אנני טיילור

אנני אדסון טיילור (באנגלית: Annie Edson Taylor, 24 באוקטובר 1838 – 29 באפריל 1921) הייתה מורה אמריקאית שב-24 באוקטובר 1901, יום הולדתה ה-63, הייתה לאדם הראשון ששרד נפילה ממפלי הניאגרה בחבית. על אף שהמניע שלה היה כלכלי, לא הרוויחה הרבה כסף מהתנסות זו.

ראשית חייה

אנני אדסון טיילור נולדה ב-24 באוקטובר 1838, באובורן ניו יורק. היא הייתה אחת משמונת הילדים שנולדו למריק אדסון ולוקרטיה ורינג. אביה, בעל טחנת קמח, נפטר כשהייתה בת שתים עשרה. הוא הוריש למשפחה מספיק כסף כדי לנהל חיים נוחים. אנני הייתה מורה (היא קיבלה את התואר בהצטיינות במסלול בן ארבע שנים). במהלך הלימודים פגשה את דוד טיילור ונישאה לו. היא ילדה ילד שמת כתינוק. מעט לאחר מכן, בעלה נפטר. 

אחרי שהתאלמנה החליפה מספר משרות ומקומות מגורים. לבסוף התיישבה בביי סיטי שבמישיגן, שם רצתה להיות מורה לריקוד. מאחר שלא היו בתי ספר לריקוד בעיר באותו הזמן, היא פתחה בית ספר משלה. בהמשך עברה ל סאולט סט. מארי (sault ste. marie) ב-1900 בשביל ללמד מוזיקה. משם היא עברה אל סן אנטוניו שבטקסס, משם היא וחבר נסעו למקסיקו סיטי כדי למצוא עבודה. לאחר שנכשלה חזרה לביי סיטי.

מפלי הניאגרה

מתוך כוונה להבטיח רווחה כלכלית בשנותיה המאוחרות, החליטה טיילור להיות האדם הראשון לשוט את מפלי הניאגרה בחבית. טיילור השתמשה בחבית מותאמת אישית שנוצרה מעץ אלון וברזל,  ורופדה במזרן.  חלו עיכובים בייצור החבית משום שאיש לא רצה להיות חלק מהתאבדות פוטנציאלית. יומיים לפני הניסיון של טיילור שלחו חתול בתוך החבית מעבר למפלי הפרסה בשביל לבדוק אם החבית תישבר. בניגוד לשמועות, החתול שרד את הצלילה אך  דימם מהראש, ושבע עשרה דקות לאחר מכן הצטלם עם טיילור.

באוקטובר 24 ,1901 ביום ההולדת השישים ושלושה שלה החבית הונחה בצד סירת משוטים, טיילור קפצה פנימה עם כרית המזל שלה, בצורת לב. אחרי שהבריגו את מכסה החבית,  חבריה של טיילור השתמשו במשאבת אופניים כדי לדחוס אוויר לחבית. לאחר מכן החור ששימש להכנסת האוויר נסתם עם פקק שעם וטיילור נסחפה ליד החוף האמריקאי מדרום לאי העזים.

הזרמים של אגם הניאגרה סחבו אותה מעבר למפלי הפרסה הקנדים, אשר הפכו מאז  לאתר של כל התעלולים הנועזים והמוצלחים במפלי הניאגרה. מצילים הגיעו לחבית שלה מעט אחרי הקפיצה. טיילור נותרה בחיים ויחסית ללא פגע. השייט עצמו לקח פחות מעשרים דקות, אולם לקח זמן מה לפני שהחבית נפתחה. אחרי המסע טיילור אמרה לעיתונות :“בנשימת אפי האחרונה אני מזהירה כל אדם שלא יתנסה בחוויה הזאת… הייתי מעדיפה לעלות לפיו של תותח, בידיעה שיפוצץ אותי לחתיכות, ולא לעבור מסע נוסף במורד המפלים”.

בובי ליץ' שיחזר את החצייה בשנת 1911.

חייה המאוחרים

טיילור בקושי הרוויחה כסף מהחוויה ומעולם לא התעשרה. היא כתבה ביוגרפיה וחזרה למפלי הניאגרה כדי למכור אותה. המנהל שלה פרנק מ. ראסל ברח עם החבית שלה ורוב חסכונותיה הושקעו בבלשים פרטיים כדי למצוא את החבית. החבית אותרה בשיקגו  אך נעלמה זמן מה לאחר מכן. היא בילתה את שנותיה האחרונות בצילום תמונות עם תיירים בדוכני המזכרות שלה, וניסתה להרוויח כסף בבורסה של ניו יורק. היא דיברה על ניסיון שני לקפיצה ב-1906, ניסתה לכתוב רומן,  ניסתה לשחזר את הקפיצה שלה בסרט (שמעולם לא יצא לאור), עבדה כמגדת עתידות, וכמטפלת ב"טיפול מגנטי" לתושבים מקומיים.

מוות

טיילור נפטרה ב-29 באפריל 1921 בגיל 82, בבית החולים של מחוז ניאגרה בלוקפורט, ניו יורק ונקברה ליד יליד אנגליה-קרלייל ד. גרהם הנועז (1850–1905) בחלקת מנוחת הפעלולנים בבית העלמין אוקווד במפלי הניאגרה, ניו יורק. הלווייתה נערכה ב -5 במאי 1921. היא ייחסה את מצבה הבריאותי וליקויי הראיה החמורים שלה, לטיול שלה במפלים.

קישורים חיצוניים



קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:מורים למוזיקה באמריקה
קטגוריה:הרפתקנים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1838
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1838
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1921
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1921