דניאל צ'סטר פרנץ'

דניאל צ'סטר פרנץ' (באנגלית: Daniel Chester French; 20 באפריל 1850 - 7 באוקטובר 1931) היה אחד הפסלים האמריקאים הפוריים והמוערכים ביותר של המאה ה-19 ותחילת המאה העשרים, ידוע בעיקר בזכות עיצובו של הפסל המונומנטלי של אברהם לינקולן (1920) בשנת 1920. פסל זה מוצב כיום באנדרטת לינקולן שבוושינגטון הבירה.

 חיים וקריירה 
פרנץ' נולד באקסטר, ניו המפשייר, להנרי פלאג פרנץ' (1813–1885), שהיה עוזר מזכיר האוצר של ארצות הברית, ומחבר ספר שתיאר את שיטת הניקוז הצרפתית, ואשתו אן ריצ'רדסון שהייתה שופטת ראשית בניו-המפשייר. 

בשנת 1867 עבר דניאל עם משפחתו לקונקורד, מסצ'וסטס, שם היה שכן וחברו של ראלף וולדו אמרסון, ומשפחת אלקוט. החלטתו להמשיך לפסל הושפעה מאחותה של לואיזה מיי אלקוט, מיי אלקוט.
ממוזער|267x267 פיקסלים|דניאל פרנץ', אנדרטת הזיכרון, The Minute Man, 1874
השכלתו המוקדמת של דניאל כללה אימונים באנטומיה אצל ויליאם רימר ורישום עם ויליאם מוריס האנט. פרנץ' בילה שנה בלימודים במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, וגם כמה שנים בפירנצה, איטליה, שם למד בסטודיו של תומאס בול. פרנץ' זכה לראשונה לשבחים על פסלו המונומנטלי של דמות הלוחם - "איש הדקות", (The Minute Man) שהוזמן על ידי עירית קונקורד, מסצ'וסטס, שנחשף ב -19 באפריל 1875, במלאת מאה שנים לקרב על לקסינגטון וקונקורד.

עד מהרה הקים אולפן משלו, תחילה בוושינגטון הבירה, לאחר מכן עבר לבוסטון ואז לעיר ניו יורק. המוניטין של פרנץ' גדל עם יצירת פסל הרפובליקה שלו לתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893, בשיקגו.

יצירות בלתי נשכחות נוספות של פרנץ' כוללות: אנדרטת החטיבה הראשונה ומזרקת הזיכרון באט-מילט בוושינגטון. ג'ון הרווארד, קיימברידג', מסצ'וסטס. דלתות ארד לספרייה הציבורית של בוסטון. ופסלי "ארבע היבשות". בנוסף לאנדרטת לינקולן המפורסמת, פרנץ' שיתף פעולה עם האדריכל הנרי בייקון באנדרטאות רבות ובמזרקת כיכר דופונט בוושינגטון הבירה.

 תוארים ופרסים 
בשנת 1893, פרנץ' היה חבר מייסד של האגודה הלאומית לפיסול, והוא מונה לעמית של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים בשנת 1913. [4] פרנץ' הפך גם לחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב (1901), באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמכתבים (שהעניקה לו את מדליית הזהב לפיסול בשנת 1917), בליגה האדריכלית ובאקדמיה די סן לוקה, רומא.
ממוזער|244x244 פיקסלים|דניאל צ'סטר פרנץ', פסל לינקולן, וושינגטון
הוא היה נאמן של המוזיאון המטרופוליטן לאמנות בעיר ניו יורק, ומייסד משותף של האקדמיה האמריקאית ברומא. הוא היה עמית של הלגיון הצרפתי והוענק לו אות הוקרה בתערוכת פריז בשנת 1900. הוא גם קיבל תוארי כבוד מאוניברסיטאות: דארטמות', ייל, הרווארד וקולומביה. הוא היה חבר מייסד של הוועדה האמריקאית לאמנויות יפות, כיהן כיושב ראש בשנים 1910 - 1915, כולל 1912 - 1915. 

 המשך קריירה 
בשנת 1917 עיצב פרנץ' ועמיתו, אוגוסטוס לוקמן, את מדליית הזהב של פרס פוליצר. פרנץ' עיצב את הצד של הפרס עם בנג'מין פרנקלין עליו, ואילו לוקמן יצר את העיצוב האיקוני של סמל הפרס והניסוח שעליו. בשיתוף עם אדוארד קלארק פוטר הוא עיצב את פסל ג'ורג' וושינגטון, שהוזמן על ידי קבוצה שכינתה את עצמה "איגוד הנשים האמריקאיות להקמת פסל וושינגטון בפריז", שנחשף בכיכר אינה בפריז, צרפת, בשנת 1900.

פסל נוסף בפארק מונט, בפילדלפיה, שהוזמן על ידי האגודה לאמנות ציבורית ופסל הסוסים של ג'וזף הוקר בבוסטון.

פרנץ' היה אחד מהפסלים הרבים שהשתמשו לעיתים קרובות בשחקנית אודרי מונסון כמודל. יחד עם וולטר לייטון קלארק ואחרים, הוא גם היה ממקימי פסטיבל תיאטרון ברקשייר.

פרנץ' נפטר בסטוקברידג', מסצ'וסטס, בשנת 1931, בגיל 81, ונקבר בבית הקברות סליפי הולו, קונקורד, מסצ'וסטס.

קישורים חיצוניים




 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו המפשייר
קטגוריה:פסלים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1850
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1931