בנימין הכהן שקוביצקי

הרב בנימין הכהן שקוביצקי (אדר תרל"ב 1872 – ט"ז בכסלו תרצ"ט, 9 בדצמבר 1938) היה מגיד מישרים ומראשי הרבנים במינסק. נודע בכינויו: "המגיד ממינסק".אין לבלבל עם הרב אליעזר יצחק ברמן, מתלמידי החפץ חיים ותושב בירושלים, אשר אף הוא נודע בכינוי זה. עליו אצל נתן אנשין, סיפורים ירושלמיים, כרך א, עמ' 133-146.

 ביוגרפיה 
נולד באדר תרל"ב (1872) לרב מרדכי יוסף באיישישוק הסמוכה לראדין. בגיל תשע נסע לוילנה, למד בישיבת ריימלס ובישיבות בז'ולודק ווילקי, ותוך זמן קצר נודע כמהיר תפיסה ובעל זיכרון פנומנלי. החל מגיל 17 החל לדרוש ברבים והתפרסם. הוא השתחרר מן הצבא הרוסי הודות לכספים שגייס בכוחות עצמו באמצעות דרשותיו.

בראשית שנת תרנ"ו (1895), בעודו רווק, דרש זמן מה בדווינסק וברצ'יצה.מערי המדינה, הצפירה, 10 בינואר 1896, עמ' 6 (בתגובה לדברי יהודה ליב גמזו, שם, 2 בדצמבר 1895, עמ' 3, ו-4 בדצמבר 1895, עמ' 3; חלק א וחלק ב). לאחר מכן עבר למינסק והחל לשמש בה כדרשן, נישא באדר תרנ"ו בראדין לנחמה קובינסקי,ברכתו למיודעיו לקראת החתונה, המליץ, 1 במרץ 1986, עמ' 7 (טור ראשון). ושב למינסק. בקיץ של אותה שנה (1896) נפטר המגיד הוותיק בעיר, הרב ישראל איזראליט (מכונה "המגיד מהורדנה").מינסק, המליץ, 11 ביוני 1896, עמ' 2. מאות תושבים התאגדו סביב הרב שקוביצקי ומינו אותו למגיד מישרים.מינסק, הצפירה, 1 בינואר 1897, עמ' 3 (חלק א, חלק ב); תגובה לדיווח זה: מינסק, הצפירה, 16 בדצמבר 1896, עמ' 2. וכן: ברכת שנה טובה, המליץ, 2 בספטמבר 1896, עמ' 6. מאז נודע שמו כ"מגיד ממינסק".

מלבד דרשותיו הרבות ברחבי העיר באירועים שונים, ייסד בעירו חברת "תפארת בחורים" ללימוד תורה לפועלים וסוחרים, והרביץ תורה בבתי כנסת בעיר. כן היה מעורר את בעלי החנויות בעירו, מדי יום שישי, לסגור את חנויותיהם לפני כניסת השבת.בשנת תרע"ג כתב אליו החפץ חיים ועודד אותו בעניין זה, וציין כי "אף אם קטן הוא [=המגיד ממינסק] בעיניו, הוא [=כנ"ל] אחד מראשי מנהיגי עדת מינסק ומפורסם לתהלה ולתפארת בעיני כלל ישראל" (צילום המכתב ופענוחו במוסף שבת קודש של העיתון יתד נאמן, פרשת שמיני כ"ה בניסן תשמ"ז, עמ' 4). עסק רבות בחסד וצדקה. ביתו היה רחב ידיים והוא אירח בו לעיתים תכופות מגוון גדול של מבקרים. שימש לעיתים מזומנות כבורר.

נודע גם בשל "חולשתו" לספרים; בספרייתו האישית החזיק כ-5,000 ספרים, ביניהם עתיקים ונדירים, ואף הותקן לה קטלוג לנוחות המבקרים בה. הבולשביקים החרימו את ביתו, וספרייתו הועברה לבית כנסת בעיר, שנחרב לאחר מכן. העניק הסכמות למספר ספרים.הרב אלכסנדר משה לפידות (נדפס בעילום שמו, ראו תורת הגאון רבי אלכסנדר משה, ליקווד תשס"ו, עמ' תקז-ח), דברי אמת, תר"ע; הרב משה שולמן, פני חמה, סלוצק תר"ע; הרב שבתי מוצקביץ, גבולי ציון, ווילנה תרנ"ט.

בזמן מלחמת העולם הראשונה התמלאה עירו באלפי פליטים יהודים, בתוכם ישיבות על תלמידיהן וצוותן. המגיד עמד בראש תוכניות הסיוע לפליטים. בביתו, ובבית הסמוך לו שהיה שייך לו, התגוררו לאורך שנים מרבית הרבנים הגולים, ביניהם החפץ חיים והרב חיים עוזר גרודזינסקי. משפחתו התגייסה כולה למפעליו, ובביתו אף זויפו מסמכים שונים אשר נדרשו לפליטים.שולמית אזרחי, המשגיח: ר' מאיר, ירושלים תשס"ג, עמ' 69-70. באותה עת פרצה מגפת טיפוס בעירו. וחרף סכנת ההדבקה, טיפל המגיד בעצמו בחולים רבים.

בערב יום הכיפורים תר"פ (1919) נעצר בידי הבולשביקים ושוחרר לאחר עצומות ושתדלנויות. ב-1925 נאסר בשנית עם כל רבני העיר, ועונה עד שחתם על מסמך לפיו אין רדיפות דת ברוסיה. בראשית 1930 נאסר בשלישית, עם רבנים נוספים. בעקבות שמועה על גזר דין מוות שנגזר עליו ועל אחרים, התערב בעניינו סנטור אמריקאי.אהרן רוזין, 'הישוב היהודי במינסק בשנים 1917-1941', בתוך: מינסק עיר ואם, כרך ב, עמ' 85. שנים אלה היו רוויות במסירות נפש להרבצת תורה לתלמידי ישיבה ובני העיר,משה דולצין, 'בימי חירום', בתוך: מינסק עיר ואם, כרך א, עמ' 613-614. והמגיד זכה בשל כך להערכה גדולה בקרב יהודי העיר.הרב משה צבי נריה, 'על הישיבה במינסק,' מינסק עיר ואם, כרך ב, ירושלים תשמ"ה, עמ' 163. לבסוף הוגלה לאוקראינה ושהה בה מספר שנים.

בקיץ של שנת תרצ"ד (1934) עלה ארצה עם אשתו בסיוע הרבנות הראשית והראי"ה קוק.לבוא הרב שקוביצקי, דואר היום, 22 במאי 1934, עמ' 4; שערי ציון [יד,ז-ט], ניסן-סיון תרצ"ד, עמ' לח. שהה תקופה קצרה בירושלים ולאחר מכן התגורר בתל אביב, והיה דורש בבתי הכנסת בעיר. לפי עדויות, היה המגיד נרגש מאוד למראה בניין הארץ, ו"כשראה חלוצים עובדים בבניין, היה ניגש אליהם ומנשק להם בזרועותיהם החשופות".יהדות ליטא, כרך ג, תל אביב תשכ"ז, עמ' 102; מינסק עיר ואם, כרך א, עמ' 557.

הרב שקוביצקי נפטר בתל אביב ביום ט"ז בכסלו תרצ"ט (1938) לאחר מחלה קצרה,ר' בנימין שקוביצקי, הארץ, 9 בדצמבר 1938, עמ' 13; ר' בנימין שקוביצקי, הצופה, 11 בדצמבר 1938, עמ' 1. ונטמן בבית העלמין נחלת יצחק.

 דרשנותו 
הרב שמעון יעקב גליקסברג תיאר את סגנון דרשותיו ואופיו של המגיד ממינסק כמתון יחסית, אשר נטה מחד לתוכחה נוקבת אולם מאידך גם לעידוד וחיזוק שומעי לקחו:
לעיתים היה המגיד חונך דרשנים מתחילים, אשר היו מגיעים לביתו על מנת להשתלם במלאכתם. מפעם לפעם הוזמן לדרוש בקהילות שונות ברחבי המדינה.לדוגמה: אבל כבד, המליץ, 18 במרץ 1899, עמ' 7. ידע את השפות רוסית וגרמנית, הכיר את הספרות הרוסית והיידישאית והיה מעורה בעיתונות המשכילית, והשתמש בציטטות מהן בדרשותיו.ראו לדוגמה אצל יעקב מלכין, ההרצאה כאמנות, באתר פרויקט בן-יהודה. דרשותיו הרבות לא הועלו על הכתב. הוא נחשב לאחד מאחרוני המגידים בישראל. אהרן אליהו גרשוני הגדיר אותו: "גדול הדרשנים של יהדות רוסיה בתקופה האחרונה".יהדות ברוסיה הסובייטית, מוסד הרב קוק תשכ"א. ראו גם תיאורה של בתו, מינסק עיר ואם, עמ' 512.

 משפחתו 
הרב שקוביצקי נישא כבן 24 לנחמה, בת אברהם בצלאל קובינסקי מראדין, אשר נפטרה בשנת תשי"ח.הרבנית נחמה שקוביצקי: שלושים לפטירתה, הצופה, 19 באפריל 1959, עמ' 3 (חלק א, חלק ב); הנאמן פז [יא, טו], ניסן-אייר תשי"ט, עמ' 25. לבני הזוג ארבעה בנים ושלוש בנות.
 הרב נפתלי הכהן שקוביצקי (נפטר בתשכ"ג), שימש כרבה של גייטסהד במשך 25 שנה.אודותיו: ; הרב י. גרינברג, הרב ר' נפתלי שקוביצקי, הצופה, 23 במאי 1963, עמ' 3; ועוד. בנו הרב מרדכי היה רבה של ארזי הבירה, ראש ישיבת פתחי תשובה, וראש כולל ביונהסבורג. בתו מרים נישאה לרב בצלאל ראקוב, רבה של גייטסהד ומחבר הספר "ברכת יום טוב".אודותיו ראו יעקב ראקאוו, בצל הקודש, ירושלים תשס"ז, עמ' ט-יד. בת נוספת נישאה לרב יצחק גרינברג, משגיח בישיבת לומז'ה בפתח תקווה, ומעורכי שיחות הרב אייזיק שר.
 הרב בצלאל הכהן שקוביצקי (תרס"ה – תשכ"ח) – שימש ברבנות בפטרסון, היושב ראש בפועל של מרכז המזרחי העולמי, ראש מחלקת החינוך הממלכתי דתי, מערכת האנציקלופדיה התלמודית, ועוד. מחבר "משכן בצלאל" על משנה תורה (מוסד הרב קוק, תשי"ח).ראו אודותיו: הרב דב כ"ץ, 'אציל הנפש וגדול הרוח', בתוך: חוברת המשכן, הוצאת בית המדרש הגבוה משכן בצלאל, בני ברק תשל"א, עמ' מט-נב בנו הרב מרדכי כהן, נישא לבתו של הרב דב זוכובסקי והיה מראשי ישיבת סלבודקה (נפטר בשנת התשפ"א).הגאון רבי מרדכי כהן זצ"ל, באתר תולדות ושורשים - עצי משפחה. בתו דבורה נישאה לרב יצחק עקיבא סץ, עורך ומהדיר תורני.
 הרב אריה ליב – מראשי ישיבת היכל התלמוד (נפטר בשנת תשנ"ו).מצבתו בהר הזיתים.
 הרב אהרן – למד בישיבת חברון והיה מניצולי פרעות תרפ"ט. התגורר בתל אביב ולאחר מכן בבני ברק (נפטר בשנת תשס"ה).
 רחל – נישאה לרב דוד חדש (נפטר ה'תשל"ז, 1977) מרבני ישיבת היישוב החדש, ואחיו של הרב מאיר חדש משגיח ישיבת חברון.
 שרה – נישאה לד"ר יצחק יוסף חזן (תרנ"ה – תשמ"ה), רופא ומוהל בתל אביב.
 רינה (תרס"ט – תשס"ח) – נישאה לאברהם לבוביץ.ראו: לאה זעירא (מאלי), 'ליקוטי זכרונות', בתוך: מינסק עיר ואם, כרך ב, תשמ"ה, עמ' 247.
אביו של המגיד, הרב מרדכי יוסף, שימש כראש ישיבה קטנה במינסק. אחיו הרב הלל שימש כמשגיח בישיבה זו, ונספה בשואה.מינסק עיר ואם, כרך א, עמ' 505.

 לקריאה נוספת 
 הרב יהושע זליג דיסקין, 'אחרון המגידים בקהלת מינסק', בתוך: בית יעקב 47 [ד,ט], ניסן תשכ"ג, עמ' 22-23
 'שקוביצקי, ר' בנימין ב"ר מרדכי הכהן', בתוך: יהדות ליטא, כרך ג, תל אביב תשכ"ז, עמ' 102
 זלמן שזר, 'המגיד ממינסק', בתוך: מינסק עיר ואם, כרך א, ירושלים תשל"ה, עמ' 501-503;נדפס לראשונה תחת שם העט "מאזין", עם פטירת המגיד, בעיתון דבר, כבשונו של הספד, 20 בדצמבר 1938, עמ' 3.  רחל חדש, 'בית אבי, המגיד ממינסק', שם, עמ' 504–515
 יעקב אבן חן, 'מזכרונות נעוריו של נשיא המדינה', בתוך: שנה בשנה תשל"ו, עמ' 350–353
 ג' אפרתי, "מגיד מישרים" – דמות מעולם שהיה ואיננו, מוסף שבת קודש של העיתון יתד נאמן, פרשת שמיני כ"ה בניסן תשמ"ז, עמ' 4–5
 הרב יחיאל מיכל שטרן, גדולי הדורות, כרך ג, ירושלים תשנ"ו, עמ' 1075–1076
 נתן אליהו רוט, בן פורת יוסף - תולדות הרב יוסף אריה פלדמן ומשפחתו, בני ברק תשנ"ו, עמ' שפב-שפה

 קישורים חיצוניים 

 ש. ד., המגיד ממינסק ז"ל: לפטירתו, הצופה, 14 בדצמבר 1938, עמ' 3
 הרב ש"י הלוי גליקסברג, המגידות בליטה: שלושים לפטירתו של המגיד ממינסק, הצופה, 9 בינואר 1939, עמ' 7

 הערות שוליים 

קטגוריה:מינסק: רבנים
קטגוריה:ילידי 1872
קטגוריה:נפטרים ב-1938