אי-פוריות בתסמונת השחלות הפוליציסטיות

אי־פוריות בתסמונת השחלות הפוליציסטיות הוא חוסר איזון הורמונלי בקרב נשים הנחשב לאחד הגורמים העיקריים לאי־פוריות בנשים. תסמונת השחלות הפוליציסטיות גורמת ליותר מ-75% מהמקרים של אי־ביוץ (אנובולציה).

פתופיזיולוגיה
לא כל הנשים הסובלות מתסמונת השחלות הפוליציסטיות מתקשות להיכנס להריון. אצל אלו שכן, אנובולציה היא גורם שכיח לכך. אנבולציה נובעת מהתפתחות זקיק שלישוני עצור, תופעה העלולה להיגרם על ידי אינטראקציה לא רגילה בין אינסולין להורמון מחלמן (LH) על תא גרנולוזה.

הפרעה הורמונלית (אנדוקרינית) עשויה גם היא להפחית את הפוריות, למשל שינוי ברמות ההורמון המשחרר גונדוטרופין הורמוני גירוי שחלה ליצור תאי מין (גונדוטרופינים)(במיוחד עלייה בהורמון מחלמן), היפראנדרגוניזם, והיפר-אינסולינמיה (כמות גבוהה מידי של אינסולין בדם). גונדוטרופינים משוחררים על ידי תאי גונדוטרופ בבלוטת יותרת המוח, ונראה כי תאים אלה כוללים קולטני אינסולין, המושפעים מעליה ברמות האינסולין בגוף. תרופות המעלות רגישות לאינסולין (באנגלית: Sensitizers) פועלות על הורדת התנגודת לאינסולין. סיבה לכך שתרופות אלו גורמות להגברת הפוריות היא שהן מורידות את רמות האינסולין הכוללות בגוף כאשר רקמות מטבוליות מחזירות את הרגישות להורמון. זה מפחית את גירוי היתר של תאי גונדוטרופ בהיפופיזה.

אבחון
תסמונת השחלות הפוליציסטיות עלולה לגרום לאי־פוריות בדרך כלל בשל אנובולציה, ולכן סביר שנוכחות ביוץ מעידה על פוריות, אף שאינה שוללת אי־פוריות מסיבות אחרות.

חיזוי ביוץ
ניתן לחזות את הביוץ על ידי שימוש בערכה לבדיקת שתן המאתרת את ההורמון המחלמן (LH) הטרום-ביוצי. עם זאת, ערכות אלה אינן תמיד מדויקות בבדיקות של נשים בעלות תסמונת השחלות הפוליציסטיות. ניתן לחזות ביוץ גם על ידי ריר צוואר הרחם.

ניתן לאשר את הביוץ גם באמצעות בדיקת פרוגסטרון באמצע השלב הלוטאלי של המחזור, כשבעה ימים לאחר הביוץ התאורטי. רמות הפרוגסטרון יכולות להעיד אף הן על נוכחות או חוסר של ביוץ.

לעומת אלו, טמפרטורת הגוף אינה מקור מהימן לחיזוי הביוץ.

טיפול
טיפול בפוריות בתסמונת השחלות הפוליציסטיות כולל שינוי באורח החיים, כמו גם טכנולוגיית פריון מסייעת כגון אינדוקציה לביוץ, הפעלת שחרור ביציות וניתוחים.

התאמות באורח החיים
עבור נשים הסובלות מעודף משקל עם תסמונת השחלות הפוליצסטיות שאינן מבייציות (אנובולציה), התאמות תזונה וירידה במשקל קשורות לחידוש הביוץ הספונטני. עדויות ראשוניות מצביעות על כך שפעילות גופנית עשויה לשפר את סדירות המחזור, את הריון ואת שיעורי הביוץ, אך יש צורך במחקר נוסף.

השראת ביוץ
עבור אלה שאחרי הירידה במשקל עדיין אינן מבייצות או עבור נשים רזות שאינן מבייצות, השראת ביוץ (באנגלית: induction ovulation) היא הטיפול העיקרי בסיוע לאי־פוריות בתסמונת השחלות הפוליציסטיות. לטרוזול (באנגלית:Letrozole) וכלומיפן (באנגלית:Clomiphene citrate) הם הטיפול הראשוני בחולי אי־ביוץ תת-פוריים עם תסמונת השחלות הפוליסצטיות. סקירה של קוקרן (Cochrane review) הראתה כי נראה כי לטרוזול משפר את שיעורי הלידה וההריון בהשוואה לציטרט כלומיפן. נראה כי לא היה שום הבדל בין לטרוזול לבין קידוח שחלות הלפרוזוליות (באנגלית:ovarian drilling). גונדוטרופינים כמו הורמון מגרה זקיק (באנגלית:FSH) הם, בנוסף לניתוחים, טיפולי קו שני.

הפריה חוץ גופית
עבור מטופלות שאינן מגיבות לדיאטה, שינוי באורח החיים והשראת ביוץ, ניתן לבצע הפריה חוץ גופית.

ניתוח
בגזרת הטיפולים, קיימת גם אפשרות של ניתוח במקרה של תוצאה לא יעילה של תרופות השראת הביוץ. אף על פי שלא נהוג לבצע ניתוח שכזה, ניתן לטפל בשחלות הפוליציסטיות באמצעות הליך לפרוסקופי בשם קידוח שחלות העשוי לשפר את האפקטיביות של טיפולי ביוץ אחרים ולהוריד את שעורי ההריונות המרובים.

אי יעילות של מטפורמין
בעבר הומלץ על מטפורמין לטיפול באנובולציה (חוסר בביוץ). בסקירה שיטתית בשנת 2012 הגיעו למסקנה כי אין מספיק ראיות לבחינת הבדל בין מטפורמין לבין ציטראט קלומיפן מבחינת ביוץ, הריון, לידת חי, הפלה ושיעורי הריון מרובים בקרב נשים עם תסמונת השחלות הפוליציסטיות ו-BMI נמוך מ-32 ק"ג / מ"ר. הסקירה שהדגישה את העובדה שאין יתרון לטיפול אחד על האחר, לא מהווה עדות לשוויון בין הטיפולים.

סקירה נוספת בשנת 2012 הגיעה למסקנה כי מטפורמין משפר את שיעורי ההריון בקרב נשים עם תסמונת השחלות הפוליציסטיות בהשוואה לקבוצה הקיבלה טיפול דמה. עם זאת, כחלק מהסקירה נמצא כי מטפורמין אינה משפרת את שיעורי הילודה החיה, בין אם משתמשים בה לבד ובין אם בשילוב עם קלומיפן. לכן הוסק כי התועלת של מטפורמין בשיפור הילודה אצל נשים עם תסמונת השחלות הפוליציסטיות מוגבלת.

סדנת הקונצנזוס בחסות ESHRE / ASRM אינה ממליצה על מטפורמין לגירוי ביוץ. מחקרים אקראיים שלאחר מכן אישרו את היעדר הראיות להוספת מטפורמין לקלומיפן.

כאשר נלקח לפני הפריה חוץ גופית או במהלכה, אין שום עדות לכך שטיפול במטפורמין משפר את שיעור הילודה החיה אצל נשים עם תסמונת השחלות הפוליסצטיות. עם זאת, נמצא כי מטפורמין מעלה את שיעורי ההריון הקליניים ומפחית את הסיכון לתסמונת גירוי יתר שחלתי (באנגלית:OHSS) אצל נשים עם תסמונת השחלות הפוליסצטיות אצל נשים העוברות מחזורי הפריה חוץ גופית.

תחזית (פרוגנוזה)
תסמונת השחלות הפוליציסטיות מעלה את הזמן הממוצע הלוקח להיכנס להריון, אך לא בהכרח מקטינה את גודל המשפחה בסופו של דבר. בנוסף, לא נצפה כי התסמונת משפיעה על הסיכוי לעבור הפלה במהלך ההריון.

ראו גם
 שחלות
 תסמונת השחלות הפוליציסטיות
 הורמון מחלמן
 תא גרנולוזה

לקריאה נוספת
 Brassard, M., AinMelk, Y., & Baillargeon, J. P. (2008). Basic infertility including polycystic ovary syndrome. Medical Clinics of North America, 92(5), 1163-1192.

קישורים חיצוניים
 קידוח שחלות באתר Wmedis
 לפרוסקופיה עם שחלות פוליציסטיות


 תסמונת השחלות הפוליציסטיות, אתר המודעות ל-PCOS

הערות שוליים

קטגוריה:הפרעות בבלוטות אנדוקריניות
קטגוריה:הורמונים
קטגוריה:גליקופרוטאינים
קטגוריה:הפרעות לא דלקתיות של מערכת המין הנשית