מעלה עשן

מעלה עשן הוא אחד מהעשבים ששימשו בהכנת קטורת הסמים בבית המקדש. על פי חז"ל זהותו של העשב לא הייתה ידועה לרבים והיא נשמרה בסוד במשפחת בית אבטינס, מכיני הקטורת, ועם חורבן בית המקדש השני, לא נשתמרה מסורת בדבר זיהויו.

החוקרים בימינו העלו השערות שונות בדבר זהותו של העשב.

 מקורו ותפקידו 
הוספת עשב זה לקטרות אינה כלולה באחד עשר הסממנים המרכיבים את הקטורת, אך הוא נזכר בברייתא המבואת בתלמוד כתוספת להם:

תפקידו היה לגרום לעשן שעלה מהקטורת להיתמר כלפי מעלה בצורה ישרה. וכך מתואר בבריתא במסכת יומא:

הדבר נלמד מהצורך לכסות את הכפורת בשעת כניסת הכהן הגדול:

ככה הענן התפשט מעל הארון והכפורת, ואחר כך ירד, דוגמת שכינת ה' שירד בענן לפגישה עם משה.

 דיניו 
בתלמוד במסכת יומא מבואר שאם לא נתן בקטורת את ה'מעלה עשן', חייב מיתה, ולמדו כן מהפסוק:

באותה סוגייא בתלמוד מובא פסוק נוסף לחיוב נתינת עשב 'מעלה עשן': . בטעם שנצרכו שני פסוקים לדין זה, נאמרו בתלמוד תירוצים שונים, יש מהאמוראים שתירצו שפסוק אחד נצרך ליום כיפור, והפסוק השני נצרך ללמד על כל השנה, תירוץ נוסף הובא שפסוק אחד נצרך לאזהרה, והשני נצרך לעונש מיתה. עוד תירצו, ששני הפסוקים נצרכו ללמוד שיש לקחת הן מ'עלה מעלה עשן' והן מעיקר מעלה עשן (=מהענף).

וכך כתב הרמב"ם בדבר חיובו של ה'מעלה עשן': 

 זהותו 
זהותו של עשב זה - אף בזמן שבית המקדש היה קיים - לא הייתה ידועה לרבים, וכך הם דברי הרמב"ם בספרו משנה תורה:

בתלמוד מובא שבית אבטינס שהיו אחראים על עשיית הקטורת, היו מכירים עשב זה, כפי שעבר אצלם במסורת במשפחה, אך לא הסכימו לגלות את זהותו לאחרים שאינם בני משפחתם. על סירובם זה נאמר במשנה שנזכרו לגנאי.

בתלמוד הוסיפו לספר שכשראו חכמי ישראל שאין בית אבטינס רוצים ללמד את עשיית הקטורת לאחרים, שלחו להביא מומחים מאלכסנדריה שיעשו כן במקומם, אך על אף שהצליחו לעשות את כל סממני הקטורת, אך את העשב מעלה עשן לא הכירו, וכך מסופר:

בהמשך מובא שם סיפור שסיפר רבי עקיבא על שאירע עם רבי ישמעאל בן לוגא, שיצא פעם אחת ללקט עשבים יחד עם אחד מבני משפחת אבטינס וסיפר לו שראה תוך כדי שליקטו את העשב 'מעלה עשן', רבי ישמעאל ביקש ממנו שיראה לו את העשב, אך הוא סירב באומרו "שבועה היא בידינו שאין מראין אותו לכל אדם".

פיזיקה
לפי הפיזיקה, עלייה ישרה של עשן היא דוגמה של זרימה שכבתית כשהעשן עולה במהירות נמוכה. מהירות העלייה היא תוצאה של מאפיינים שונים של תערובת הקטורת, כמו דחיסות, רטיבות, נקודת התלקחות, וכמות השיירים שנוצרים בשריפה. בגלל מגוון הגורמים הרלוונטיים, קשה לזהות עשב ספציפי כמעלה העשן של חז"ל.

 קישורים חיצוניים 
 אביחי גמדני, "האם סלחו חכמים לבית אבטינס?", מעליות כט (טבת תשס"ט), עמ' 200–210, באתר ספריית אסיף.

 הערות שוליים 

קטגוריה:קטורת הסמים