אלון קונפינו

אלון קונפינו (1 באפריל 1959 – 27 ביוני 2024) היה פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט. מנהל המכון ללימודי שואה, רצח עם וזיכרון ופרופסור להיסטוריה ולימודי יהדות באוניברסיטה.

ביוגרפיה
קונפינו נולד בירושלים וגדל בשכונת טלביה. אמו, הגר סרני, ילידת הארץ, הייתה בתם של עדה סרני, פעילת המוסד לעלייה ב' וכלת פרס ישראל, ואנצו סרני, מצנחני היישוב במלחמת העולם השנייה. אביו, מיכאל קונפינו, יליד בולגריה, היה פרופסור להיסטוריה שהתמחה בתולדות רוסיה בעידן המודרני ובחקר תנועות אנרכיסטיות (תחילה באוניברסיטה העברית, ואחר כך באוניברסיטת תל אביב). היה האח הצעיר מבין שלושה: חיים הבכור (הקרוי על שם הסב אֶנְצוֹ), ועפרה (מעצבת תפאורה ותלבושות לתיאטרון).

למד בבית הספר היסודי ע"ש הנרייטה סאלד. בהמשך למד בגימנסיה העברית רחביה (סיים ב-1977). לאחר ששירת בצבא, סיים תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1985, ותואר שני ודוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1992. בשנים 1992-2017 שימש פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת וירג'יניה ובשנים 2013-2017 באוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 2018 מונה כפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט. כמו כן עמד בראש המכון ללימודי השואה, רצח עם וזיכרון באוניברסיטה זאת. במקביל היה מופקד באוניברסיטה על הקתדרה "פן תשכח", מכיוון שתחומי עיסוקו המחקריים הבולטים היו השואה, רצח עם, אלימות המונית וגזענות.

במהלך השנים היה עמית מחקר ופרופסור אורח במוסדות אקדמיים רבים: באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת תל אביב, בתוכנית משותפת של אוניברסיטת וירג'יניה ואוניברסיטת ניו יורק בלונדון, במכון האוניברסיטאי האירופי (EUI) בפירנצה, ובבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה בפריז.

כמו כן, קיבל מענקים ומלגות מטעם תוכנית פולברייט, קרן הומבולדט, קרן ליידי דייוויס, המכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית, המועצה לחקר מדעי החברה, האקדמיה הישראלית למדעים, המרכז ללימודי שואה מתקדמים במוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והמרכז הבינלאומי לחוקרים וודרו וילסון בוושינגטון.

בשנת 2012 כתב מבוא לתרגום לאיטלקית של הספר "השליח" מאת רות בונדי, הביוגרפיה של סבו אנצו סרני.

 חיים אישיים 
בעבר היה נשוי לפרופ' פרנצ'סקה פיוראני, מרצה להיסטוריה של האמנות באוניברסיטת וירג'יניה, ונולדו להם שני בנים: פאולו ודויד.

בעשור האחרון לחייו היה נשוי לפרופ' טל גולדפיין, אם לשלושה, גם היא חברת סגל באוניברסיטת מסצ'וסטס באמהרסט.

נפטר ב-27 ביוני 2024 בגיל 65 מלוקמיה.

מחקריו
מחקריו מתמקדים בתיאוריה ובפרקטיקה של כתיבת היסטוריה המוצגת במיוחד בנושאי הזיכרון, התרבות והלאום, שתחילה תפסה את ההיסטוריה הגרמנית המודרנית כנקודת מוצא, אך התרחבה בהמשך גם למקומות ולתרבויות אחרות. קונפינו כהיסטוריון מבקש להרחיב את הדיסציפלינה ההיסטורית, לאזורי המחקר והתיאוריה שבהם השיטה ההיסטורית פוגשת אתנוגרפיה, ספרות, אנתרופולוגיה ולימודי תרבות.

עולם ללא יהודים
ספרו של קונפינו "עולם ללא יהודים: הדמיון הנאצי - מרדיפות לרצח עם", פורסם באנגלית ב-2014 ומבקש להסביר את האנטישמיות הנאצית ואת השואה באמצעות התבוננות בדמיונם ובפנטזיות של הנאצים. הוא זכה לביקורות מעורבות, חלק מהמבקרים שיבחו את הניתוח של קונפינו על מקוריותו, בעוד שאחרים ביקרו אותו על כך שהוא מעלה טענות שאינן מגובות בראיות מספיקות. הספר פורסם בעברית ב-2017.

הספר מבוסס על מחקר שערך, שבו הוא דוחה חלק מההסברים הפופולריים לנאציזם, במיוחד את ההסברים המתמקדים בגזענות. הספר מתמקד בתקופה שבין 1933 ל-1939 ובפעולות והצהרות ציבוריות. תשובתו לשאלה מדוע ביצעו הנאצים רצח עם ביהודים היא ש"יהודים ייצגו את הזמן, המסמל מקורות היסטוריים מרושעים שהיה צריך למגר אותם כדי שתעלה הציוויליזציה הנאצית". הוא פתח תחום חדש למחקר וניתוח, "הדמיון והפנטזיה", בנוסף לאידאולוגיה של הנאצים.

במקום להדגיש את הגזענות, קונפינו מציע שהאנטישמיות הנאצית התבססה על הרבה יותר מגזענות מדעית. במקום זאת, רעיונות על אודות מדע וגזע שונו כדי להתאימם לאנטישמיות הקיצונית שנבעה בחלקם מהאנטישמיות הנוצרית. מה שחשוב יותר מגזענות מדעית היה סיפור על מקורות לאומיים. קונפינו דוחה את הרעיון, שקודם על ידי כמה היסטוריונים ואפולוגטים נוצריים, לפיו הנאצים ביקשו למגר את הנצרות: "מטרתם לא הייתה למגר את הנצרות אלא למגר את שורשיה היהודיים של הנצרות", בהתבסס על גרסה קיצונית של תאולוגיית החילופין שתממש (הקונפליקט בין הטענות הסותרות של היהדות והנצרות). היטלר השתמש במאבק האנטי-יהודי כדי להצדיק את מלחמת העולם השנייה - "יהודים העניקו את המשמעות הכוללת למאבק הנאצי בין טוב לרע: המאבק המשיחי ליצירת תרבות נאצית היה תלוי בהשמדת היהודים". כאשר הנאצים שרפו ספרי תורה במהלך ליל הבדולח בנובמבר 1938, הם ניתקו, לטענתו, קשר מרכזי עם העבר, ואפשרו גם לגרמנים וגם ליהודים לדמיין "עולם ללא יהודים".

במקום להתמקד במדיניות קונקרטית אנטי-יהודית, קונפינו מתמקד בחקר ה"רגישויות והרגשות" המונחים מאחוריו. בכך הוא נכנס לניתוח פסיכואנליטי של מנהיגי הנאצים, אף שנמנע מ"טרמינולוגיה פרוידיאנית בעליל". קונפינו מנסה לנתב דרך אמצע בין גישות המציגות את האנטישמיות הנאצית כקרע עם העבר ואלו הרואים בכך הרחבה של תופעות קודמות. הוא כותב כי "השואה הייתה הניסוי הראשון באנושות חדשה שהושגה באמצעות השמדה, אנושיות משוחררת מכבלי העבר שלה".

מפרסומיו
ספרים
 בעברית 
 אלון קונפינו, עולם ללא יהודים: הדמיון הנאצי - מרדיפות לרצח עם, הוצאת מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2017
 אלון קונפינו, חוף טנטורה: חורבנו של כפר פלסטיני, 1948, פרדס הוצאה לאור, 2023
באנגלית




מאמרים
 אלון קונפינו, "האומה כמטפורה של מקומיות: היימאט, השתייכות לאומית והאימפריה הגרמנית 1871-1918", זמנים, 60, קיץ 1997, עמ' 18–28.
 אלון קונפינו, "לזכור את טלביה - על "OUT OF PLACE" ("עקור") של אדוארד סעיד"; אלפיים; כתב עת רב-תחומי לעיון, הגות וספרות 25 (2002) 55-72
 אלון קונפינו, "פרויד, משה והאומה המודרנית"; מקרוב; כתב עת לספרות ולתרבות 15 (2005) 76-88
 אלון קונפינו, לכתוב, לא רק לזכור, את ההיסטוריה של 67', ישראל 13, 2008, עמ' 297–312
 אלון קונפינו, "נסים ושלג בפלשתינה ובישראל: טנטורה, היסטוריה משנת 1948", זמנים 121 (2013): עמ' 16–31
 אלון קונפינו, סבא שלי, אנצו סרני, הזמן הזה, מכון ון ליר בירושלים, אוגוסט 2024

קישורים חיצוניים

 אלון קונפינו, באתר אוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט











הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: היסטוריה של עם ישראל
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
קטגוריה:חוקרי ג'נוסייד