סבויה-מרקטי S.55

סבויה-מרקטי S.55 (באיטלקית: Savoia-Marchetti S.55) היה מטוס ימי מסוג "סירה מעופפת" בעל שני גופי ציפה המחוברים יחדיו. מתוצרת יצרנית המטוסים האיטלקית סבויה-מרקטי, אשר יוצר בין השנים 1923 – 1932 באיטליה.

ל"סבויה-מרקטי S.55" היו דגם אזרחי, ששימש כמטוס נוסעים, ודגם צבאי ששימש כמפציץ, כמפציץ טורפדו וגם הופעל במשימות סיור חיפוש והצלה.
מאפיינים וביצועים
 "סבויה-מרקטי S.55" היה מטוס ימי דו מנועי בעל מראה לא שגרתי, עם תצורת גוף כפול וזנב מורכב משני מנורים הנושאים מיצב כיוון משולש. למטוס היו מאפייני עיצוב חדשניים רבים. כל הנוסעים או המטען מוקמו בתאים התאומים, אך תא הטייס היה בקטע המרכזי העבה יותר של הכנף (שמחבר את 2 גופי המטוס המקבילים), מתחת למנוע הקדמי (ראו שרטוט). ל"סבויה-מרקטי S.55" היו שני מדחפים המסתובבים בכיוונים הפוכים  הקדמי מושך והאחורי דוחף . המנועים נטו בחדות בזווית כלפי מעלה.
 2 מנועים מתוצרת "Isotta Fraschini"  סוג מנוע "Isotta Fraschini Asso 750" , כל מנוע W18  צילינדרים. משקל כל מנוע: 663 ק"ג (משקל יבש).
 מדחפים: מדחף קבוע בעל 2 להבים ומדחפים דוחפים.
 זמן גובה: 1,000 מטר תוך 9 דקות, 2,000 מטר תוך 25 דקות, 3,000 מטר תוך 45 דקות.

היסטוריה

 מתכנני דגם "סבויה-מרקטי S.55" היו: המהנדס אלסנדרו מרקטי והמהנדס "Pierluigi Torre" .
 טיסת הבכורה התקיימה באוגוסט 1923.
 עם הפיתוח המוצלח של הסירה מעופפת מדגם "סבויה-מרקטי S.55", פרצה סבויה-מרקטי אל שוק המטוסים הבינלאומי כיצרן דומיננטי
 יוצרו 243 יחידות.
 "סבויה-מרקטי S.55" נכנס לשירות פעיל בספטמבר 1926, יצא משרות בשנת 1945.

מגרסאות "סבויה-מרקטי S.55"
 "S.55" - נבנו 90 יחידות בין השנים 1927–1930, מלבד 2 יחידות של אב טיפוס. 8–10 מושבים יועדו לנוסעים.
 "S.55C" - גרסה אזרחית, נבנו 8 יחידות בין השנים 1925–1926.
 "S.55P" - גרסה אזרחית, יועד ל-10 נוסעים, נבנו 23 יחידות השנים 1928–1932.
 "S.55A" - גרסאות: צבאית ואזרחית, נבנו 16 יחידות בין השנים 1930–1931.
 "S.55M" - נבנו 7 יחידות ב-1930.
 "S.55 Scafo Allargato" - נבנו 32 יחידות.
 "S.55 Scafo Allargatissimo" - נבנו 34 יחידות.
 "S.55X" - נבנו 25 יחידות.

חציית האוקיינוס האטלנטי בפברואר 1927 (עם עצירות ביניים)
ה"סבויה-מרקטי S.55" הפך לאחד המטוסים שחצו את האוקיינוס האטלנטי לפני טיסתו של לינדברג במאי 1927. זה קרה בפברואר 1927, כאשר הקברניט פרנצ'סקו דה פינדו הטיס מטוס בשם "סנטה מריה" לפרנמבוקו, ברזיל, עם עצירות בדרך במרוקו ובדקר בסנגל, בחוף המערבי של אפריקה. בניגוד למטוסו של לינדברג, ה"סנטה מריה" יכולה לנחות בבטחה על המים. המטוס היה מצויד במזקק מי ים, רפסודת הצלה וציוד דיג.

ארצות שירות
 ממלכת איטליה בשירות צבאי: חיל האוויר המלכותי האיטלקי ו-"Forțele Aeriene Regale ale României" , בשירות אזרחי: "Società aerea mediterranea"  ו-"Aero Espresso Italiana" .
 רוסיה: שירות אזרחי באירופלוט.
 ארצות הברית - בשירות אזרחי בחברות לתעופה אזרחית: "Aero Transport Company d.b.a. AirVia", ו-"Marine Air Transport Co."
 ברזיל - בשירות צבאי: 8 מטוסים בשירות חיל הים הברזילאי.
 ספרד - בשירות חיל האוויר והחלל של ספרד.
 רומניה - 7 מטוסים בשירות צבאי "Forțele Aeriene Regale ale României" .

גלריה

ראו גם
 SIAI S.8
 SIAI S.12
 SIAI S.21
 סבויה-מרקטי S.71

 קישורים חיצוניים 

הערות שוליים

קטגוריה:כלי טיס איטלקיים
קטגוריה:מטוסים ימיים
קטגוריה:מפציצים
קטגוריה:מטוסים איטלקיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מטוסי סיור
קטגוריה:מטוסים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אמצעי לחימה איטלקיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מטוסי סבויה-מרקטי