מרי שייל

ליידי מרי שייל (באנגלית: Lady Mary Sheil; 1825–1869) הייתה אישה בריטית, שערכה מסע לפרס במשך כארבע שנים, וכתבה על הנעשה בפרס בתקופת הבאב.

מרי שייל הייתה מהנשים האירופאיות הראשונות שסיקרו את הנעשה בפרס באותן השנים ומהנשים הראשונות שפרסמו ספר נסיעות.

 ביוגרפיה 
מרי ליאונורה וולף נולדה למשפחה קתולית משגשגת באירלנד, בת למשפטן סטיבן וולף  שכיהן כתובע הכללי של אירלנד. בשנת 1849 נישאה לקולונל (לימים סר ומייג'ור-גנרל) ג'סטין שייל , יליד אירלנד, שהיה מבוגר מרעייתו ב-22 שנים. היא נסעה עמו לפרס שם מילא משימות שונות בשירות החוץ הבריטי. עוד ב-1833 נשלח עם קציני צבא נוספים לאמן את הצבא הפרסי. מ-1836 שימש כמזכיר המשלחת הבריטית בפרס, ומ-1844 ועד לפרישתו ב-1854 כיהן בתפקיד השגריר בפועל. 
בשנות שהותה בטהראן הייתה שייל מוגבלת למסגרות החיים הדיפלומטיים, אך למדה פרסית כדי לתקשר ישירות עם בני המקום ולהעמיק להבין את המנהגים והמסורת המקומית. בשנת 1856, אחרי שובה לאנגלית, פרסמה שייל את ספרה "Glimpses of Life and Maners", שהיה ספר הנסיעות הראשון שנכתב על ידי אישה.

מרי לא הייתה מטיילת טיפוסית אך נסיבות חייה אילצו אותה לנסוע. בהמשך מסעה היא קודמה לתפקידים דיפלומטיים גבוהים.

מרי שייל היא סופרת הנסיעות האירופית הראשונה שנסעה וחיה בפרס. היא חלק מקבוצה של מטיילות לפרס, ויומן הנסיעות שלה הוא בעל חשיבות היסטורית רבה.

במסעותיה בפרס לא נרתעה מסיכונים. המקומות שבהם ביקרה היו כאלה שמעט מאוד גברים העזו להיכנס אליהם, אלא בליווי חיילים חמושים. 

לג'סטין ולמרי שייל נולדו עשרה ילדים, שלושה מתוכם נולדו במהלך שהותם בפרס. אחד מילדיהם הוא הפוליטיקאי אדוארד שייל .

בספר "Travellers to the Middle East from Burckhardt to Thesiger: An Anthology" יוחד פרק לתיאור מסעותיה כאישה לפרס.

מרי קבורה בבית קברות בדבלין, רחוק מבעלה שמת בלונדון שנתיים אחרי לכתה.

Glimpses of Life and Maners
ספרה של ליידי שייל נסמך לרוב על מידע שנאסף באמצעות בעלה, דרך שליחים בריטים בטהראן, ומראיונותיה עם הנשים בהן פגשה בחצר השאה.
הספר שכתבה הוא יומן שקיימה במהלך שהותה בפרס בין השנים 1849–1852. הספר נודע בתרומתו להבנת החברה הפרסית באותן שנים סוערות. ליידי שייל שהתה בטהראן בתקופות יוצאות דופן, ותיעודי הנסיעות שלה מכילים כמה מהאזכורים המפורסמים המוקדמים ביותר לאירועים סביב הולדתה של אמונת הבאב, בהם תיאור על מות הקדושים שלו.

שייל גם מתארת בצורה נוקבת ואוהדת את הטרגדיה סביב מותה של טהארהאשר נרצחה בשל אמונתה הדתית. סופר על טאהרה כי בעת הכינוס הבאבי בבדשת הסירה את הרעלה בפני קהל גברים, ובכך למעשה ביטאה את היפרדות הדת הבאבית מהאסלאם.מעשה זה עורר מחלוקת רבה אפילו בתוך הקהילה הבאבית והבאב כינה אותה "טהורה" כדי להראות את תמיכתו בה. עד מהרה נעצרה והוכנסה למעצר בית בטהראן. באמצע 1852 היא הוצאה להורג בסתר בגלל אמונתה. היא נחשבת על ידי הבהאאים והבאאים האזלים לדוגמה לאומץ במאבק למען זכויות נשים.

מרי שייל מציינת כי היכולת לראות את האירועים וההתנהלות בחצר השאה  עזרה לה להבין את מצבן של הנשים באזור. בנוסף היא נעזרה בבעלה על מנת להצליח לסקור נושאים רבים שלא היו נגישים לחקירה נשית באותן השנים בפרס.
בספרה, מתארת ליידי שייל את הבאביזם, ומתארת את אי השקט החברתי והדתי החריף בפרס במסגרת מחאות שערכו קבוצות שונות.
אחד מהאירועים הבולטים בספר הוא ניסיון ההתנקשות הכושל בחיי נאסר א-דין שאה קאג'אר בידי כמה מאמינים באבים ב-1852, מעשה שהחריף את האיבה בין השלטון ובין הדת הבאבית. הספר כולל נספח של הערות מאת בעלה של ליידי שיל, סר ג'סטין שיל.

 ראו גם 
 הדת הבהאאית
 באביזם
 שאה
 נאסר א-דין שאה קאג'אר

 לקריאה נוספת 
 Hussein M. and Mollanazar Zeinab A. (2017), The Scientific Research Journal of Translation Studies
 Farid, P. (2018), The First Female, European Travel Writer to Persia: Lady Mary Leonora Sheil (1825-1869)
קישורים חיצוניים 
 Lady Sheil, Glimpses of Life and Maners, London: J. Murray, 1856
 Geoffrey Nash (ed.), "Lady Mary Lenora Sheil (d. 1869)", in Travellers to the Middle East from Burckhardt to Thesiger: An Anthology, Anthem Press, 2009, pp. 114–118
 הערות שוליים 

2020 07
קטגוריה:סופרות מסע בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1825
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1825
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1869
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1869