הארי קארני

הארי האוול קארני (באנגלית: Harry Howell Carney; 1 באפריל 1910 – 8 באוקטובר 1974) היה סקסופוניסט ג'אז וקלרינט אמריקאי, שבמשך ארבעה עשורים היה חבר בתזמורתו של דיוק אלינגטון. הוא ניגן במגוון כלים אך בעיקר השתמש בסקסופון בריטון, והשפיע באופן ניכר על השימוש בכלי זה במוזיקת הג'אז.

 ראשית חייו 
קארני נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. הוא גדל קרוב לחברו העתידי ללהקה ג'וני הודג'ס. קארני החל בנגינה בפסנתר בגיל שבע, עבר לקלרינט בגיל 14 והוסיף את סקסופון האלטו שנה לאחר מכן. הוא ניגן לראשונה באופן מקצועי במועדונים בבוסטון.

השפעות מוקדמות על נגינתו של קארני כללו את באסטר ביילי, סידני בשה ודון מאריי. קארני דיווח גם כי בנגינתו על סקסופון בריטון "ניסה לגרום למשלב העליון להישמע כמו קולמן הוקינס ולמשלב התחתון כמו – אדריאן רוליני".

 קריירה 
לאחר שניגן במגוון הופעות בניו יורק בגיל 17, הוזמן קארני להצטרף ללהקת דיוק אלינגטון להופעותיה בבוסטון בשנת 1927. באוקטובר של אותה שנה הקליט לראשונה עם אלינגטון. לאחר שהתבסס בלהקת אלינגטון, נשאר בה למשך שארית חייו. הלהקה החלה לנגן באופן קבוע במועדון הכותנה בניו יורק בסוף השנה.

בשנת 1928 הוסיף אלינגטון כוח אדם נוסף, והכלי הראשי של קארני הפך לסקסופון בריטון. הוא היה דמות דומיננטית על הבריטון בג'אז, עד הופעתו של הבי בופ באמצע שנות ה-40. בתוך הסאונד הכללי של להקת אלינגטון, הבריטון של קארני שימש לעיתים קרובות לשם נגינת חלקים מהרמוניות שהיו מעל הגובה הנמוך של הכלי; כך השתנו מקרמי הצליל של הלהקה.

בינואר 1938 הוזמן קארני לנגן עם להקתו של בני גודמן בקרנגי הול. הקלטות מאירוע זה פורסמו "כקונצרט הג'אז המפורסם ב-1938 בקרנגי הול". קארני החל לנגן בקלרינט בס בסביבות 1944. הוא "היה מחבר שותף של "Rockin' in Rhythm" ובדרך כלל היה אחראי על ביצוע סולו הקלרינט המבעבע במנגינה זו".

בשנת 1957 היה קארני חלק מלהקה בראשות הפסנתרן בילי טיילור שהקליטה את האלבום Taylor Made Jazz.

קארני היה הנגן שכיהן במשך הזמן הרב ביותר בתזמורת של אלינגטון. בהזדמנויות בהן אלינגטון נעדר או רצה להיכנס לבמה לאחר שהלהקה החלה לנגן את הקטע הראשון של ההופעה, היה קארני מנצח הלהקה. בדרך כלל נסעה תזמורת אלינגטון באוטובוס תיירים, אך אלינגטון עצמו לא עשה זאת; הוא נסע בנפרד ברכב בו נהג קארני, "נוכחות שקטה ורגועה".

אלינגטון כתב לחנים רבים עבור קארני לאורך כל תקופתם יחד. בשנת 1973 אלינגטון בנה את Third Sacred Concert סביב סקסופון הבריטון של קארני.

לאחר מותו של אלינגטון ב-1974, אמר קארני: "בלי דיוק אין לי בשביל מה לחיות". ההקלטה האחרונה של קארני הייתה כנראה בהנהגתו של מרסר אלינגטון לאלבום Continuum. ארבעה חודשים לאחר מותו של אלינגטון, נפטר גם קארני, ב-8 באוקטובר 1974, בניו יורק.

 השפעה ומורשת 
שמאל|ממוזער|240x240 פיקסלים| ג'ימי המילטון והארי קארני, אקווריום ניו יורק, כ. נובמבר 1946. צילום: ויליאם פ. גוטליב.
קארני היה חסיד ג'אז מוקדם של נשימה מחזורית. הוא היה גם נגן הבריטון האהוב ביותר של המייט בלויט. בלויט אמר לגבי קונצרט בו נכח, ש"מעולם לא ראה מישהו אחר מפסיק את הזמן" בהתייחס לקונצרט בו קארני ניגן תו שבמהלכו כל השאר לא ניגנו.https://web.archive.org/web/20051023050027/http://www.allaboutjazz.com/iviews/bluiett.htm חודשיים לאחר מותו של קארני, הבסיסט צ'ארלס מינגוס הקליט את האלגיה של סי ג'ונסון "לזכר הארי קארני"; הביצוע פורסם באלבום Changes Two.

 דיסקוגרפיה 
 כמנהיג 
 "הארי קארני עם מיתרים" (קלף, 1954) (הופק מחדש על ידי ורב כ'מצבי רוח לילדה ולילד")
 "נענע אותי בעדינות" (קולומביה רקורדס, 1960) (הוקלט כ"הארי קארני ואנשי הדוכס" [דיוק אלינגטון])

 בתור נגן מלווה 
עם רוזמרי קלוני
 "ורד כחול" (קולומביה, 1956)

עם דיוק אלינגטון

עם אלה פיצג'רלד
 "אלה פיצג'רלד שרה את ספר השירים של דיוק אלינגטון" (Verve, 1957)

עם בני גודמן
 "קונצרט הג'אז המפורסם ב-1938 בקרנגי הול" (קולומביה, 1938)

עם ג'אז בפילהרמונית
 "קונצרט הג'אז הגדול בעולם" (פבלו, 1967)

עם ג'וני הודג'ס
 Used to Be Duke (Norgran, 1954)
 Creamy (Norgran, 1955)
 Ellingtonia '56 (Norgran, 1956)
 Duke's in Bed (Verve, 1956)
 The Big Sound (Verve, 1957)
 Johnny Hodges with Billy Strayhorn and the Orchestra (Verve, 1961)
 Johnny Hodges at Sportpalast, Berlin (Pablo, 1961)
 Triple Play (RCA Victor, 1967)

עם בילי טיילור
 Taylor Made Jazz (ארגו, 1959)

 קישורים חיצוניים 

 הקלטות של הארי קארני בדיסקוגרפיה של הקלטות היסטוריות אמריקאיות.


 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1974