועה הפמיניסטית, וכן חברה בתנועת קולקטיב הסרטים של רחוב ברוויק (The Berwick Street Film Collective), קבוצה שיצרה סרטים תיעודיים. יחד עם תנועה זו יצרה את הסרט התיעודי "מנקות הלילה" (Night cleaners), סרט תיעודי שתיאר את המאבק להתאגדות של נשים שעבדו בניקיון משרדים, ואת מחאתן על תנאי העסקתן.

קלי היא מרצה בבית הספר לאמנות ועיצוב באוניברסיטת דרום קליפורניה.

בשנת 1997 ייסדה את הסטודיו הרב תחומי במחלקה לאמנות של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, מיזם שמטרתו לתמוך בסטודנטים וחוקרים שפועלם נוגע למגוון דיסציפלינות אקדמיות או פלטפורמות מדיה שונות.

 יצירתה 
רבות מיצירותיה של קלי הן עבודות מיצב. קלי מתייחסת ביצירותיה לנושאים פוליטיים, חברתיים והיסטוריים וכן לסוגיות במגדר, זהות וזיכרון קולקטיבי. כמו כן, היא מתמקדת ביצירות בשפה ובאופן שבו היא מגשרת בין החברה לבין נפש האדם.

ביצירתה, קלי נמנעת מייצוגים ויזואליים של גוף האישה. הדבר מבדיל אותה מהמגמה המרכזית באמנות הפמיניסטית של שנות השבעים, שהתמקדה במידה רבה בייצוגי גוף נשיים ובהנכחת הגוף באמנות. הבדל נוסף בין יצירתה למגמות המרכזיות באמנות אותן שנים היא העיסוק באימהות. נושא האימהות הודר במידה רבה מהאמנות הפמיניסטית בשנות השבעים והיוצרות מיעטו לעסוק בו, ולעומתן קלי בחרה לשים נושא זה במרכז כמהלך של מחאהכתב העת מגדר, גיליון 2, סקירת ספרה של טל דקל, (מ)מוגדרות.

 המסמך לאחר לידה 
היצירה "המסמך לאחר לידה" (The Post Partum Document) היא מיצב שאותו יצרה קלי בין השנים 1974–1979. במיצב זה עוסקת קלי ביחסי אימהות וילדים, דרך תיאור מפורט של שנות חייו הראשונות של בנה, החל מהולדתו ועד גיל חמש. היצירה מורכבת ממספר חלקים ומשלבת אלמנטים חזותיים רבים הכוללים קטעי יומן אישיים, מסמכים, הקלטות, ציורים ושרבוטים של בנה ואף חיתולים של התינוק.

מרכיב מרכזי ביצירה הוא תיאור החוויות האישיות של האם במהלך תהליך האימהות. קלי דנה ביצירה בהבדלים ובחוסר ההתאמה שבין החוויה האישית של האם והרגשות שלה, לבין הציפיות של החברה הפטריארכלית מתפקוד האישה כאם.

האם ביצירה לא מוצגת באופן חזותי והייצוג שלה הוא מילולי ותאורטי בלבד. בחירה זו של קלי נועדה לבטל את היותה של האישה אובייקט הנתון למרותו של המבט הגברי. הצגה זו מהווה סירוב להפוך את הגוף הנשי לספקטקל וכך נוצרת סמליות חדשה שבה הנשיות היא ביטוי של שפה. ביצירה זו שואפת קלי להפוך את הנושאים המודחקים חברתית שאינם מצויים בשיח ליצירת אמנות שמתבססת על עקרונות מן הפסיכואנליזה והתיאוריה הפמיניסטית.

 זמן ביניים 
היצירה "זמן ביניים" (Interim) היא עבודת מיצב במספר חלקים שבה עוסקת קלי בנושאים המעסיקים נשים, ובתחומים כגון רפואה, מדיה, היסטוריה ואופנה, כאשר הנושאים מוצגים מנקודת מבטן של הנשים. ביצירה מתייחסת קלי לתקופת שינוי בחייה של האישה, ובפרט המעבר לזקנה. ההשראה ליצירה הייתה עשרות שיחות שניהלה קלי עם נשים הנושאים כגון כוח, שליטה והגוף הנשי.

בחלקו הראשון של המיצב, "קורפוס", קלי מתייחסת לתיאוריות של הפסיכיאטר ז'אן-מרטן שארקו ולמחקריו אודות היסטריה נשית. היא מתמקדת בשינוי בין גישתו של שארקו ששמה דגש על דימוי חזותי, צילום, לבין תלמידו של שארקו, זיגמונד פרויד, שהעביר את הדגש לשיחה וטיפול באמצעות שפה.

 תערוכות 
תערוכות היחיד של קלי כוללות:
 המוזיאון לאמנות מודרנית, אוקספורד, 1977
 המכון לאמנות עכשווית, לונדון, 1976
 סטודיו ריברסייד, לונדון, 1986
 גלריית אמנות ונקובר, 1990
 המוזיאון החדש לאמנות עכשווית, ניו יורק, 1990
 המוזיאון לאמנות של הלסינקי, 1994
 מוזיאון האמנות של מאלמה, 1996
 המוזיאון לאמנות של סנטה מוניקה, 2001
 המרכז לאמנות עכשווית, טירת אויזדוף, ורשה, 2008
 המוזיאון לאמנות מודרנית, סטוקהולם, 2010
 גלריה וויטוורת' לאמנות, מנצ'סטר, 2011
 גלריית פוטמאסטרס, ניו יורק, 2012
 גלריית הולדסוורת', לונדון, 2014
 גלריית וילמטר, לוס אנג'לס, 2016
 גלריה מיטשל-אינס ונאש, ניו יורק, 2017
 מוזיאון וות'רספון לאמנות, גרינסבורו, 2019

בין התערוכות הקבוצתיות שבהן השתתפה קלי נכללות:
 גלריית הייוורד, מרכז סאות'בנק, לונדון, 1978
 הביאנלה של סידני, 1982
 "העין הביקורתית", מרכז ייל לאמנות בריטית, 1984
 המכון לאמנות עכשווית בבוסטון, 1986
 הביאנלה של שנת 1991, מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, ניו יורק, 1991
 "קונספטואליזם גלובלי", מרכז ווקר לאמנות במיניאפוליס ומוזיאון קווינס לאמנות, 1999
 "המזכרת", אקדמיית צרפת ברומא, 1999
 "המאה האמריקאית 1950-2000", מוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית, 1999
 "גוף/פעולה", מוזיאון טייט מודרן, לונדון, 2000
 "מובן מאליו", מוזיאון טייט בריטניה, לונדון, 2002
 הביאנלה במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, ניו יורק, 2004
 "אמנות עכשווית זאגרב", 2005
 "אמנות והמהפכה הפמיניסטית", המוזיאון לאמנות עכשווית, לוס אנג'לס, 2007
 הביאנלה של קליפורניה, 2008
 הביאנלה של סידני, 2008
 "פאנורמה: לוס אנג'לס", ארקו מדריד, 2010
 "אימפולס הרסני", מוזיאון נירנברג לאמנות, 2011
 המכון לאמנות עכשווית בבוסטון, 2013
 "האם הגדולה", פלאצו ריאלה, מילאן,2015
 "הקול שנותר", גלריית הולדסוורת', לונדון, 2015
 "בלתי מוגבל", ארט בזל, 2016
 "נשים ועבודה", טייט מודרן, לונדון, 2016
 "אמנות קונספטואלית בבריטניה 1964-1979", מוזיאון טייט בריטניה, 2016
 "מלחמות המפרץ "1991-2011, המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק, 2019.

 פרסים 
בשנת 2015 הוענקה לקלי מלגת גוגנהיים.

כמו כן, זכתה לפרסים מטעם אוניברסיטת וולברהמפטון, אוניברסיטת לונד בשוודיה והאוניברסיטה לאמנות של הלסינקי, פינלנד.

 הערות שוליים 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אמניות אמריקאיות
קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה:פמיניסטיות אמריקאיות
קטגוריה:זוכות מלגת גוגנהיים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:פמיניסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1941
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1941