מאיר ספיר

מאיר ספיר (12 ביולי 1901 – 6 באוגוסט 1960) היה ממובילי ההתיישבות בקבוצת כנרת. שימש כמפקדה האחרון של תנועת הבריחה בתקופה של הקמת המדינה.
קבריהם של מאיר ורבקה ספיר, ביתם נעמי ובעלה מרדכי הורוביץ בבית הקברות של כנרת|שמאל|ממוזער|250px

 ביוגרפיה 
 ילדותו 
מאיר ספיר נולד בוילנה בשנת 1901 בשם מאיר ספירוב ליעקב ומינה ספירוב. למד בגמנסיה "קגן" שבעיר ובמקביל הצטרף לתנועות הציוניות צעירי ציון והחלוץ. עוד בהיותו בגולה הצטרף מאיר לקבוצת וילנה ויחד איתה יצא לחוות הכשרה בעיר הולדתו.

 קבוצת כנרת 
ב-10 באוגוסט 1920 עלה מאיר ארצה, במסגרת העלייה השלישית, יחד עם קבוצת ההכשרה שלו. תחילה התיישבה הקבוצה, כחלק מקבוצת הר כנרת, במעלה רכס פוריה (מצפון מערב למושבה כנרת). ב-31 בדצמבר עזבה הקבוצה את הר כנרת והחלה לנדוד ברחבי הארץ תוך חיפוש עבודה בתחומים שונים (סלילת כבישים, בנייה, חציבה, נגרות וכוו'). ב-1922 פנה בנציון ישראלי לחברי הקבוצה לבוא להתיישב בקבוצת כנרת. לאחר התלבטות קצרה ומתוך רצון לחזור לעבודה החקלאית, נענתה הקבוצה להזמנה וב-23 בספטמבר 1922 (ראש השנה תרפ"ג) הצטרפו מאיר וחבריו לקבוצת כנרת.

 המוסד לעלייה ב' 
ב-1948 מונה מאיר כמחליפו של שאול אביגור כראש המוסד לעלייה ב' באירופה וכאחראי לסיוע ליהודים להגיע ארצה במסגרת תנועת הבריחה. מאחר שבתקופה זו בוטלו המגבלות של הגעת ספינות ארצה, פעל מאיר בעיקר בארגון העולים והעברתם לערי נמל בים השחור ובים התיכון תוך התמקדות באותן מדינות שהטילו מגבלות על הגירת יהודים (ביחוד בגוש המזרחי). כמו כן הוטלה על מאיר המשימה לסייע לארגון הרכש של ההגנה בהשגת נשק ותחמושת ברחבי אירופה.

 תפקידים ציבוריים 
במהלך השנים מילא מאיר שורה של תפקידים ציבוריים:
 מזכיר "מועצת פועלי תל אביב" (בתקופת מלחמת העולם השנייה).
 יושב ראש ועדת התכנון החקלאי של עמק הירדן והגליל התחתון.
 המוסד לביקורת של תנועת מפא"י.

 משפחתו 
מאיר נישא לרבקה בת יונה וחנה שפרירי. לזוג נולדו 3 ילדים (נעמי, רות ויעקב). לאחר פטירת הוריה של רבקה, עברו לגור בביתם שנבנה בקבוצת כנרת. מאיר נפטר ב-1960 והובא למנוחות בבית הקברות כנרת.

הוריו של מאיר לא זכו לעלות לארץ ונפטרו בוילנה, אחותו הגדולה, ברטה, יחד עם בעלה יחיאל ושלוש בנותיהם, נספו בפונאר בסביבות 1941.

 הנצחתו 
ב-1964 נערכה בהיכל התרבות שבתל אביב עצרת מרכזית בנושא "ההעפלה והגבורה". במהלך הטקס העניק לוי אשכול לרבקה ספיר מדליון ההעפלה כהוקרה לפעילותו של בעלה מאיר.

ב-1965 הועלה הרעיון להקים במכללת אוהלו את מוזיאון "הבריחה" על שם מאיר ספיר, כדי שישמש לשמירת חומרים היסטוריים הקשורים לארגון. רק ב-1974 החל תהליך הקמת המוזיאון, והמקום נחנך ב-1976.

מאיר אהב לזמזם ניגונים חסידיים, ולפי דבריה של נכדתו, הללי שמר, זיכרון זה היה מקור ההשראה לשיריה של נעמי שמר שירו של אבא ו"חבלי משיח".

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:קבוצת כנרת: אישים
קטגוריה:הבריחה
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:וילנה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות כנרת
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:מזכירי מועצות פועלים
קטגוריה:משפחת הררי-ורבה-שמר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1960