אוסלטאמיביר

אוסלטאמיביר (באנגלית: Oseltamivir; שם מסחרי: טמיפלו) הוא  סם אנטי-ויראלית לטיפול ומניעה של שפעת מסוג A ו-B. ארגונים רפואיים רבים ממליצים לאנשים הסובלים מסיבוכי שפעת (או נמצאים בסיכון גבוה לסיבוכים) ליטול אוסלטאמיביר תוך 48 שעות מהתסמינים הראשונים של ההדבקה. כמו כן, ארגונים רפואיים רבים ממליצים על אוסלטאמיביר כתרופה למניעת זיהומים בקרב אנשים בסיכון גבוה, אך לא לאוכלוסייה הכללית. המרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) ממליץ לרופאים להשתמש באוסלטאמיביר, לטיפול באנשים בסיכון נמוך, לפי שיקול דעתם. אוסלטאמיביר נלקח דרך הפה, כגלולה או כנוזל. המלצות בנוגע לאוסלטמיביר שנויות במחלוקת וכך גם ביקורת על ההמלצות. סקירה של Cochrane משנת 2014 הגיעה למסקנה כי אוסלטמיביר אינה מפחיתה אשפוזים, וכי אין שום עדות להפחתה בסיבוכים של שפעת. שתי מטא-אנליזות הגיעו למסקנה שהיתרונות אצל מי שבדרך כלל בריאים אינם עולים על הסיכונים. כמו כן, הם מצאו מעט ראיות לגבי האם הטיפול משנה את הסיכון לאשפוז או למוות באוכלוסיות בסיכון גבוה. עם זאת, מטא-אנליזה אחרת מצאה כי אוסלטמיביר הייתה יעילה למניעת שפעת ברמה האישית.

תופעות לוואי שכיחות כוללות הקאות, שלשולים, כאבי ראש ובעיות שינה. תופעות לוואי אחרות עשויות לכלול תסמינים פסיכיאטריים והתקפים. בארצות הברית אוסלטאמיביר מומלצת לזיהום בשפעת במהלך ההיריון. וכבר נלקחה על ידי מספר קטן של נשים בהריון ללא סימנים של בעיות. ייתכן שיהיה צורך בהתאמת מינון בקרב אלו הסובלים מבעיות בכליות. אוסלטמיביר היא מעכב נוירמינידאז, מעכב תחרותי של האנזים נוירמינידאז של שפעת. האנזים נוירמינידאז חותך את החומצה הסיאלאית (הנמצאת על גליקופרוטאינים בפני השטח של תאי האדם) שמסייעת לוויריונים חדשים לצאת מהתא. לפיכך, אוסלטמיביר מונעת את שחרורם של חלקיקים נגיפיים חדשים. אוסלטמיביר אושרה לשימוש רפואי בארצות הברית בשנת 1999 והייתה מעכב הנוירמינידאז הראשון שהיה זמין במתן דרך הפה. אוסלטאמיביר נמצא ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי, אך הועברה למעמד "משלים" בשנת 2017. גרסה גנרית אושרה בארצות הברית בשנת 2016, ובשנת 2017 הייתה זו התרופה ה-159 הנפוצה ביותר בארצות הברית, עם יותר משלושה מיליון מרשמים.

 קישורים חיצוניים 


 אוסלטאמיביר, באתר הכללית


הערות שוליים

קטגוריה:תרופות נוגדות נגיפים