משרד המשפטים והגנת הצרכן (גרמניה)

משרד המשפטים והגנת הצרכן (בגרמנית: Das Bundesministerium der Justiz und für Verbraucherschutz, בקיצור BMJV) הוא משרד פדרלי בגרמניה. בגרמניה מדינות בודדות אחראיות באופן מלא על מערכת המשפט שבהן. משרד המשפטים עוסק במשפט חוקתי, וכן מנתח גם את החוקיות והחוקתיות של חוקים שהוכנו על ידי המשרדים האחרים. בנוסף על כך, המשרד אמון על רישום הפטנטים במדינה. המטה הראשי של המשרד ממוקם בברלין. במשרד עובדים כ-800 איש, ותקציבו בשנת 2020 היה 919 מיליון אירו. 

ה-BMJV נוסד ב-1 בינואר 1877 כמשרד המשפטים הקיסרי ("Reichsjustizamt"). לאחר שגרמניה הפכה לרפובליקה בשנת 1919, המשרד הפך לפדרלי. המשרד קיבל את שמו הנוכחי בשנת 2010.

 היסטוריה 
שורשיו של המשרד מצויים במהפכות 1848, אז מונה המשפטן הליברלי רוברט פון מוהל לשר המשפטים הראשון מטעם האספה הלאומית בפרנקפורט. עם זאת, ניסיון הקמתה של מדינת לאום גרמנית דמוקרטית נכשל, והמשרד חדל להתקיים כבר ב-1849.

לאחר איחוד גרמניה בשנת 1871 הוקם בשנת 1877 המשרד הקיסרי לענייני משפט (Reichsjustizamt). בתקופת הקיסרות הגרמנית נותרו מרבית בתי המשפט והמערכת השיפוטית בסמכות המדינות (Länder), ואילו המשרד הקיסרי עסק בעיקר בהכנת חקיקה ובפיקוח על מוסדות מרכזיים, ובהם בית הדין הקיסרי והתביעה הקיסרית. בתקופה זו גובשו חוקים מרכזיים, ובהם חוק בתי המשפט, קודקס הפרוצדורה האזרחית והקודקס האזרחי (BGB), והתחזקה תפיסת שלטון החוק.

בשנת 1919, עם הקמת רפובליקת ויימאר, הפך המשרד הקיסרי למשרד המשפטים של הרייך (Reichsjustizministerium). שרי המשפטים היו כפופים לאחריות פרלמנטרית בפני הרייכסטאג. חוקת ויימאר ביססה מדינה דמוקרטית חוקתית, ובתקופה זו כיהן הפילוסוף גוסטב רדברוך כשר משפטים והשפיע על חקיקה מרכזית, ובה חוק בתי המשפט לנוער.

בשנים 1933–1945, בתקופת השלטון הנאצי, שימש משרד המשפטים של הרייך כלי מרכזי בהכפפת מערכת המשפט לאידאולוגיה של המשטר ובפגיעה בעקרונות שלטון החוק. תהליך ה־Gleichschaltung הביא לריכוז סמכויות בידי השלטון המרכזי ולהשתלטות המשרד על כלל מערכת המשפט. עיסוק ביקורתי מקיף בפרק זה החל רק עשרות שנים לאחר מכן.

לאחר תבוסת גרמניה במלחמת העולם השנייה וחלוקתה, הוקם בשנת 1949 במזרח גרמניה משרד משפטים נפרד במסגרת המשטר הסוציאליסטי. במקביל, עם חקיקת חוק היסוד והקמת הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בשנת 1949, עוצב מחדש תפקיד משרד המשפטים הפדרלי כ"משרד חקיקתי" שעיקר עיסוקו בהכנת הצעות חוק ממשלתיות ובבחינת התאמתן לחוק היסוד, בעוד שמרבית בתי המשפט נותרו בסמכות המדינות.

מאז איחוד גרמניה בשנת 1990 משמש משרד המשפטים הפדרלי כרשות השיפוטית המרכזית ברמה הפדרלית. בשנת 1999 הועבר מושבו מבון לברלין – עיר אשר שימשה בעבר מקום מושבם של משרדי המשפטים הן בתקופת רפובליקת ויימאר והן בתקופת המשטר הנאצי – עובדה המדגישה את המשמעות ההיסטורית של מוסד זה ואת חשיבות העיסוק הביקורתי בעברו.

 מבנה ארגוני 
משרד המשפטים הפדרלי החל את פעילותו בשנת 1949 עם כ-80 עובדים. נכון לספטמבר 2024 מונה המשרד למעלה מ-925 עובדים. המשרד מאורגן במספר מנהלות-כלליות (Directorates-General), האחראיות על תחומי משפט מוגדרים (I–IV), לצד מנהלות-כלליות בעלות סמכויות רוחב (D ו-R), וכן מנהלות-כלליות לענייני מינהל ולתיאום פוליטי.

המנהלה הכללית לניהול מדיניות ותקשורת (L)

אחראית להכנת עבודתו השוטפת של השר ולתיאום בין הממשלה לבונדסטאג. כוללת את לשכת השר, אגף פרלמנט וקבינט, אגף תכנון מדיניות ופרוטוקול, וכן את מערך הדוברות ויחסי הציבור. במסגרת זו מתנהלים קשרי התקשורת, הדיאלוג עם הציבור וערוצי המדיה של המשרד.

המנהלה הכללית למינהל (Z)

מופקדת על התשתית הארגונית והלוגיסטית של המשרד, לרבות כוח אדם, תקציב, תשתיות, טכנולוגיות מידע, ספרייה וניהול כספים. היא אחראית ליצירת התנאים המנהליים הנדרשים לעבודת המשרד ולבתי המשפט והרשויות הפדרליות הכפופים לו.

המנהלה הכללית למערכת המשפט (R)

עוסקת בדיני הפרוצדורה האזרחית, הפלילית, המנהלית והפיסקלית, וכן בארגון וסמכויות בתי המשפט. בנוסף, מופקדת על הסדרת מקצועות המשפט (שופטים, תובעים, עורכי דין ונוטריונים), הכשרה משפטית, דיני Rechtspfleger (פקידים שיפוטיים בכירים), דיני אגרות בתי משפט, שכר טרחת עורכי דין, יישוב סכסוכים מחוץ לכותלי בית המשפט ודיני חדלות פירעון.

המנהלה הכללית למשפט אזרחי (I)

עוסקת במשפט האזרחי המסדיר יחסים משפטיים בין פרטים. ליבת התחום מצויה בקודקס האזרחי הגרמני (BGB), הכולל הוראות בדבר כשרות משפטית, דיני שכירות, דיני משפחה, ירושה ועוד. המנהלה משתתפת בהליכי חקיקה באיחוד האירופי ובוחנת הצעות חוק של משרדים אחרים בנושאים הנוגעים למשפט אזרחי.

המנהלה הכללית למשפט פלילי (II)

עוסקת בעבירות ועונשין, לרבות עבירות חמורות כגון רצח, שוד וגניבה, עבירות ביטחון המדינה, פשיעה כלכלית והיבטי ענישה ופיצויים. היא מטפלת גם בהיבטים של מניעת פשיעה ובהתאמת הדין הלאומי להתפתחויות באיחוד האירופי ובמשפט הבין-לאומי, כגון צו המעצר האירופי.

המנהלה הכללית למשפט מסחרי וכלכלי (III)

פועלת בתחומי דיני תאגידים, דיני פטנטים, זכויות יוצרים, דיני ביטוח ותחרות בלתי הוגנת. תחום אחריותה מושפע במידה רבה מהתפתחויות בין-לאומיות ומהחקיקה האירופית, והיא משתתפת בעבודת מוסדות כגון משרד הקניין הרוחני של האיחוד האירופי וארגונים בין-לאומיים כדוגמת WIPO ו-UNCITRAL. בנוסף, היא בוחנת הצעות חוק בתחומי אנרגיה, סחר חוץ, מיסוי, הגבלים עסקיים ותקשורת.

המנהלה הכללית למשפט ציבורי (IV)

מופקדת על בחינת התאמת הצעות חוק לחוק היסוד ולמשפט האירופי והבין-לאומי. היא משתתפת בניסוח ובהטמעת אמנות בין-לאומיות ובהרחבת שיתוף הפעולה האירופי בתחומי משפט ופנים.

המנהלה הכללית לרגולציה מיטבית, חברה דיגיטלית וחדשנות; ענייני אירופה ושיתוף פעולה בין-לאומי (D)

עוסקת בשיפור איכות החקיקה ובהפחתת בירוקרטיה, מתוך מטרה להפוך את הדין לפשוט, יעיל ונגיש. תחום אחריותה כולל היבטים משפטיים של דיגיטציה, בינה מלאכותית וריבונות טכנולוגית, וכן קידום דיגיטציה של שירותים משפטיים ושל מערכת המשפט. בנוסף, היא מרכזת את תיאום מדיניות המשפט של גרמניה באיחוד האירופי ובזירה הבין-לאומית.

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

גרמניה
משפטים
קטגוריה:צרכנות