עצמאות גרינלנדית

עצמאות גרינלנדית היא שאיפה פוליטית של כמה מפלגות פוליטיות (כגון סיומוט, אינואיט אטקטיגיט, מפלגת נאלראק ונונאטה קיטורנאי), קבוצות אינטרס ואינדיבידואלים בגרינלנד, שטח אוטונומי בממלכת דנמרק, להפוך למדינה ריבונית עצמאית.

 רקע 
 התיישבות נורדית ואינואיטית 
האוכלוסייה הנוכחית של גרינלנד מורכבת בעיקר מבני האינואיט שמקורם באנשי ת'ולה  שנדדו מיבשת צפון אמריקה במאה ה-13, והתיישבו בהדרגה על פני האי. התביעה הדנית לאי נובעת מההתיישבות הנורדית בדרום גרינלנד שנמשכה מסביבות שנת 980 ועד המאה ה-15.

חוקרים מאמינים כי היישובים הנורדיים הקדומים ביותר בגרינלנד מקורם באיסלנד. חוקרים מאמינים כי אייריק האדום הקים מושבה בגרינלנד בשנת 985.  ההערכה היא כי השליטה האיסלנדית בגרינלנד החזיקה מעמד עד 1261. ממלכת נורווגיה שלטה בגרינלנד מאוחר יותר באופן יחידני בין השנים 1261–1319. 

יישובים נורדיים אלה נעלמו במהלך המאה ה-14 וראשית המאה ה-15"Why societies collapse". ABC Science.,  כאשר אנשי האינואיט היו הדיירים היחידים של האי, והתרחבו לחופי הדרום והמערב, והיו עצמאיים בפועל במשך למעלה מ-200 שנה עד לחידוש הקולוניזציה האירופית. למרות זאת, מעצמות אירופה טענו להמשך החזקה אירופית  
דה-יורה של גרינלנד.

 ההתיישבות האירופית מהמאה ה-18 עד המאה ה-20 
הקשר האירופי עם גרינלנד הופסק עד שיוסד מחדש בשנת 1721 על ידי המיסיון של הנס אגדה, שהוחלף במיסיונים המורביים. מושבות מתמשכות אלה הוקמו, ואחרי שלא מצאו את הנורדים - ניסו לנצר את האינואיטים.

בשלב זה אוגדו נורווגיה ודנמרק תחת דנמרק-נורווגיה, שהחשיבה את גרינלנד כחלק משטחה. מצב זה הסתיים ב-14 בינואר 1814 לאחר שנורווגיה הופרדה מדנמרק כתוצאה ממלחמות נפוליאון באירופה. כתוצאה מהסכם קיל, דנמרק קיבלה שליטה קולוניאלית מלאה בגרינלנד זמן קצר לאחר מכן.  בין השנים 1814–1953, גרינלנד הייתה מושבה, לא עצמאית שלא הייתה חלק מדנמרק, אלא נשלטה ישירות על ידי ממשלת דנמרק.

 פרוטקטורט וכיבוש אמריקאי 
במהלך מלחמת העולם השנייה, דנמרק נכבשה ונשלטה על ידי גרמניה הנאצית בין השנים 1945–1940. כתוצאה מכך, ממשלת דנמרק וארצות הברית חתמו על הסכם למסירת ההגנה והשליטה בגרינלנד לארצות הברית ב-9 באפריל 1941 (ממשלת דנמרק יוצגה על ידי שגריר דנמרק בארצות הברית, מאחר שארצות הברית לא הכירה בממשלה הנאצית של דנמרק). הכוחות הראשונים הגיעו לגרינלנד ב-7 ביולי 1941. שני שדות תעופה נבנו על ידי ארצות הברית עם מסלולים באורך מלא, ועד שנת 2018 הם עדיין שדות התעופה הבינלאומיים העיקריים של גרינלנד; עם זאת, הם ממוקמים הרחק מכל יישוב.

גרינלנד הייתה למעשה עצמאית בשנים אלו ואפשרה לארצות הברית לבנות בסיסים על שטחה, למרות הנייטרליות הדנית לפני המלחמה. לאחר המלחמה הוחזר המצב שהיה לפני המלחמה, בסיסי ארצות הברית נותרו ודנמרק, עם גרינלנד כחלק מהממלכה, הצטרפה לנאט"ו.

 צעדים לעבר עצמאות 
בשנת 1953 חוקה דנית חדשה שילבה את גרינלנד בדנמרק, ובכך האי זכה לייצוג בפרלמנט הדני והוכר כפרובינציה דנית שכונתה מחוז גרינלנד. בשנת 1979 ממשלת דנמרק העניקה שלטון עצמי בגרינלנד, כאשר דנמרק שומרת על שליטה בשלל תחומים כולל יחסי חוץ, ביטחון, ענייני מטבע ומערכת המשפט בגרינלנד.  

בשנת 2008 אזרחי גרינלנד אישרו את משאל העם על הממשל העצמי בגרינלנד בהצבעה של 75% בעד מידה גבוהה יותר של אוטונומיה. גרינלנד לקחה שליטה על אכיפת החוק, על משמר החופים ועל מערכת המשפט. השפה הרשמית התחלפה מדנית לגרינלנדית ב־21 ביוני 2009, היום הלאומי של גרינלנד. המהלך נותן שליטה ביחסי החוץ של גרינלנד לאי בסחר ובתחומים אחרים שהוא אחראי עליהם. לגרינלנד נציגים בקופנהגן, בריסל, רייקיאוויק ווושינגטון די. סי..

כחלק מחוק השלטון העצמי משנת 2009 (סעיף §21), גרינלנד יכולה להכריז על עצמאות מלאה אם ברצונה להשיגה, אך יהיה עליה לאשר אותה במשאל עם בקרב העם הגרינלנדי. סקר משנת 2016 הראה כי קיים רוב ברור (64%) לעצמאות מלאה בקרב העם הגרינלנדי, אך סקר משנת 2017 הראה כי הייתה התנגדות ברורה (78%) אם המשמעות הייתה ירידה ברמת החיים.

ראש ממשלת גרינלנד לשעבר, קופיק קלייסט, הביע שוב ושוב את הצורך לגוון את כלכלת גרינלנד, הנשענת בעיקר על דיג, תיירות ומענק שנתי משמעותי מהמדינה הדנית. המענק שווה כשני שלישים מתקציב ממשלת גרינלנד או כרבע מכלל התוצר של גרינלנד. יציבות כלכלית נתפסת כבסיס לעצמאות פוליטית מלאה מדנמרק. כאשר קים קילסן נבחר ברוב יציב למנהיג המפלגה הגדולה ביותר בעד עצמאות גרינלנדית סיומוט בשנת 2017, משקיפים ראו בכך זכייה לסיעת "העצמאות האיטית" במקום לסיעת "עצמאות עכשיו". (יריבו, ויטוס קויאוכיצוק, טען בעד עצמאות גם אם פירוש הדבר היה לאבד את המענק השנתי הגדול מהמדינה הדנית). במהלך דיון בפרלמנט הדני (הכולל גם נציגים מגרינלנד) בשנת 2018, אמר ראש ממשלת דנמרק לארס לקה ראסמוסן כי גרינלנד צריכה להבהיר אם היא רוצה להישאר חלק מהממלכה או להיות עצמאית. אם גרינלנד תהיה למדינה עצמאית, המענק השנתי מדנמרק לגרינלנד ייפסק.

בשנת 2008, תעמולני העצמאות תיארו את שנת 2021 (יום השנה ה-300 לשלטון הקולוניאלי הדני) כתאריך לעצמאות פוטנציאלית.

סקרים
סקר משנת 2016 הראה כי ישנו רוב מובהק של 64% מתושבי גרינלנד שבעד עצמאות גרינלנד.

סקר נוסף משנת 2019 קבע ש67.8% מתושבי גרינלנד תומכים בעצמאות גרינלנד מדנמרק מתישהו בין עשרים השנים הקרובות.

 ראו גם
 היסטוריה של גרינלנד

 הערות שוליים 

*
קטגוריה:תנועות בדלניות
קטגוריה:גרינלנד: פוליטיקה