האסם הכחול

האסם הכחול (בגרמנית: Blaue Scheune) הוא אסם בכפר ויטה באי הגרמני הידנזה בים הבלטי. מבנה האסם מתוארך ל ובמקור שימש כאסם, מאפייה ואזור מחיה לטוחן והאופה שגרו במקום. האסם הכחול תוכנן במקור בסגנון של בית עשן (Rauchhaus), מבנה נטול ארובה, שהעשן שבתוכו מתפזר בעיקר דרך דלת הכניסה הרחבה, הגבלון (הנקודה בה הקיר נפגש עם הגג המשופע) ודרך סדקים וחורים זעירים בתקרה. המקום זכה לפרסום בזכות פעילותה של האמנית הגרמנית הני להמן שהפכה אותו למרכז אומנות ותערוכות בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, ומאז המקום מוכר כאכסניה לתצוגות אומנות, ספריה, סדנאות ומפגשי אומנות.

להמן קנתה את המבנה בסביבות 1920 וצבעה אותו בכחול, מה שנתן לו את שמו. האסם הכחול התחיל להיות מוכר בציבור הודות לתערוכות אומנות של "פדרציית האומניות של הידנזה" (Hiddenseer Künstlerinnenbundes). בקרב האומניות שפקדו את המקום היו קלרה ארנהיים שסייעה ללהמן להקים את המקום, קתה לוונטל, ליזבת אנדרה, קתרין במברג והאומנית הידועה ביותר שיצאה מהידנזה, אליזבת בוכסל. ב-1934 אליזבת ניימיר (Niemeier) גרושתו של האמן מקס ניקולס ניימיר, קנתה את הבית מידיה של להמן וחברת הנשים שלה, שנאסר עליהן לעבוד כאומניות וסופרות יהודיות. ניימיר המשיכה להפעיל את האסם כמקום המראה תצוגות אומנות עד לשנת עזיבתה את האי ב-1952.
ב-1955 האומן גונטר פינק (1913–2000) קנה את האסם הכחול, המיר אותו לבית מגורים וגלריה, והתגורר בו עד למותו.
שמאל|ממוזער|250x250 פיקסלים|הכניסה האחורית לאסם הכחול, 2006

החל ממאי 2000, האסם הפך לאתר אירועים, תצוגות וספריה, ובחמישי ביוני 2000, שונה רשמית שמו של הבית ל"ביתה של הני להמן" כדי להנציח את פועלה וחלקה בהקמתו.
המבנה הוא אטרקציה תיירותית לחובבי אומנות, ובזכות פרויקט מימון המונים מוצלח שערכו ב-2019 קבוצת "המגדלור של הידנזה", הצליחו לשפצו ולהקים בו מוזיאון וסדנאות אומנים לציבור הרחב. הגלריה באסם פתוחה לציבור המבקרים בחודשי הקיץ פעמיים בשבוע.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:גרמניה: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:מקלנבורג-מערב פומרניה: מבנים