Let's Stick Together

Let's Stick Together (בתרגום חופשי: בואו נשאר יחדיו) הוא שיר דלתא בלוז שנכתב במקור על ידי המוזיקאי וילברט הריסון , שיצא בשנת 1962 על ידי חברת Fury Records. השיר עובד ובשנת 1969 יצא מחדש בשם "Let's Work Together" (בתרגום חופשי: בואו נעבוד יחדיו). אף ששירו המקורי של הריסון לא צלח ולא הגיע למצעדי המכירות, הגרסה של להקת קנד היט לשיר (שהייתה שונה מהמקור ורק התבססה על הרית'ם המקורי) שברה שיאי מכירות רבים בעולם. הגרסה של קנד היט הייתה הלהיט העולמי היחיד של הלהקה בו שר בוב הייט. מאוחר יותר המוזיקאי בריאן פרי ביצע גרסת כיסוי נוספת לשיר, וגם זו זכתה להצלחה מרובה.

 הגרסה של הריסון 
"Let's Stick Together" הוא שיר רית'ם אנד בלוז במבנה של בלוז 12 תיבות. לדברי הסופר והמוזיקאי ריצ'רד קלייטון, "הריסון ככל הנראה התכוון ליצור את "Let's Stick Together" כסינגל ההמשך שלו ללהיט שלו "Kansas City", אך קונפליקט שלו עם בעלי חוזה ההקלטות שלו מנע ממנו להוציא אותו לאור בזמן שהשיר הראשון היה פופולרי".

בשנת 1962 הקליט הריסון את "Let's Stick Together" עבור Fury Records, אחד ממספר חברות הקלטה שבבעלות המפיק בובי רובינסון. עברו עוד שבע שנים מאז יציאת הסינגל המקורי (שבהן יצאו לאור עוד מספר גרסאות נוספות של הריסון לשירו), ועדיין הוא לא הגיע למצעדי המכירות. בשנת 1969 עיבד הריסון מחדש את השיר עם הכותרת "Let's Work Together". שתי הגרסאות (המקורית והחדשה) דומות במבנה ובלחן, אך מילות השיר נבדלות זו מזו. מבחינה מוזיקלית, ההקלטה משנת 1962 היא חלק מהרכב מוזיקלי בו לקח חלק הריסון, ואילו בגרסה מ-1969 מנגן הריסון לבדו, כאשר הוא שר ומנגן במפוחית, גיטרה וכלי הקשהWenner, Langdon (September 20, 1969). "Let's Work Together, Parts 1 & 2, Wilbert Harrison One Man Band (Sue 11)". Rolling Stone. No. 42..

הגרסה המחודשת של הריסון לשיר זכתה להתייחסות תיקשורתית, ובהתאמה גם בעלייה במספר המכירות של גרסת הסינגל. השיר הגיע למקום 32 בבילבורד הוט 100 של שנת 1970.

 הגרסה של קנד היט 

בשנת 1968, החליטו חברי להקת הבלוז רוק האמריקאית, קנד היט, לבצע גרסת כיסוי לשירו של הריסון (הכוונה לגרסה המקורית - הגרסה המחושת עוד לא יצאה אז). בניגוד לסינגלים הקודמים שלהם ("On the Road Again", "Going Up the Country" ו- "Time Was") שבהן שר אלן וילסון, בשיר הזה דווקא בוב הייט, שלא זכה להיות הזמר בליהיטים הגדולים של הלהקה, כיכב כסולן.

השיר היה גמור ומוכן לשחרור כסינגל כבר בדצמבר 1969, אך השחרור שלו בוטל בעקבות עליית הפופולריות של הגרסה החדשה של הריסון. בבריטניה לעומת זאת, ששם הסינגל של הריסון לא הצליח לייצר עניין רב, גרסת קנד היט לשיר פורסמה כבר בינואר 1970. השיר הפך במהירות ללהיט הגדול ביותר של הלהקה בבריטניה, והגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, שם החזיק יותר מחמש עשרה שבועות. בארצות הברית, "Let's Work Together" בגרסה של הלהקה לא יצא עד ה-3 באוגוסט 1970, בתוך אלבומם Future Blues. גם בארצות הברית היה הסינגל להצלחה, והגיע למקום 26 בבילבורד הוט 100 של 1970, ובכך עקף גם את הגרסה המחודשת של הריסון.

 הגרסה של בריאן פרי 
בשנת 1976 התבקש המוזיקאי בריאן פרי על ידי חברת איילנד רקורדס לבצע גרסה משלו לשיר "Let's Work Together". פרי ביצע את השיר וזה יצא כסינגל בבריטניה. פרי לא היה יכול לחזות את ההצלחה המסחררת של גרסתו - הוא הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100 של שנת 1976; הגיע למקום 12 במצעד הסינגלים הבריטי; הגרסה של פרי הייתה השיר הפותח של אלבום בעל שם זהה.

את הביצוע המוזיקלי של הגרסה הזו מבצעים פרי (מפוחית וקלידים), כריס ספדינג (גיטרה), אדי ג'ובסון (כינור), ג'ון ווטון (גיטרה בס) וכריס מרסר (סקסופון). בשנת 1988 יצאה גרסת רמיקס בשם "Let's Stick Together '88", על ידי הוצאת E.G הבריטית ו־Virgin Records הגרמנית.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:שירי 1969
קטגוריה:שירי בלוז
קטגוריה:שירי 1976
קטגוריה:שירי 1988
קטגוריה:שירי R&B
קטגוריה:קנד היט