יחסי טאיוואן–יפן

בין הרפובליקה הסינית טאיוואן לבין יפן לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים. עם זאת, ישנם קשרים כלכליים ותרבותיים חזקים מאוד ביניהן.

 היסטוריה 
 היסטוריה מוקדמת (1600–1950) 
במהלך העשור הראשון של המאה ה-17 התקיים סחר אינטנסיבי בין יפן לבין האי טאיוואן. ההולנדים יישבו את טאיוואן בשנת 1624 והשתמשו באי כבסיס לסחר עם יפן.

במהלך תקופת שלטונה של ממלכת טונגנינג על האי טאיוואן, נהגה יפן לייבא עור צבי, סוכר, משי, מתכות יקרות, שריונות ובגדי כותנה מהממלכה. כסף יפני היה תקף לתשלום בטאיוואן במהלך אותה התקופה וסוחרים יפנים הורשו לחיות בעיר ג'ילונג. לאחר שהחלה תקופת הסגר ביפן - סאקוקו, הפך הסחר עם טאיוואן לפחות משמעותי.

בשנת 1874 פלשו חיילים יפנים לדרום טאיוואן על מנת לתקוף שבטים ילידים, כנקמה על רצח 54 מלחים יפנים בשנת 1871.

ניצחון יפן על שושלת צ'ינג במלחמת סין-יפן הראשונה העביר את טאיוואן לשליטה יפנית מלאה. טאיוואן נשלטה על ידי האימפריה היפנית עד שנת 1945 והפסדה של יפן במלחמת העולם השנייה, אז הועברה לידי סין הלאומית, שהייתה על סף הפסד במלחמת האזרחים הסינית ובסופו של דבר השתמשה באי כמושב לממשלה הגולה שלה.

 הכרה 
לאחר כניעת האימפריה היפנית במלחמת העולם השנייה, נכבשה יפן על ידי ארצות הברית ותפקדה בפועל כמדינת בובות אמריקאית. הממשל היפני ביקש לקיים יחסים עם הרפובליקה העממית של סין, אך האמריקאים טרפדו את המגעים, ואיימו על יפן כי הריבונות שלה לא תוחזר. היפנים נכנעו ללחצים וכוננו יחסים עם הרפובליקה הסינית בטאיוואן. כשהרפובליקה העממית של סין החילה את מדיניות "סין האחת", הייתה יפן בעלת ברית משמעותית עבור טאיוואן, אך כוחות פוליטיים עולמיים לחצו עליה לשנות את עמדתה. כאשר הניסיון להחזיר את הרפובליקה הסינית לסין היבשתית כשל, והרעיון החל לדעוך, הממשלה בטאיפיי גורשה מהאו"ם והוחלפה ברפובליקה העממית של סין. בעלות בריתה של טאיוואן, כמו ארצות הברית, הפכו את עמדתן ועברו לתמוך ברפובליקה העממית של סין. לאחר ביקור ניקסון בסין וההכרה האמריקנית בה, החליטה המפלגה הליברלית-דמוקרטית היפנית לכונן יחסים דיפלומטיים רשמיים עם הרפובליקה העממית של סין. כבר לפני כן התקיימו עמה יחסי סחר איתנים ללא הכרה רשמית.ממוזער|250px|נציג בית הנבחרים היפני עם נשיאת טאיוואן צאי אינג-ון, 2016|שמאלכתנאי מוקדם לבניית קשרים עם ברית המועצות, ביטלה יפן את הסכם טאיפיי ביחס למשטר הרפובליקה הסינית השולט בטאיוואן. על פי מזכר ההבנות המשותף של יפן וסין משנת 1972, ממשלת יפן מכבדת ומבינה במלואה את עמדת ממשלת הרפובליקה העממית של סין, שטוענת כי טאיוואן היא חלק בלתי נפרד מהרפובליקה העממית של סין. מזכר ההבנות בין שתי המדינות הורחב בשנת 1978, והן הסכימו להמשיך לקיים את הכתוב בו גם ב-2006 בביקורו של שינזו אבה בבייג'ינג.בשנת 1998 חתמו יפן והרפובליקה העממית של סין על הכרזה משותפת של שתיהן, בנוגע לבניית ידידות, שיתוף פעולה ושלום בין שני המשטרים. ההכרזה התייחסה גם למדיניות "סין האחת" ונכתב בה כי יפן ממשיכה לשמור על עמדתה בנושא טאיוואן, ככתוב במזכר ההבנות המשותף של הרפובליקה העממית של סין ויפן, והיא מדגישה כי יש רק סין אחת. יפן הרחיבה והכריזה כי תמשיך בסחר ובידידות עם טאיוואן, אולם במגזר הפרטי ובצורה לא רשמית. 

יפן מעניקה פטור מאשרת כניסה למדינה למחזיקי דרכון טאיוואני למשך תשעים ימים. הפטור נכנס לתוקף ב-20 בספטמבר 2005 והוא צעד למשיכת תיירים נוספים ליפן. סגן שר הפנים והתקשורת היפני ביקר בטאיוואן ב-25 במרץ 2017 והיה הפקיד הממשלתי במעמד הגבוה ביותר שמבקר במדינה מאז שנת 1972 והחתימה על מזכר ההבנות.

בשנת 2020 קיבלה יפן תרומות רבות של ציוד רפואי להתמודדות עם מגפת הקורונה כחלק מהמדיניות הטאיוואנית של סיוע רפואי בתנאי משבר. יותר מ-2 מיליון מסיכות פנים נמסרו ליפן באמצע חודש אפריל.

 חינוך 
250px|שמאל|בית הספר היפני בטאיפיי|ממוזער
בתי ספר סיניים שמעבר לים ממומנים ומנוהלים ביפן, כמו גם במדינות רבות אחרות, על ידי מועצת הקהילה הטאיוואנית שמעבר לים, מטעם ממשלת הרפובליקה הסינית בטאיוואן. בתי הספר הללו הוכרו על ידי יפן בשנת 2003 ולפני כן בוגריהם לא היו כשירים לכניסה למבחני הקבלה לאוניברסיטאות שביפן. ישנם שלושה בתי ספר סיניים הנתמכים על ידי הרפובליקה הסינית ביפן: בטוקיו, באוסקה וביוקוהמה. יפן מצידה, מפעילה ברפובליקה הסינית גם היא שלושה בתי ספר המנוהלים על ידי ההתאחדות היפנית בטאיוואן בטאיפיי, בטאיג'ונג ובגאושיונג.

 תרבות 
ב-21 באפריל 2010 הקימה טאיוואן את המרכז התרבותי של טאיפיי בטוקיו, יפן שינתה את שמו למרכז התרבותי הטאיוואני. ב-27 בנובמבר 2017 הקימה יפן את המרכז התרבותי היפני בטאיפיי.

 נציגויות דיפלומטיות 
 טאיוואן מיוצגת ביפן באמצעות משרד ייצוגי בטוקיו הבירה ובאמצעות משרדי סחר בערים פוקואוקה, נהה, אוסקה, סאפורו, ויוקוהמה.
 יפן מיוצגת בטאיוואן באמצעות שני משרדים ייצוגיים שהיא מחזיקה בגאושיונג, ובטאיפיי, בירת המדינה.

 לקריאה נוספת 
 Cohen, J 1973 The Dynamics of China's Foreign Relations, p. 50-56, Harvard University Press, Cambridge
 Dreyer, June Teufel. "The Japan-Taiwan Relationship: An Unstable Stability." Asia Policy 26.1 (2019): 161-166. online
 Iriye, A. and Cohen, W 1989 The United States and Japan in the Postwar World, p. 21-34, The University Press of Kentucky
 Hu, S. ‘Japan and the Cross-Taiwan Strait Conflict,’ Journal of Chinese Political Science, Vol. 11, No. 2 (Fall 2006): pp. 83–103.
 Schonberger, H 1989 Aftermath of War - Americans and the Remaking of Japan, 1945–1952, p. 275-285, The Kent State University Press,
Wilkins, Thomas, "Taiwan-Japan Relations in an Era of Uncertainty" Asia Policy, Vol. 13, (January 2012), pp. 113–132.

 קישורים חיצוניים 

 Mofa.go.jp
 Cn.emb-japan.go.jp
 Ioc.u-tokyo.ac.jp
 Irchina.org

 הערות שוליים 

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ