איוואן צ'רפנין

איוואן אלכסנדרוביץ' צֶ'רֶפְּנין (ברוסית: Иван Александрович Черепнин; 5 בפברואר 1943 באיסי-לה-מולינה, צרפת – 11 באפריל 1998 בבוסטון), היה מלחין נסיוני ובהמשך פוסט-מודרניסט ומחדש ידוע-שם בתחום האלקטרוניקה וסינתיסייזרים מודולריים.

 ביוגרפיה 
איוואן נולד למשפחה מוזיקלית מאוד, אביו וסבו, אלכסנדר וניקולאי, היו מוזיקאים רוסים ידועי-שם, ואמו, מינג צ'רפנין (לשעבר לי הסיין מינג) הייתה פסנתרנית נודעת. גם אחיו, סרגיי הוא מלחין. איוואן למד אצל לאון קירשנר, קרלהיינץ שטוקהאוזן, אנרי פוסר ופייר בולז. לאחר תקופה קצרה של הוראה בקונסרבטוריון למוזיקה של סן פרנסיסקו ובאוניברסיטת סטנפורד, התמנה למנהל אולפן המוזיקה האלקטרונית של אוניברסיטת הרווארד משנת 1972, ושם נשאר עד מותו בשנת 1998. מורשת צ'רפנין נמשכת בשני בניו של איוואן, סטפאן וסרגיי.

איוואן צ'רפנין היה הזוכה לשנת 1996 בפרס גרומאייר להלחנה על הקונצ'רטו הכפול לכינור, צ'לו ותזמורת. עוד אותות כבוד שזכה בהם כוללים פרסים מאגודת המלחינים, הסופרים והמו"לים האמריקאית (1963–1995) ו"המענק הלאומי לאמנויות" (1977). הצגת "סאנטור אופרה" שלו זיכתה אותו בפרס הגדול של פסטיבל ארט אלקטרוניקה בלינץ, אוסטריה לשנת 1882.

בין תלמידיו הראויים לציון של צ'רפנין היה קורט קאצ'ופו.

 יצירות נבחרות 
 Fêtes (וריאציות על "הפי ברת'דיי") (1975)
 Le va et le vient (1978)
 סאנטור אופרה (1977)
 "פרחים מוזיקליים" (1980)
 קונצ'רטו כפול לכינור, צ'לו ותזמורת (1995) – זוכה פרס גראוומאייר להלחנה מטעם אוניברסיטת לואיוויל. צ'רפנין תיאר את היצירה כמזכירה, ובכמה מקומות משתמשת במפורש, ביצירות של צ'ייקובסקי, סקריאבין, שנברג, דביסי, סטרווינסקי ואחרים. היצירה מעלה נושא "שמיימי", כשהכינור יורד והצ'לו עולה אל התמזגות כבירה ושהות קצרה של הרהור. אז חוזר כל אחד מכלי הנגינה אל הקצה הנגדי, ואל סיום רך ושוקט.

 קישורים חיצוניים 

 Art of the States: Fêtes (Variations on Happy Birthday
 Tcherepnin Society
 Remembering Ivan Tcherepnin (1943-1998)
 חדשות AP, הספד לאיוואן צ'רפנין

הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים רוסים
קטגוריה:משפחת צ'רפנין
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:מהגרים מצרפת לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998