אהרן גאון

רב אהרן הכהן ב"ר יוסף גאון (מכונה בערבית יהודית כַלַף (בן) סַרגָ'אדו; נפטר באוגוסט 960) היה גאון ישיבת פומבדיתא בין 943 ל-960/959.

חייו
נולד למשפחת סוחרים עשירה שלא הייתה ממשפחות ראשי הישיבה. נשא את בתו של הגביר בשאר בן אהרן. על פי תיאורו של רב שרירא גאון, לא היה רב אהרן ראוי לגאונות ונסמך על ידי רב מבשר גאון להיות מיושבי השורה הראשונה בבית המדרש. יעקב מאן משער שהיה זה משום שסב אשתו של רב אהרן, הגביר אהרן בן עמרם, היה מתומכיו של רב מבשר במאבקיו. לאחר פטירת רב חנניה גאון (אביו של רב שרירא), בשנת ד'תש"א, ד'תש"ב או ד'תש"ג, המועמד הטבעי לירושת הגאונות היה אב בית הדין רב עמרם בן רב מישוי, גיסו של רב חנניה, אך רב אהרון תפס את הגאונות בכוח ורב עמרם חשש מכוחו הרב של רב אהרון וויתר על כסאו.

היה ממקורבי ראש הגולה דוד בן זכאי, ובמחלוקת העזה ששררה בין האחרון לבין גאון ישיבת סורא, רב סעדיה גאון (רס"ג), היה ממתנגדיו של רס"ג. הוא שילם 60,000 זוז מכספו האישי כדי להדיח את רס"ג מתפקידו כגאון סורא, אך עשירי בבל ובראשם משפחת בני נטירא, תמכו ברס"ג והכשילו את המהלך. לאחר שהודח רס"ג מתפקידו על ידי בן זכאי, כתב כנגד מתנגדיו את "ספר הגלוי", ובו כינה את רב אהרן "כלב", כפרפרזה על שמו הערבי "כלף". בתגובה, כתב רב אהרן מגילה חריפה בשם "אפיקורוס מן הנכריים הדילציים", הכוללת גם את כתב החרם שהטיל ראש הגולה על רס"ג. כפי הנראה, נמשכה המחלוקת עם ישיבת סורא גם לאחר פטירת רס"ג, בימי כהונתו של יורשו רב יוסף בן יעקב בר סטיא, וייתכן שבגינה נסגרה ישיבת סורא למשך כארבעים וחמש שנה.

בתקופתו הייתה ישיבת פומבדיתא מפולגת ומסוכסכת בין מחנהו של רב שרירא גאון ומשפחתו לבין מחנהו של רב נחמיה בן כהן צדק. רב אהרן עצמו לא השתייך לאף אחת מן הסיעות, אך היה בן בריתם של אנשי סיעת רב שרירא. בשל כך, הואשם על ידי רב נחמיה בהיותו גזלן, לוקח שוחד ומטה משפט. בסוף ימיו אף הכריז רב נחמיה על עצמו כגאון הישיבה, ומינה את אנשיו לתפקידים השונים בה, במקביל לכהונת רב אהרן ואנשיו, אך בעזרת אנשי סיעת רב שרירא, הוחזרו התפקידים לאנשי רב אהרן. כפי הנראה, רב האיי הגאון היה תלמידו בצעירותו.

נפטר בקיץ ד'תש"ך (אוגוסט 960) או ד'תשי"ט (959).

תורתו
כמה מתשובותיו השתמרו והגיעו לידינו. ארבע תשובות (כנראה לקהילת קירואן) הודפסו בספר תשובות הגאונים "חמדה גנוזה". התשובות מיוחסות ל"אדונינו יחי לעד", ובגוף התשובות נכתב שהן מבית מדרשו של "אדונינו אהרן הכהן ראש ישיבה גאון יעקב חמוד לבינו". תשובה נוספת ממנו הודפסה בקובץ "תשובות הגאונים אסף", ובה פסק שחליצה קודמת לייבום ושאין ליבמה דין של מורדת.

עדות מפי רב האיי גאון על הנהגתו כשהיה בעל קרי בשבת הובאה בספרי הראשונים: 

כתב פירוש על התורה, שהובא מספר פעמים על ידי רבי אברהם אבן עזרא. שרידים מפירוש זה נמצאים בספרייה בסנקט פטרבורג.

לקריאה נוספת
 אייזיק הירש וייס, דור דור ודורשיו, ד יז עמ' 144–145
 צבי גרץ, דברי ימי ישראל חלק ג פרק י (עמ' 308 בתרגום שפ"ר).
 מרדכי מרגליות (עורך), אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, חלק א עמ' 22.
 משה גיל, עיונים בתולדות יהודי עראק במאה העשירית, תעודה י (ה'תשנ"ו), עמ' 81–153.
 משה גיל, ר' אהרן הכהן גאון בן יוסף ובניו עלי ואברהם, ספונות (ס"ח) טז (תש"ם), עמ' 9–23.
 יעקב מאן, עניינים שונים לחקר תקופת הגאונים, תרביץ ה חוברת ב (טבת ה'תרצ"ד) עמ' 148–179.

קישורים חיצוניים


 תשובותיו במיזם המילון ההיסטורי ללשון העברית

הערות שוליים

קטגוריה:גאוני פומבדיתא
קטגוריה:יהודי בבל במאה ה-10
קטגוריה:נפטרים ב-960