כפר סגנה

כפר סגנה (גם: כפר סגנא) הוא שמה של עיירה יהודית בשפלת יהודה אשר התקיימה בתקופת בית שני, המשנה והתלמוד, ונזכרת בהקשרים שונים בספרות חז"ל.

העיירה נזכרת במשנה כאחד המקומות המובחרים מהם הביאו את מנחות היין לבית המקדש: .

כמו כן, נזכרת העיירה במשנה כמקום הסמוך לעיר יבנה, לעניין מעשה בשריפה שפרצה בה, אשר הביאה לטומאת התנורים בה: .

מעשה נוסף בשריפה שפרצה בעיירה נזכר בתוספתא, לעניין הלכות תרומות: .

בנוסף, נראה כי בעיירה ישבו חכמים שונים, ובהם התנא מדור יבנה מנחם בן סגנאי.

יישובים נוספים בשם סגנה או סוגני התקיימו במהלך התקופה הרומית במקומות שונים בארץ ישראל, ובכלל זה בגליל ובגולן. כמו כן, ישנה עיירה בשם "כפר סג'נה" בין חמה ואדליב בצפון סוריה.

אתרה של כפר סגנה שביהודה, הנזכרת בכתבי חז"ל, טרם נתברר במחקר, ובניגוד ליתר היישובים התלמודיים בשפלת לוד, שמה של עיירה זו לא השתמר.

לקריאה נוספת
 זאב וילנאי, אריאל – אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, עמ' 3797–3798.

הערות שוליים

קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת בית שני
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:ארץ ישראל ביהדות
קטגוריה:שפלת יהודה