קייאו

קייאו (בספרדית: Callao) היא עיר על חוף האוקיינוס השקט במטרופולין של לימה, בירת פרו. קייאו היא הנמל הימי הראשי של פרו, ובה שוכן גם נמל התעופה הראשי של לימה, נמל התעופה הבין-לאומי חורחה צ'אבס. שטח השיפוט של קייאו מורכב מכל אזור קייאו אשר חופף למחוז קייאו (Provincia constitucional del Callao). העיר הוקמה בשנת 1537 על ידי הספרדים והיא בעלת היסטוריה ימית ארוכה כאחד הנמלים העיקריים באמריקה הלטינית ובאוקיינוס השקט, שכן היא הייתה אחת העיירות הספרדיות החשובות בתקופה הקולוניאלית. מרכז קייאו נמצא כ-15 קילומטרים מערבית ל.

היסטוריה
קייאו הוקמה בשנת 1537 על ידי פרנסיסקו פיסארו על מפרץ קייאו, והפכה במהרה לנמל החשוב ביותר לסחר ספרדי באוקיינוס השקט. בזמן מלכות המשנה של פרו הובאו, סחורות רבות מאזורי פרו, בוליביה וארגנטינה על ידי פרדות דרך הרי האנדים ונשלחו דרך נמל קייאו לפנמה, שם הגיעו דרך היבשה לים הקריבי, ומשם נשלחו דרך האוקיינוס האטלנטי לספרד.

ב הנמל היה נקודת המוצא למסעות ספרדיים רבים לאוקיינוס השקט, אך הוא גם הותקף מספר פעמים על ידי פירטים אנגלים והולנדים שונים, בהם פרנסיס דרייק ותומאס קוונדיש. ב-28 באוקטובר 1746 נהרסו הנמל והעיר ברעידת אדמה עזה ובצונאמי שנגרם בעטיה, וכ-5,000 בני אדם נהרגו. רק 200 תושבים שרדו את אסון הטבע.

המשנה למלך  הקים מחדש את העיר, ובמקביל בנה מבצר (פורטלסה דה ריאל פליפה, Fortaleza de Real Felipe), הניצב על החוף מעל הנמל כדי להגן עליו.

על השליטה על קייאו הייתה לחימה עזה במהלך  נגד ספרד. בספטמבר 1823 נחתו סימון בוליבר ואנטוניו חוסה דה סוקרה עם צבא רפובליקת קולומביה הגדולה בקייאו כדי לבוא לעזרת הרפובליקה הפרואנית שהייתה במצוקה. לאחר כניעתו של המשנה למלך הספרדי  לאחר קרב אייקוצ'ו ב-9 בדצמבר 1824, הצטרף הבריגדיר הספרדי  לשרידי הכוחות הספרדיים בפורטלסה דה ריאל פליפה וסירב להיכנע. המבצר במפרץ קייאו היה המעוז הספרדי האחרון ביבשת אמריקה הדרומית. המצור נמשך כמעט 14 חודשים. מכיוון שלא הגיעו תגבורת נוספת מספרד, בניגוד לתקוותיו הראשוניות של רודיל אי קפמיו, נאלצו 400 החיילים האחרונים הנאמנים למלך להיכנע לצרים הרפובליקנים ב-22 בינואר 1826. בכך הסתיימה הנוכחות הספרדית באמריקה הדרומית.

בשנת 1851 נבנה קו הרכבת הראשון באמריקה הדרומית בין קייאו ללימה.

לפני מלחמת ספרד–אמריקה הדרומית (1865–1871) הטיל הצי הספרדי סגר על נמל קייאו ב-14 באפריל 1864, מה שעצר את ייצוא הגואנו הפרואני. פרו הצטרפה לצ'ילה ב-5 בדצמבר 1865, שכבר הכריזה מלחמה על ספרד כמה חודשים קודם לכן. ב-2 במאי 1866 החליט האדמירל הספרדי  להפגיז את קייאו. העיר הצליחה להגן על עצמה היטב בזכות 96 תותחים, כך שהספרדים ספגו הרוגים רבים וספינות פגועות. לאחר ההפגזה, בה מת גם שר ההגנה הפרואני, הסתיימה הלחימה הפעילה והצי הספרדי נסוג לפיליפינים.

במלחמת האוקיינוס השקט הטיל הצי הצ'יליאני סגר על נמל העיר החל מ-10 באפריל 1880. העיר נכבשה על ידי כוחות צ'יליאנים ב-17 בינואר 1881.

ב-24 במאי 1940 נפגעה העיר ברעידת אדמה גדולה נוספת.

ב-28 באפריל 1947 החל תור היירדאל את המסע הראשון שלו עם הקון-טיקי מקייאו.

על החוף שוכנת "המכללה הצבאית לאונסיו פרדו" (Colegio Militar Leoncio Prado), בית ספר צבאי פרואני שמילא תפקיד מרכזי גם ברומן "העיר והכלבים" (La Ciudad y los Perros; 1962) מאת הסופר הפרואני מריו ורגס יוסה.

בקייאו שוכן בית כלא צבאי של , שבו כלואים, בין היתר, מנהיג קבוצת המורדים הנתיב הזוהר אבימל גוסמן, מנהיג התנועה המהפכנית טופאק אמארו ויקטור פולאי (Victor Polay) וראש שירות הביטחון לשעבר תחת הנשיא לשעבר אלברטו פוג'ימורי, ולדימירו מונטסינוס, שהורשע בשחיתות.

בשנת 1966 הוקמה האוניברסיטה הלאומית הטכנית של קייאו, שבהמשך הפכה ל.

באפריל 1967 הקים האפיפיור פאולוס השישי את הדיוקסיה הקתולית קייאו.

גאוגרפיה
שמאל|ממוזער|280px|אריות ים באיסלאס פלומינו
שמאל|ממוזער|280px|מבט על העיר. בחזית כנסיית מטריס דל קייאו
ישנם מספר איים לא מיושבים מול החוף, לה איסלה סן לורנסו (La Isla San Lorenzo, כיום בסיס ימי), איסלה אל פרונטון (Isla El Frontón, לשעבר בית כלא שמור היטב), איסלאס קבינסס (Islas Cavinzas) ואיסלאס פלומינו (Islas Palomino). סיורים מובילים לשני האיים האחרונים, שהם משכנם של אריות ים (בסביבות 8,000 פרטים) וכן כ-160 פינגווינים הומבולדט ועופות ימיים.

ממשל
ענייני השלטון המקומי מחולקים לשתי רמות. עניינים אזוריים מנוהלים על ידי הממשל האזורי של קייאו (Gobierno Regional del Callao), השוכנת ברובע בלוויסטה. עניינים כמו ניקיון, קידום ספורט ושירותים בסיסיים מטופלים על ידי עיריית מחוז קייאו, שהמטה שלה ברובע קייאו. לכל אחד משבעת הרבעים יש עירייה משלו המטפלת בעניינים בתחומי השיפוט שלהם.

חלוקה מנהלית
קייאו מחולקת לשבעה רבעים (distritos), שבראש כל רובע עומד ראש עירייה (alcalde)
רבעים של קייאומספרבמפהרובעשם במקוראוכלוסייהשטחקמ"רצפיפות(תושבים/קמ"ר)מפת הרבעים  של קייאו  מפה1רובע קייאו (המרכז המסחרי)Callao415,88845.65 9,147.60180px 180px2בייאוויסטהBellavista75,1634.56 16 483.113כרמן דה לה לגואה ריינוסוCarmen de la Legua Reynoso41,8632.12  19,746.74לה פרלהLa Perla61,6982.75 22,435.645לה פונטהLa Punta4,3700.75 5,826.676ונטנייהVentanilla277,89573.52 3,779.867מי פרו Mi Perú51,5222.47 20,859.11
יתרת מחוז קייאו כוללת את האיים לה איסלה סן לורנסו, איסלה אל פרונטון, איסלאס קווינסס ואיסלאס פלומינו, ששטחם בסך הכול 17.63 קילומטרים רבועים.

כלכלה
שמאל|ממוזער|280px|נמל קייאו
שמאל|ממוזער|280px|נמל התעופה הבין-לאומי חורחה צ'אבס
שמאל|ממוזער|280px|חוף קייאו
בין היתר מיוצרים בעיר מוצרים פטרוכימיים, דשנים, טקסטיל ומוצרי עור.

נמל קייאו הוא אחד מנמלי הדיג והמסחר החשובים ביותר באמריקה הדרומית והוא מטפל ב-75% מהיבוא והיצוא של פרו. יש בו גם קיבולת גדולה של מחסני קירור ומספר מבדוקים יבשים. מימוש התוכניות ל יחזק עוד יותר את כלכלת קייאו.

מוצרי היצוא החשובים ביותר בנמל הם נפט, נחושת, ברזל, כסף, אבץ, עופרת, כותנה, סוכר וקפה.

תחבורה
נמל תעופה
נמל התעופה הבין-לאומי חורחה צ'אבס (קוד יאט"א: LIM) הוא נמל התעופה הבין-לאומי והפנימי העיקרי של פרו. הוא שוכן בקייאו, 12 קילומטרים מהמרכז ההיסטורי של לימה. בשנת 2008 טיפל שדה התעופה ב-8,288,506 נוסעים ו-98,733 טיסות. שדה התעופה משמש כמרכז לחברות תעופה רבות כגון ,  ו-LATAM פרו.

רכבת
מהנמל מתחיל קו רכבת ללימה החוצה את הרי האנדים של חברת הרכבות הפרואנית  (Ferrocarril Central Andino).

ערים תאומות
 (מ-1997)
 (מ-2010)
 (מ-2011)
 (מ-2013)

קישורים חיצוניים


 Gobierno regional del Callao
 Jorge Chavez International Airport
 Universidad Nacional del Callao


הערות שוליים

קטגוריה:פרו: ערים
קטגוריה:אמריקה הדרומית: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
קטגוריה:האוקיינוס השקט: ערי נמל