סינרג'י כבלים

סינרג'י כבלים בע"מ (באנגלית: .Synergy Cables Ltd) היא חברה ישראלית העוסקת בייצור ושיווק כבלי חשמל. עד שנת 2012 היא הייתה חברה ציבורית ומניותיה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
 היסטוריה 
הקמת החברה
סינרג'י כבלים נוסדה באוקטובר 1935 במפרץ חיפה בשם "חברה ארצישראלית לחוטי חשמל" כמפעל לייצור כבלי חשמל. המפעל הוקם על ידי שני מהנדסים עולים חדשים מגרמניה, ברוידא ורוזנברג, שעבדו שנים רבות בבתי חרושת בתחום החשמל בגרמניה. לחברה גויס הון ראשוני בסך 25.000 לא"י ממספר משקיעים, ביניהם גם חברת החשמל הארצישראלית של פנחס רוטנברג. המפעל חכר מחברת "גב-ים" מגרש בשטח של 6 דונם עם הזכות לרכוש 6 דונם נוספים. במפעל הוקמו שלוש מחלקות שעסקו בכל שרשרת הייצור של כבלי חשמל. בזמן מלחמת העולם השנייה העסיק המפעל כ-200 פועלים, מאחר שהיה המפעל היחיד במזרח התיכון לכבלי חשמל, והייבוא מאירופה שובש. לאחר המלחמה העסיק המפעל רק 75 עובדים מאחר שהייבוא חודש.

לאחר הקמת המדינה שונה שם החברה ל"חברה לכבלים ולחוטי חשמל בישראל בע"מ" או בקיצור "כבלים", במפעל הועסקו כ-200 עובדים והוא היה הספק העיקרי של כבלי חשמל לחברת החשמל. בשנת 1963 ביצע הנפקה ראשונה לציבור של מניות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
גידול והתרחבות
במחצית הראשונה של שנות ה-60 פרץ במפעל סכסוך עבודה ממושך, לאחר שהוכנסו שיטות מודרניות למדידת תפוקה ועלות, רווחיות המפעל עלתה אך לא שכר הפועלים. במחצית השנייה של שנות ה-60, הרחיבה החברה את תחומי פעילותה והחלה לייצור גם חוטי זוג שזור למערכות טלפוניה, כבלי ריתוך, כבלים לתקשורת וכבלים לכלי רכב. ב-1966 רכשה גם שתי חברות: "איזלקו" שהיה לה מפעל בחיפה ו"החברה לפלסטיקה וכבלים" באשדוד. בנוסף החלה לייצא את תוצרתה. החברה באותן השנים הייתה בבעלות חברת "דיסקונט השקעות" ודן טולקובסקי שימש כיושב הראש שלה.

בשנת 1975, הקימה את מפעל "תרמופיל" במעלות-תרשיחא, שייצר כבלים ומוליכים חשמליים בעלי עמידות גבוהה בפני טמפרטורת גבוהות ותנאי סביבה קשים במיוחד (שחיקה, קרינה וכדומה), לתעשיות התעופה, האלקטרוניקה והכימיה. המפעל הוקם בשיתוף חברה מארצות הברית שסיפקה את הידע. ב-1977 יצאה החברה האמריקאית מההשקעה.

בשנת 1976 הקימה קבוצת תדיראן של קונצרן כור תעשיות מפעל בשם "דטיק" לכבלי תקשורת בבית שאן. בשנת 1981, רכשה תדיראן מחצית ממניות השליטה ב"חברה לכבלים וחוטי חשמל" ועד 1986 הגדילה את החזקתה ל-87% ממניות החברה (שאר המניות הוחזקו בידי הציבור ועדיין נסחרו בבורסה). "כבלים" הייתה כפופה לחטיבת הרכיבים של תדיראן. ב-1983, לאחר היערכות מחודשת, רוכזו ב"דטיק" בבית שאן פעילות ייצור כבלי התקשורת וכבלי הטלפון של קבוצת מפעלי "כבלים". במפעל בבית שאן הועסקו כ-140 עובדים, ובכל מפעלי הקבוצה יחד כ-650.
צמצומים ומכירה
לאחר המהפך בבחירות 1977, שר האוצר שמחה ארליך הנהיג את תוכנית ליברליזציה כלכלית, שזכתה לכינוי "המהפך הכלכלי", שפתח את המשק לייבוא והסיר את ההגנות על תוצרת הארץ. ייבוא של כבלי חשמל זולים מהגוש המזרחי החל לפגוע בפעילות החברה, בעיקר במפעל ההיסטורי ל"חוטי חשמל" במפרץ חיפה. בשנת 1986 נקלעה החברה לקשיים והוחל בתוכנית הבראה שכללה פיטורי עובדים. בשנים 1988 ו-1989 חזרה לרווחיות והוחלט למכור את החברה.

בשנת 1990 נמכרה החברה לקבוצת משקיעים בראשות יולי עופר, תמורת 26.5 מיליון דולר. בשנת 1997 החלו מגעים למיזוג החברה עם המתחרה העיקרית שלה בישראל "כבלי ציון". החברה הציבורית "כבלים", שמניותיה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב, הפכה בהדרגה לחברת החזקות. בשנת 1998 מכרה את הפעילות התעשייתית שלה, תמורת 42 מיליון דולר, לחברת "סופריור" מארצות הברית, שגם רכשה את "כבלי ציון". בתחילת שנת 1999 החלה החברה הממוזגת לפעול בשם "סופריור כבלים", והייתה חלק מקבוצת חברות בבעלות המשקיע היהודי-אמריקני סטיבן אלבאום.
כבלי ציון
חברת כבלי ציון נוסדה בשנת 1953 והייתה השנייה בגודלה בתחום הכבלים בישראל. החברה הוקמה כחברת בת של חברת מקלטי "רדיו בן גל" בראשון לציון. לאחר שמהנדס שעבד במפעל, שמעון אפטוביץ, הציע להקים פס ייצור לכבלי חשמל. המפעל החל לייצר בשנת 1954, זכה להצלחה רבה והגדיל במהירות את סל המוצרים שלו. המפעל ייצר כבלי חשמל במתח גבוה, כבלים למוצרי אלקטרוניקה, כבלי תקשורת וטלפון ומוצרים עבור משרד הביטחון.בשנת 1963 נחנך מפעל שני בשדרות, שקיבל את השם "כבלי ישראל", והוקם בהשקעה של כ2-2.5 מיליון ל"י. בשנת 1970 רכשה ההחברה הממשלתית "מכרות נחושת תמנע" את החברה, כדי שתשתמש בנחושת שחברה כורה בתמנע. אך בפועל רוב הנחושת בשימוש המפעל הייתה מיובאת. ביוני 1974 צורפה חברת "מכרות נחושת תמנע" לקונצרן כימיקלים לישראל, ו"כבלי ציון" הפכה לחברת בת של "כימיקלים לישראל". בנובמבר 1975 החליטה ועדת השרים לענייני כלכלה להקים מפעל חדש של "כבלי ציון" באילת. המפעל באילת נחנך ב-1977. המפעל באילת הפך למפעל המרכזי השל הקבוצה במקום המפעל בראשון לציון שהיה מוגבל בשטחו. בסוף שנות ה-70 ביקשה חברת "כימיקלים לישראל" למכור את "כבלי ציון", אך לבסוף הונפקו מניות החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, כאשר "כימיקלים לישראל" המשיכה להחזיק בשליטה. בשנת 1987 רכשה חברת כלל תעשיות שליש ממניות החברה וב-1990 שליש נוסף, כך שהשליטה בחברה עברה אליה.

בשנות ה-2000
בתחילת שנות ה-2000 היו לחברה 10 מפעלים וכ-900 עובדים בישראל. זאת כתוצאה מרכישה של שתי חברות נוספת "דאש תעשיות כבלים" ו"פיכה פלסט", שהייתה החברה השלישית בגודלה בישראל ונרכשה בדצמבר 1999. בעקבות רכישת הפעילויות הרבות עבר התאגיד תהליך של מיזוג פעילויות דומות לשתי חטיבות עסקיות: פעילות יצור כבלי חשמל רוכזה במפעל חדש בשדרות ואילו יצור כבלי התקשורת הועבר למפעל בבית שאן. במהלך הארגון מחדש נסגרו שמונה אתרי יצור ומרכזי הפצה. החברה סבלה גם מתחרות במכרזים של חברת החשמל מול ייבוא במחירי היצף מאסיה. כמחצית מתוך כ-900 העובדים של החברות שמוזגו פוטרו. השלב האחרון של הארגון מחדש הסתיים בסוף 2004 עם סגירת המפעל במעלות והעברת ציוד היצור למפעל בבית שאן.

בשנת 2003, רכשה מניות במפעל בקזחסטן.
בשנת 2007, גייסה כ-100 מיליון שקל בהנפקת איגרות חוב.

בשנת 2008, מכרה את המפעל כבלי התקשורת בבית שאן לחברת טלדור כבלים ומערכות. באותה שנה גם שינתה חברה את שמה מ"סופריור כבלים" ל"סינרג'י כבלים".

בשנת 2010, הגיעה החברה להסדר חוב עם מחזיקי איגרות החוב של החברה, לאחר שנקלע לקשיים עסקיים. כחלק מההסדר עברה ביצעה החברה תוכנית התייעלות שכללה, בין השאר, פיטורי עובדים, מכירת פעילויות שלא היו בליבת העסקים והתמקדות במוצרים של כבלי מתח גבוה, בינוני ועליון ומוצרים מיוחדים. כחלק מתהליך ההתייעלות, החליטה החברה גם להעביר את המטה שלה לשדרות כדי לחסוך בעלויות התפעול. לאחר תוכנית התייעלות ירד מספר העובדים של החברה לכ-220. בינואר 2015, אישר בית המשפט המחוזי בבאר-שבע הסדר חוב שני לחברה, שוב בעקבות קשיים בתשלום איגרות החוב שלה. במסגרת ההסדר, קרן ההשקעות הפרטיות פורטיסימו קפיטל קיבלה לידיה את השליטה בסינרג'י.

בעקבות הסדר החוב קרן פורטיסימו רכשה את מלוא הבעלות בחברה. סינרג'י נותרה יצרנית כבלי כוח להולכת חשמל היחידה בישראל, והיא מהווה ספק אסטרטגי לחברת החשמל. אך כ-80% מהכבלים שנמכרים בישראל מיובאים מטורקיה ונמכרים במחירים זולים יותר. הפסדי החברה הגיעו לעשרות מיליוני שקלים בשנה וביוני 2017 הודיעה על מהלך פיטורים נרחב של מרבית עובדי החברה, וכולל רוב חברי ההנהלה, שבסיומו נותרה עם כ-50 עובדים בלבד.

במאי 2021, קרן פורטיסימו העבירה את הבעלות בחברה לידי חברת "מגוון" של איש העסקים רונן אלעד, בתמורה להקצאה של 12.5% ממניותיה של מגוון. במרץ 2024, קרן ההשקעות הפרטיות מנור אוורגרין נכנסה כשותפה בחברת סינרג'י כבלים, תמורת הזרמת הון של כ-80 מיליון שקל.

 קישורים חיצוניים 

 סינרג'י כבלים בע"מ באתר "מאיה"
  - פרסומת משנת 1939
  - כתבה פרסומית משנת 1964
  - כתבה פרסומית משנת 1968





 הערות שוליים 

קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:תדיראן
קטגוריה:שדרות: חברות