מסכת אצילות

מסכתא אצילות, מדרש אצילות או מסכת אצילות הוא חיבור קבלי אנונימי קדום, אשר מיוחס במסורת העממית למחבר מתקופת דוד המלך ועוסק בנושאים קבליים יסודיים כמו עשר הספירות, מעשה בראשית ושמות המלאכים.

 הספר 
הספר נדפס לראשונה בוילנה תקס"ב על ידי רבי אברהם בן הגר"א. רבי יצחק אייזיק חבר כתב פירוש על החיבור בשם "גנזי מרומים".

אהרן ילינק תיארך את החיבור ל וטען שמחברו הוא רבי יעקב הנזיר. לפי הערכתו של גרשם שלום, הספר נכתב בסביבות המאה ה-14.

יהודה ליבס שיער כי הספר נכתב על ידי הגר"א זאת בשל העובדה שהספר נדפס על ידי בנו, התפרש על ידי רב מבית מדרשו ויש הקבלות בין הספר לשאר כתביו. מכיוון שהניסוח ברור יותר משאר כתבי הגר"א הוא משער שהספר נכתב בצעירותו.

יוסף רוזנבוים, טען שקיים קשר הדוק בין ספר אור זרוע של רבי משה די ליאון לחיבור זה.

שם הספר נגזר מהפסוק , וקרוי על שם עולם האצילות - שעל פי הספר, הוא דרגה אחת מתחת לקב"ה, המכונה בספר "אין סוף", ומתווך בין הבורא לבין העולם הנברא. תפיסה זו דומה לתפיסת הזוהר, שגם הוא מעמיד בראש העולמות הרוחניים את עולם האצילות ומעליו אין סוף.

קישורים חיצוניים

 מסכתא אצילות, באתר היברובוקס

הערות שוליים

אצילות
אצילות