ספינת השיבה

ספינת השיבה הייתה ספינה שיועדה על ידי הארגון לשחרור פלסטין לצאת מלימסול שבקפריסין לחיפה. מטרת השייט הייתה להשיב כ-150 פליטים פלסטינים. ביום היציאה למסע, ב-15 בפברואר 1988 לפנות בוקר, פוצצה הספינה בעודה עוגנת בנמל והושבתה מכלל פעילות.

רקע
הספינה הייתה מעבורת בנפח 6,151 טון שנבנתה ביפן ב-1948 בשם טאיסצו מארו. בין השנים 1967 ל-1974, היא הייתה בבעלות חברת Efthymiades Line ושימשה כמעבורת לשייט בין איי יוון בשם Eolis. בשנת 1974, היא נרכשה על ידי חברת סול ים שירותים בע"מ מקפריסין, ושמה שונה לסול פרין. אז שימשה לשיט במזרח הים התיכון, בין השאר פינתה את הכוחות הפלסטינים מביירות במהלך מלחמת שלום הגליל בשנת 1982 ושימשה להפלגה שבועית של תיירים לחיפה.

משט השיבה
הסול פרין נרכשה בחשאיות על ידי הארגון לשחרור פלסטין ושמו שונה לא-וואדה ("השיבה"). הארגון תכנן להעביר באופן סמלי 150 פליטים פלסטינים, שנענו להזמנה להשתתף במבצע בהתראה קצרה, יחד עם מאות עיתונאים ומשקיפים אחרים שהזמנו לאירוע. כמעיין ניסיון לשחזר את מסע של ספינת המעפילים אקסודוס בשנת 1947. המטרה הייתה לייצור פעולת התנגדות בלתי אלימה.

שר הביטחון יצחק רבין הצהיר כי ישראל תתנגד למסע "בכל דרך שתמצא" ואילו ראש הממשלה יצחק שמיר תיאר את המסע "הכרזת מלחמה". השר עזר ויצמן תמך בישיבת הממשלה בדרישה לעשות ככל האפשר כדי למנוע את הגעתה של הספינה לחיפה ואף את התקרבותה למים הטריטוריאליים של ישראל, וזאת כדי להימנע מהפגנות של ערביי ישראל. שר החינוך יצחק נבון פקפק לעומת זאת בכדאיותה של פעולה חריפה נגד הספינה.

ספינה אחרת ששכר הארגון ביוון, "סילבר פלומה", תכננה להפליג מנמל פיראוס ב-9 בפברואר, אך העזיבה נדחתה מספר פעמים מכיוון שבעלי הספינה היוונים חששו מתגובה ישראלית אם יעשה שימוש בספינתן. לאחר פנייה של שר החוץ שמעון פרס מנעה יוון את הפלגת הספינה. ב-13 בפברואר 1988 רכש הארגון את הסול פרין בלימסול שבקפריסין במכירה פומבית תמורת 600,000 דולר. בזמן הטביעה לא ידע צוות הספינה על הבעלים החדשים.

באמצעות "ספינת השיבה" ביקשו ראשי אש"ף גם לחולל הפגנות הזדהות המוניות של ערביי ישראל, וכך להעתיק את האינתיפאדה אל תוך מדינת ישראל. ראשי אש"ף התכוונו לרכז עשרות אלפים מערביי ישראל על מורדות הר הכרמל, בעת שהספינה תנסה לחדור למפרץ חיפה. "ועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל" פרסמה גילוי דעת שדרש לאפשר לספינה לעגון בנמל חיפה, וקרא למפגינים להתאסף מול עיריית חיפה. אישים ידועים מקרב ערביי ישראל התכוונו לצאת ליוון כדי להשתתף במסע הספינה. חבר הכנסת מוחמד מיעארי, ראש "הרשימה המתקדמת לשלום" כבר הגיע לפיראוס. מספר ערבים ישראלים פתחו במשא ומתן עם קיבוץ בגליל, כדי לרכוש ממנו ספינה ישנה, במטרה להעלות עליה משלחת של אישים ערבים ישראלים, ולהפליג לקראת "ספינת השיבה" בדרכה מקפריסין לישראל.

ב-15 בפברואר, שלושה מפקדים בכירים של הארגון לשחרור פלסטין נהרגו בלימסול על ידי פצצה בשלט רחוק שהוטמנה במכוניתם. השלושה היו בקפריסין כדי לקנות ולהכשיר את הספינה להפלגה. הפעולה יוחסה למוסד. 18 שעות לאחר מכן, בליל 15 בפברואר, מוקש ימי שהוצמד לגוף התפוצץ וניקב את מכל הדלק של הסול פרין, הוא הוצף וגרם לספינה לנטות על צידה. לא דווח על נפגעים, אך בכך הסתיים הניסיון. דובר אש"ף, בסאם אבו שריף, טען מיד כי הפיצוץ בוצע על ידי ישראל. בהודעות לעיתונות ישראל הכחישה רשמית מעורבות בפיצוץ המכונית אך כמעט ולא טרחה להסתיר את תפקידה בהשבתת הספינה והחשדות למעורבות ישראלית התחזקו עוד כאשר שר התחבורה חיים קורפו איים כי אם יהיה ניסיון נוסף על ידי אש"ף, "גורלו יהיה זהה". פואד אל-ביטאר, נציג אש"ף באתונה אמר במסיבת עיתונאים באתונה כי "ברור שהגורם היחיד שהיה מעוניין בחבלה הוא ישראל". יום אחרי האירוע מתקשר אנונימי אמר לסוכנות הידיעות Associated Press כי הליגה להגנה יהודית אחראית לפיצוץ.
הספינה יצאה מכלל שימוש לתקופה ארוכה ואש"ף התקשה לרכוש במהירות ספינה אחרת.

באוגוסט 2008 רמז עיתון הארץ שישראל אחראית לאירוע, במסגרת כתבה על ההפלגה של תנועת Free Gaza ששברה את הסגר של ישראל על עזה, והצליחה להשיט ספינה לנמל עזה. ביוני 2010, טענו העיתונאים עמוס הראל ואבי יששכרוף שצמד אנשי קומנדו הטביעו את הספינה.

בשנת 2011, כתבו העיתונאים דן מרגלית ורונן ברגמן בספרם "הבור" כי כוח של השייטת, בפיקוד יואב גלנט היה אחראי לפעולה.

תגובות לאירוע
שבוע לאחר הפיצוץ בספינה, הודיעו פעילים פלסטינים בקהיר שיארגנו 'צעדת שלום' מקהיר לעבר ישראל במקום 'ספינת השיבה'.

כשלושה שבועות אחרי ההתנקשות בשלושת מפקדי הארגון לשחרור פלסטין אירע הפיגוע באוטובוס האמהות. אחד מדוברי הארגון טען שהפיגוע היה נקמה בתגובה להתנקשות.

ראו גם
 זכות השיבה

קישורים חיצוניים




 אבשלום קווה, דף היסטורי קצר: החורף החם של "ספינת השיבה". קפריסין, 1988, הגדה השמאלית, 21 ביוני 2010
 P.L.O. "Scuttles ship plans", New York Times, 18 February 1988

הערות שוליים

קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:מעבורות
קטגוריה:קפריסין: היסטוריה
קטגוריה:1988
קטגוריה:האינתיפאדה הראשונה