מרים נבו

מרים רוז'ה-נבו (25 בנובמבר 1917 – 23 באוקטובר 2020) הייתה שחקנית תיאטרון, במאית ומורה למשחק ישראלית. כלת פרס נורדאו לאמנות על מפעל חיים וכלת פרס קיפוד הזהב.

ביוגרפיה
נולדה בשם מריה רוז'ה לאיגנץ (נפתלי) רוז'ה וזלמה לבית פרידריך, במשפחה של אומנים וגדלה בבודפשט, הונגריה. אביה, (w:hu:Rózsa Ignác), במקור רוט, היה סופר ומחנך.
היא בוגרת האקדמיה לאמנות המשחק בבודפשט, שיחקה ב ובבורגתיאטר בווינה. השתלמה גם בסמינר למשחק של מקס ריינהרדט בווינה. רוז'ה נישאה לראשונה ללאסלו קוטי, רופא במקצועו. 
במרץ 1944 פלשו הנאצים להונגריה והחלו ברדיפת היהודים לצורך השמדתם.
באפריל אותה שנה נולדה למרים ולבעלה בת, אנה. מספר ימים לאחר הלידה הגיעה מריה אולט, פציינטית נוצריה לבדיקה אצל לאסלו. מריה ראתה שלאסלו ענד טלאי צהוב ונדהמה לגלות שהוא יהודי. כששמעה ממנו על מצבו הנואש בשל חרדתו לגורל התינוקת, החליטה אולט להתגייס להצלתה. היא הביאה את התינוקת לכפר וטענה שמדובר בתינוקת שהוריה נהרגו בהפצצות. בהמשך הביאה גם את מרים לכפר והסבירה שמדובר בצועניה. אולט הצליחה אף להביא את בעלה של מרים לכפר ודאגה שיסתתר במרתף היין של אביה. מחשש להלשנה נאלצה מריה להעביר את מרים ובעלה מספר פעמים. בהמשך גם עזרה מריה להוריה של מרים ולאחותה.
בתום המלחמה החליטו השתיים להפגש יום אחד בירושלים.  אביה שרד את השואה, נותר בהונגריה ונפטר שם ב-1960.

רוז'ה עלתה לישראל עם בתה, אנה, בשנת 1950.
מריה אולט הגיעה לביקור בישראל ב-1965, ביוזמת ובמימון מרים נבו, הוכרה כחסיד אומות העולם ונטעה עץ ביד ושם.[ https://www.yadvashem.org/he/righteous/stories/olt.html פרטים על מריה אולט באתר יד ושם]

בישראל שיחקה נבו ארבע שנים בתיאטרון הקאמרי. לאחר מכן בתיאטראות זווית, הסימטה, הבימה, פרסה ועוד. 
יצאה ללמוד באנגליה בימוי בזכות מלגה שקיבלה.
היא ייסדה את סדנת התיאטרון לנוער בלוד וביימה מספר הצגות בבית הסוהר לנשים נווה תרצה.

תלמידיה סיפרו על יחסה האוהד והתומך אליהם, כולל הזמרת אתי אנקרי שנבו שיכנה אותה בביתה במהלך שנה.אתי אנקרי, ראיונות

בשנת 2000 הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט "אחות זרה" של דן וולמן.

לנבו בת יחידה ונכדים המתגוררים בארצות הברית.

מרים נבו נפטרה ב-23 באוקטובר 2020 בגיל 102. עקב מגפת הקורונה, לא הורשתה משפחתה להגיע לישראל מיד לאחר פטירתה.
תלמידיה לשעבר, אשר שמרו עימה על קשר עד ימיה האחרונים, ערכו את הלווייתה שבוע לאחר שנפטרה.
בהלווייתה נכחו נכדיה, לאחר שקיבלו היתר מיוחד להיכנס לישראל.

 הצגות בהן הופיעה 

 פילמוגרפיה 
 1972 – נורית
 1972 – אני אוהב אותך רוזה
 1977 – מבצע יונתן (אידה בורוביץ')
 1987 – מאש"ה, פסל
 1991 – רצח בשבת בבוקר, סרט טלוויזיה, גברת הילדסהיימר
 1994 – פאפא
 1994 – המרחק, גלינה
 1995 – אפרוחים
 1996 – מי האבא?, שכנה
 2000 – אחות זרה, עדה
 2002 – טיפול נמרץ, גברת קאופמן

 פרסים ואותות כבוד 
 כלת פרס נורדאו לאמנות על מפעל חיים
 כלת פרס קיפוד הזהב עבור תרומה מיוחדת בתיאטרון הפרינג' בישראל

קישורים חיצוניים


 מרים נבו, באתר הבמה
 ערב מקרא ונגינה –  מרים רוז'ה-נבו ומנשה בקיש


הערות שוליים

קטגוריה:ישראליות ילידות הונגריה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:זוכי פרס נורדאו
קטגוריה:זוכי פרס קיפוד הזהב
קטגוריה:יהודים בשואה: הונגריה
קטגוריה:יהודיות הונגריות
קטגוריה:ניצולות השואה: הונגריה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:שחקני התיאטרון הקאמרי
קטגוריה:שחקני תיאטרון הבימה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2020
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020