דארל עיסא

דארל אדוארד עיסא (באנגלית: Darrell Edward Issa; נולד ב-1 בנובמבר 1953) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-48 של מדינת קליפורניה. עיסא, חבר המפלגה הרפובליקנית, כיהן בעבר בבית הנבחרים בשנים 2001–2019, וייצג במרוצת השנים שני מחוזות קונגרס שכיסו בעיקר חלקים מצפון-מזרח העיר סן דייגו ומהמחוז בעל אותו השם. בשנים 2011–2015 ישב בראשות ועדת הפיקוח של בית הנבחרים.

עיסא שימש כמנכ"ל החברה "Directed Electronics", אותה ייסד ביחד עם שותף בשנת 1982. חברה זו היא אחת היצרניות הגדולות ביותר של מוצרי אבטחה לחלקי חילוף בתעשיית הרכבים. עם שווי נקי בן כ-250 מיליון דולר אמריקני, במהלך כהונתו בבית הנבחרים היה עיסא חבר הקונגרס של ארצות הברית האמיד ביותר. ב-10 בינואר 2018 הכריז עיסא כי לא יתמודד מחדש לתקופת כהונה עשירית. מייק לוין הדמוקרטי נבחר בבחירות 2018 להחליפו בקונגרס ה-116. בספטמבר 2018 מונה בידי נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ למנהל סוכנות הסחר והפיתוח של ארצות הברית (USTDA).

ב-26 בספטמבר 2019, עיסא הודיע כי בבחירות 2020 יתמודד במחוז הקונגרס ה-50 של קליפורניה. בבחירות מקדימות שהתקיימו במרץ 2020, סיים עיסא בקום השני אחרי עמאר קמפה-נג'אר, מועמד המפלגה הדמוקרטית, ולפיכך עלה מולו להתמודדות ביום הבחירות הכלליות. בנובמבר 2020 גבר על קמפה-נג'אר, ונבחר אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
עיסא, השני מבין ששת ילדיהם של מרתה (לבית ביילפלט) ו-ויליאם עיסא, נולד בקליבלנד, הגדולה שבערי אוהיו. אביו היה אמריקאי ממוצא לבנוני שהשתייך אל הכנסייה המרונית, ואמו ממוצא גרמני ובוהמי שהייתה חברה בכנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים. בשנת 2006 נמנה בין ארבעת חברי הקונגרס ממוצא ערבי. בשנותיו האחרונות לילדותו, עברה משפחתו אל קליבלנד הייטס, פרוור יהודי של עיר הולדתו. רבים מחבריו הוא יהודים, ועל פי דיווחים שונים הוא אף עבד אצל רב, והיה לבקיא ברזי התרבות היהודית.

בשנת 1970, ביום הולדתו ה-17, עזב עיסא את בית הספר התיכון בו למד והתגייס לשירות בן שלוש שנים בצבא ארצות הברית. הוא שירת כטכנאי לסילוק פצצות והוקצה למשלוח החימוש ה-145. עיסא הוכשר לנטרל פצצות, והצהיר כי פלוגתו סיפקה אבטחה לנשיא ריצ'רד ניקסון כשסרקה אצטדיונים לשם ניקויים מחפצים חשודים לקראת עונת ה-MLB ב-1971. תחקיר של העיתונאי לאנס ויליאמס מהעיתון "San Francisco Examiner" ממאי 1998 מצא כי ניקסון לא נכח באף אחד ממשחקי ה-MLB בשנת 1971, אם כי הפלוגה של עיסא אכן ביצעה פעולות אבטחה בסדרת משחקים אלה. עם זאת, הגברת הראשונה של ארצות הברית פט ניקסון נכחה במשחק מספר 2 של בסדרת 1971, וזרקה את הזריקה הראשונה במשחק. לאחר משחקים אלה הועבר עיסא לתפקיד אפסנאי, כתוצאה מקבלת דירוגים ירודים.

ב-1972 השתחרר עיסא מהצבא לאחר שאביו לקה באוטם שריר הלב, וקיבל תעודת פיתוח חינוכי כללי (GED). פעמיים באותה השנה נעצר. באירוע הראשון הואשם בידי חבר מושבעים גדול בגניבה לכאורה של מזראטי, אך התובעים ביטלו את האישום. באירוע השני נעצר בגין נסיעה נגד כיוון התנועה בדרך חד-סטרית, ושוטר הבחין בכלי ירייה בתא הכפפות שלו. עיסא הואשם בנשיאת כלי נשק סמוי. הוא הודה באשמת החזקת נשק לא-רשום ונידון לשישה חודשי מאסר על תנאי, והוטל עליו קנס כספי זעיר. עיסא הצהיר כי הוא מאמין שהתיק הפלילי נמחק מאז.

עיסא למד מנהל עסקים באוניברסיטת סיאנה הייטס, מכללה רומית-קתולית באדריאן שבדרום מישיגן. מאוחר יותר החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של קנט באוהיו, שם נרשם לחיל הכשרת קציני המילואים של צבא ארצות הברית, שם הגיע לדרגת לוטננט שני. בכוחות המילואים של הצבא שירת בשנים 1976–1980 וקודם לדרגת קפטן. זמן קצר בטרם השתחרר מכוחות המילואים של הצבא ב-1980, הואשם שוב עיסא בגניבת מכונית יוקרה. התביעה ביטלה את התיק באוגוסט אותה שנה. בשנת 1981 היה מעורב בתאונת דרכים. הנהג השני תבע את עיסא בסך 20 אלף דולר אמריקני, ובסופו של דבר הגיעו שני הצדדים לפשרה מחוץ לכותלי בית המשפט בסכום שאינו פורסם.

 קריירה עסקית 
לאחר שעזב את הצבא, עיסא ואשתו השנייה, קתי סטנטון, שבו לאזור קליבלנד רבתי. לטענת עיסא, הוא ואשתו איגדו את חסכונותיהם, מכרו את מכוניותיהם (מרצדס משנת 1976 וחיפושית של פולקסווגן משנת 1967) וכן אופנוע מתוצרת ב.מ.וו, ולוו 50,000 דולר מבני משפחתם להשקעה בחברות "קוונטום", יצרנית אלקטרוניקה המנוהלת על ידי חבר משותף מקליבלנד הייטס שהרכיב מנורות הדברה (Bug zapper), חלקי רדיו CB ומוצרי צריכה שונים עבור חברות אחרות. אחד מאותם לקוחות, יצרנית אזעקות הרכב "סטיל סטופר", יסלול את דרכו של עיסא להון עצום. עיסא אמנם נאבק בדרך להצלחה פיננסית, והתייצב מבחינה כספית דרך עיקול הלוואה בסך 60 אלף דולרים, כאשר מייסד החברה ג'ואי אדקינס החמיץ תשלום שחב לעיסא.

עד מהרה השתלט עיסא על "סטיל סטופר", עד כדי כך שהיא סיפקה לתאגיד הענק "פורד" אלפי אזעקות רכב וניהלה משא ומתן להסכם דומה עם טויוטה. אך מוקדם בבוקר 7 בספטמבר 1982 עלו באש משרדי החברה והמפעל של "קוונטום" ו"סטיל סטופר" בעיר מייפל הייטס. ללוחמי האש נדרשו כשלוש שעות לכבות את הלהבות, ובנייני החברה נשרפו כליל. בחקירה משטרתית התברר כי השרפה הכילה "טביעות שרפה חשודות", שהוצתו בשני מקומות שונים בעזרת מאיץ בערה כגון בנזין. אדקינס, בעל החברה, גרס כי עיסא התכונן לשרפה כאשר הרחיב ב-462% את פוליסת הביטוח שלו שלושה שבועות קודם לכן, ופינוי מבעוד מועד של ציוד מחשבי המכיל מידע חשבונאי על לקוחות. חברת הביטוח "סנט פול ביטוחים", שנחשדה בהצתת השרפה ובהונאת ביטוח, שילמה תחילה 25 אלף דולר בלבד על נזקי השרפה.

הארגון "סטיל סטופר" שב במהרה לשגשוגו הקודם. עם עליית שיעור גניבות הרכבים בארצות הברית במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, עלה הביקוש להתקני אבטחה. רולס רויס, ב.מ.וו וג'נרל מוטורס הצטרפו לפורד ולטויוטה כלקוחות החברה. בשנת 1985 מכר עיסא את החברה ליצרן אזעקות בית בקליפורניה בשם "Directed Electronics" ועבר לפרוור ויסטה שבסן דייגו, שם החל להתגורר כדי לעבוד בחברה. כעבור זמן מה עזב את "Directed Electronics". עיסא הצליח להשתמש בידע שלו על החולשות באבטחות הרכבים שגנבי מכוניות ניצלו כדי לפתח מנגנוני גניבה יעילים. באמצעות חיישנים אשר הפעילו גלאי תנועה ולחץ על המכונית בשעת מעשה, המכשיר שפיתח יכול היה לחולל רעש גדול כדי להסב תשומת לב רחבה לגנב המכונית, כמו הפעלת הצופר והפעלת הקלטה והשמעה של קול המאיימות ומזהירות של הגנב. המכירות של החברה צמחו ממיליון דולר בשנה הראשונה לכ-14 מיליון דולרים בשנת 1989.

 תחילת דרכו הפוליטית 
ממוזער|חבר הקונגרס עיסא משוחח עם סגן נשיא ארצות הברית דיק צ'ייני, 2001
עם מעורבותו בחברות אלקטרוניקה וסחר בין צרכנים, הפך עיסא לפעיל פוליטי. הוא נסע לוושינגטון הבירה כדי לבצע שדלנות ב, והפך לאחד התורמים הגדולים בקליפורניה עבור מועמדי המפלגה הרפובליקנית. בשנת 1996 היה יושב ראש הקמפיין להעברת "הצעה 209", מעין משאל עם בקרב תושבי קליפורניה שקבע כי יש לאסור על מוסדות ציבור מדינה להביא בחשבון גזע, מין או מוצא אתני בתחומי העבודה, הקבלות או החינוך הציבוריים. הוא היה גורם מכריע בשכנוע המפלגה הרפובליקנית לקיים את כינוס הוועדה הרפובליקנית הלאומית בסן דייגו לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996.

מסע הבחירות הראשון של עיסא לתפקיד ציבורי היה ב-1998, כאשר התמודד למועמדות המפלגה הרפובליקנית לייצוג קליפורניה בסנאט של ארצות הברית מול הסנאטורית הדמוקרטית המכהנת ברברה בוקסר. הוא הוציא 10 מיליון דולר מכספו האישי במהלך מסע הבחירות, והתמודד נגד גזבר מדינת קליפורניה מאט פונג, חבר הקונגרס פרנק ריגס ושלושה מתמודדים אחרים. מטה הבחירות של פונג גייס תרומות בסך 3 מיליון דולר, וקבל כי עושרו של עיסא יצר שדה-פעולה לא יחסי (בנוסף לעשרת מיליוני הדולרים האישיים של עיסא, קיבל תרומות בסך 400,000 דולר נוספים). דוברו של עיסא טען מנגד כי הכסף נדרש כדי להתגבר על המוניטין הרב של פונג ברחבי קליפורניה. עיסא הפסיד בבחירות המקדימות לפונג, שזכה ב-45% מהקולות, בעוד עיסא נותר לא הרחק מאחור עם כ-40 אחוזים. ריגס גרף 10% מהקולות. סקר בסן פרנסיסקו שבוצע בקלפיות הראה כי מספר גדול של אמריקאים-אסייתים, המצביעים בדרך כלל בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית, חצה את הקווים לעבר הרפובליקנים כדי לסייע אסטרטגית לפונג, ששורשיו נטועים בסין.

 בבית הנבחרים האמריקאי 
ממוזער|דיוקן ראשוני של עיסא בקונגרס|211x211 פיקסלים
ממוזער|חבר בית הנבחרים עיסא בחברת נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין, מאי 2018|260x260 פיקסלים
לקראת הבחירות 2000 בארצות הברית, החליט רון פקארד, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית בתקופת כהונתו התשיעית, שלא להתמודד מחדש במחוז הקונגרס ה-48 של קליפורניה. עיסא החליט להתמודד על מקום מושבו של פקארד, וניצל את ההכרה שצבר מהמירוץ הטרי לסנאט ב-1998. עיקר המחוז היה בצפון מחוז סן דייגו, אך היו בו חלקים זניחים ממחוז ריברסייד וממחוז אורנג'. עיסא סיים ראשון בבחירות המקדימות העל-מפלגתיות עם 35% מהקולות, וזכה במרב קולות הבוחרים בשלושת מחוזות אלה. אחריו הגיע למקום השני עמיתו הרפובליקני, חבר הסנאט המדינתי ביל מורו עם 24%. עיסא ניצח בבחירות הכלליות בנובמבר והביס את פיטר קובליס, המועמד הדמוקרטי, ברוב גדול בן 61 אחוזים. כהונתו החלה ב-3 בינואר 2001, עם התכנסות הקונגרס ה-107. באותה שנה תכננה הליגה להגנה יהודית להתנקש בחייו.

ב-2002, לאחר חלוקה מחדש של מחוזות בחירה בקליפורניה בעקבות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, הוסב מחוז הקונגרס ה-48 שייצג עיסא למחוז הקונגרס ה-49, וחלקיו במחוז אורנג' הליברלי אבדו. בדומה מעט לגלגולו הקודם, מחוז הקונגרס החדש של עיסא היה מעוז רפובליקני מובהק. לפי לפי מסד הנתונים הפוליטי "מַפְתֵּחַ ההצבעות המפלגתי קוק" (Cook Partisan Voting Index), דורג המחוז "R + 10". לאור זאת, אף דמוקרטי לא ניצב בפני עיסא באותה השנה. הוא זכה בבחירה לתקופת כהונה שנייה אחרי שגבר על מועמד המפלגה הליברטריאנית עם כ-77% מהקולות. הוא נבחר מחדש גם בשנים 2004, 2006, 2008, 2010, 2012, בבחירות 2014 ובאלו שלאחר מכן.

בעקבות בחירות אמצע הכהונה ב-2010, בהן נטלו הרפובליקנים את הרוב בבית הנבחרים מידי הדמוקרטים, נבחר עיסא ליו"ר ועדת הפיקוח והרפורמה. הוא הפך לתומך קולני בחקירות ממשל הנשיא ברק אובמה, כולל החזר ההפסדים מתוכנית הסיוע לבנקים (TARP), ועדת החקירה להתמודדות ארצות הברית עם המשבר הכלכלי העולמי ב-2008, שחיתות שלטונית לכאורה במלחמת אפגניסטן, הדלפות ויקיליקס ומנהל המזון והתרופות האמריקאי, בין היתר. בשנת 2010 הצהיר עיסא בפני העיתונות כי הוא מעוניין שוועדת הפיקוח והרפורמה תקיים דיוני חקירה "שבע פעמים בשבוע, 40 פעם בשבוע".

בפברואר 2011 פרסם "מכון Watchdog", מוסד ללא כוונת רווח לדיווחים וחקירות עצמאיות אשר בסיס באוניברסיטת המדינה של סן דייגו, חקירה בה נאמר כיו"ר ועדת הפיקוח והרפורמה, הרכיב עיסא צוות שכלל אנשי סגל בעלי קשרים הדוקים לעולם התעשיות, אשר עשויות היו לקבל הטבות ותועלות מחקירותיו. ב-16 בפברואר 2012 קיימה ועדת הפיקוח שימוע על אודות תקנת מחלקת הבריאות ומשאבי האנוש המחייבת תוכניות ביטוח לכיסוי אמצעי מניעה, שלדעת עיסא היוותה פגיעה בחופש הדת של אנשים המתנגדים לשימוש באמצעי מניעה. סנדרה פלוק, משפטנית ופעילה למען זכויות נשים, נרשמה כעדה בידי הדמוקרטים בוועדה, אך עיסא לא התיר לה להעיד באומרו כי שמה הוגש מאוחר מדי, טענה עליה ערערו עמיתיו הדמוקרטיים.

ב-7 במאי 2014, עיסא הציג "החלטה פשוטה" בפני מליאת בית הנבחרים אשר התקבלה פה אחד, לפיה לויס לרנר, לשעבר מנהלת המחלקה למיסוי ארגונים פוליטיים בשירות הכנסות הפנים, נמצאה כאשמה בביזוי הקונגרס על שמיאנה לציית לזימון למתן עדות בפני ועדת הפיקוח והרפורמה הממשלתית בראשותו של עיסא. ההחלטה מצאה את לויס לרנר כאשמה בביזוי הקונגרס לאחר שהייתה מעורבת בשערוריית המיסוי של שירות הכנסת בפנים ב-2013, במסגרתה הקשתה לרנר על ארגוני ימין קיצוני, בהם תנועת מסיבת התה, לקבל פטור ממס על תרומות. ביולי 2017, במאמץ דו-מפלגתי, הציג עיסא את "חוק CLASSICS" בפני הקונגרס אשר מטרתו להעצים אמנים דרך איסוף התמלוגים לשלוש השנים שקדמו להם, וגם על ידי הבטחה כי זכויות היוצרים שלהם יישארו בתוקף בהקלטות שהקולטו טרם 1972, כמו הערובה ממנה נהנים אמנים חדשים יותר בתעשיית המוזיקה בחקיקה שקדמה לחוק שהציג עיסא.

לקראת בחירות האמצע ב-2018, דמוקרטים אחדים בהם יריבו מבחירות 2016 דאג אפלגייט והסביבתן מייק לוין, השיקעו מסעי בחירות במחוז הקונגרס ה-49. לנוכח ניצחונו הדחוק של עיסא על אפלגייט בשנת 2016, בחירות אלה היו צפויות להיות צמודות ומתוחות הרבה יותר. במשך חודשים היה משרדו של עיסא בקליפורניה מוקד להפגנות שבועיות בהן מחו מאות אנשים נגד הנשיא דונלד טראמפ, עמו קשר עיסא קשר הדוק, ונגד האג'נדה הרפובליקנית בבית הלבן. בעצרת אחת שהתקיימה בחודש מאי, התייצבו 800 אנשים כדי למחות על הצבעת בית הנבחרים על ביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. בעקבות זאת, ב-10 בינואר 2018, הודיע עיסא על לקיחת פסק זמן מהחיים הפוליטיים ועל אי-התמודדותו בבחירות אלה. כשמונה חודשים אחרי פרישתו, הכריז הנשיא דונלד טראמפ כי ימנה את עיסא לראש סוכנות הסחר והפיתוח של ארצות הברית.

ב-26 בספטמבר 2019, הכריז עיסא כי בבחירות 2020 יתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית, הפעם במחוז הקונגרס ה-50. נציג המחוז המכהן היה בעת ההכרזה דאנקן האנטר, שהיה נתון לעננת כתבי אישום. בדצמבר 2019 האנטר הודה במעילה בכספי בחירות, התפטר מהקונגרס החל ב-13 בינואר 2020 והותיר את מושבו לא-מאויש. אל מחוז הקונגרס החמישים סופחו חלקים ניכרים ממחוזו הקודם של עיסא, בהם פנים מחוז סן דייגו הרפובליקני והשמרני. ב-3 במרץ 2020 סיים במקום השני במהלך הבחירות המקדימות הפתוחות. ובסופו של דבר ניצח את המועמד הדמוקרטי עמאר קמפה-נג'אר בכמעט 30 אלף קולות. ב-3 בינואר 2021 הושבע אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית, ושב לבית הנבחרים.

 קישורים חיצוניים 





הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:קליבלנד: אישים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא לבנוני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא צ'כי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קנט
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקליפורניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-112 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-119 של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953