פוקואוקה 17

פוקואוקה 17 היה מחנה שבויים של האימפריה היפנית במלחמת העולם השנייה, בסמוך למכרה הפחם "מִצוּאִי מִיאִיקֶה" בפוקואוקה. 

מחנה השבויים פתח את שעריו ב-7 באוגוסט 1943 ואוכלס בהדרגה בכ-1,857 שבויי מלחמה מערביים. הבריטים, ההולנדים והאוסטרלים היו ניצולי בניית מסילת הרכבת בין בורמה לבין תאילנד. הקבוצה האחרונה שהגיעה למקום הייתה כמה אוסטרלים שהגיעו ביוני 1945.

אתר המחנה שימש במקור כמגורי הפועלים שנבנו על ידי חברת הכרייה פחם מיצואי שהייתה בבעלותו של הברון מִצוּאִי. המחנה הורחב בהדרגה עם השנים והוקמו במקום בניינים נוספים.

 תיאור המחנה 
גודל המחנה היה כ-200 מטר על כ-1,000 מטר שהוקפו בגדר עץ בגובה כ-12 מטרים. במקום היו כ-33 צריפים בני קומה אחת, ובכל אחד מהם עשרה חדרים. הצריפים היו בנויים מעץ עם גגות מנייר זפת הדוקים וחלונות, קצינים אשר גרו במתחם התגוררו בשלושה או ארבעה חדרים, כאשר ארבעה עד שישה גברים מהקצינים התאכסנו בחדרים באותו גודל. בכל חדר הייתה נורה יחידה בעוצמה של 15 וואט. במקום לא היה חימום, מה שהיה לקושי משמעותי בחודשי החורף, שכן הגברים במחנה הורעבו. במחנה הוגשו בכל יום שתי ארוחות. במרבית הפעמים הארוחה כללה כוס של אורז ומרק צנונית. רק לעיתים רחוקות קיבלו השבויים חלבונים.    

מפקד המחנה היה אסאו פוקוהרה, שהוצא להורג לאחר תום המלחמה בגין ביצוע פשעי מלחמה. הרופא במחנה היה מנתח יפני לא מזוהה, שאילץ גברים להמשיך לעבוד גם כשהיו חולים אנושות.

המחנה שוחרר ב-2 בספטמבר 1945, אז היו רוב השבויים במצב בריאותי נואש. שבויים רבים סבלו ממחלת הבריברי ואיבדו בממוצע 27 קילוגרם ממשקלם. כעשרה ימים לאחר שחרור המחנה הניצולים פונו לנגסאקי, אשר הייתה הרוסה מהטלת פצצת האטום.

 ראו גם 
 אתר הטבח טינטה
 גטו שאנגחאי
 מסילת הרכבת תאילנד-בורמה

 קישורים חיצוניים 
  The Hewlett Report, דו"ח על המחנה וסיפורו. 
 Gibbs Report, דו"ח נוסף אודות המחנה

קטגוריה:פשעי מלחמה של יפן במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מחנות שבויים במלחמת העולם השנייה