המחאה נגד ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו

המחאה נגד בנימין נתניהו, המוכרת גם כמחאת בלפור וכמחאת הדגלים השחורים, הייתה סדרה של מחאות ציבוריות מתמשכות, שהתעוררו במספר רב של מוקדים בישראל בעקבות הגשת כתב האישום נגד ראש הממשלה בנימין נתניהו.

המחאות התרחשו החל ממאי 2020, שאז הוגש כתב האישום - ועד מאי 2021, מעט לפני השבעת ממשלת ישראל השלושים ושש, והן התמקדו בדרישה להתפטרותו של נתניהו מתפקידו. המפגינים מחו נגד המשך כהונתו של נתניהו בעת שמשפט פלילי מתנהל נגדו, בין היתר בשל הטענה כי הוא מעדיף את טובתו האישית והמשפטית על פני טובתה של המדינה, ודרשו לחקור את פרשת הצוללות. בהמשך ההפגנות התנהלו גם כנגד הפעלת סגרים והגבלת חופש התנועה כחלק מהמאבק נגד התפשטות נגיף הקורונה.

אחד ממוקדי ההפגנות המזוהים ביותר עם המחאות היה המתחם הסמוך למעון ראש הממשלה, ברחוב בלפור בירושלים, שאף העניק למחאה את הכינוי "מחאת בלפור".

 רקע 
הפגנה גדולה בכיכר פריז במוצאי שבת לפני הבחירות לכנסת ה-24. צילום: בן כהן|ממוזער|300px
בקיץ 2016, לאחר שפורסם כי נתניהו נחקר במשטרה בחשדות לעבירות מתחום טוהר המידות, החלה מחאה של קבוצה קטנה של אזרחים נגד המשך שלטונו של בנימין נתניהו. המחאה זכתה בהמשך לכינוי "מחאת היחידים". דוד פלדשטיין טען כי הוא היה המוחה הראשון. זמן קצר לאחר מכן, הצטרפו למחאתו אחרים ובהם תת-אלוף במילואים אמיר השכל. הם עמדו יחידים או בקבוצות קטנות בצמתים ברחבי ישראל ונשאו שלטים שהמסר שלהם היה: "אוהבים את ישראל נפרדים מנתניהו". במקביל, פתחו חושף השחיתות רפי רותם ואייבי בנימין בהפגנה מול ביתו של אביחי מנדלבליט, שמונה באותה עתה ליועץ המשפטי לממשלה. השניים התנגדו למינויו של מנדלבליט לתפקיד, מאחר שהיה לפני כן מזכיר הממשלה של נתניהו, וטענו שמי שנושא בתפקיד היועץ חייב להיות חף מהיכרות קרובה עם ראש הממשלה. המוחים הפגינו מדי שבוע מול ביתו של מנדלבליט בפתח תקווה.

בנובמבר 2016 הצטרף למחאתם מני נפתלי, לשעבר אב הבית במעון ראש הממשלה, שהביא לחשיפת פרשת המעונות שבה הורשעה שרה נתניהו, ופרשת המתנות שבעקבותיה הוגש נגד נתניהו כתב אישום בתיק 1000. מקיץ 2018 החליפה את מני נפתלי עורכת הדין סיגלית קסלר, שערכה תחקיר על פרשת הצוללות והציפה אותה. המחאות מול ביתו של היועץ המשפטי לממשלה התקיימו בכל מוצאי שבת, ואנשים נוספים הצטרפו אליהן. עם ריבוי המפגינים הועתקה ההפגנה בהוראת המשטרה לכיכר גורן, כ-500 מטר מביתו של מנדלבליט. בפעילות מחאה בשנת 2017 כנגד היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלדבליט הדמות הבולטת היה ישי הדס. המחאה התמקדה בדרישה להעמיד לדין את ראש הממשלה בנימין נתניהו, והתקיימה סמוך לביתו של מנדלבליט במשך חודשים רבים. . המפגינים טענו שמנדלבליט פועל תחת לחצים פוליטיים ולא ממלא את תפקידו באופן עצמאי. המחאה עוררה דיון ציבורי רחב על גבולות חופש הביטוי והזכות להפגין מול בתים פרטיים של אנשי ציבור. מנדלבליט עצמו התלונן על פגיעה בפרטיותו, המשטרה הרחיקה את המפגינים ואף עצרה את ישי הדס. לראשונה בהפגנות המחאה.
230px|ממוזער|הפסל "גיבור ישראל" של האמן איתי זלאיט הוא מחווה למפגינים במחאה נגד נתניהו. הפסל הוצב על ידו בכיכר פריז בירושלים והוסר על ידי העירייה מספר שעות לאחר מכן.
בדצמבר 2017 יזמו המוחים הפגנה בתל אביב ומצעד בשדרות רוטשילד, נגד חוק ההמלצות ו"החוק הצרפתי" שנועדו לסכל אפשרות של הגשת כתבי אישום נגד נתניהו. ההפגנה נקראה "מצעד הבושה" ולקחו בה חלק עשרות אלפי אנשים ובהם אביה אלף, חנה קים, עוזי ארד וירון זליכה. באמצע 2017 התפצלה הקבוצה הגרעינית של המחאה, חלק ובהם מני נפתלי המשיכו להפגין בכיכר גורן בפתח תקווה, ואילו אחרים בהובלת ישי הדס, אלדד יניב, חיים שדמי, ועורך הדין גונן בן יצחק הפגינו בכיכר הבימה תחת המותג Crime Minister   שם שיזם ישי הדס.

ההפגנות המשיכו מדי שבוע במוצאי שבת בכיכר גורן, בכיכר הבימה, וב-20 אתרים נוספים. בהם נהריה, עכו, חיפה, עפולה, רחובות, נס ציונה, כיכר פריז בירושלים, צמח, כפר סבא ורעננה. לאחר הריגתו של סלומון טקה התעורר גל מחאה סוער נגד האלימות המשטרתית, וההפגנות נפגשו מול ביתו של היועץ המשפטי לממשלה, בכיכר גורן, וסמוך לבתיהם של שר המשפטים, השר לביטחון פנים וראשת המחלקה לחקירת שוטרים. המחאה בכיכר גורן הסתיימה בסוף 2019 עם הגשת כתבי האישום בתיקים 1000, 2000 ו-4000.

מחאת הדגלים השחורים
במרץ 2020, לאחר הבחירות לכנסת ה-23 החלה "מחאת הדגלים השחורים" על רקע הטלת הרכבת הממשלה על יו"ר כחול לבן בני גנץ, על ידי נשיא המדינה ראובן ריבלין. יושב ראש הכנסת היוצאת יולי אדלשטיין סירב לפנות את מקומו ליו"ר חדש, במטרה למנוע הקמת ועדה לדיון בהסרת החסינות של נתניהו. שקמה שוורצמן ברסלר ואחיה אייל וירדן שוורצמן יזמו שיירות מחאה לכנסת וכן הפגנות סמוך לבתי חברי הכנסת ממפלגת חוסן לישראל. ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק נרתם וקרא ברשתות החברתיות להניף דגלים שחורים מהמרפסות והחלונות. מחאה זו התרחבה והובילה החל מיולי 2020 למחאת הגשרים והצמתים ברחבי הארץ (ראו פירוט בהמשך הערך).

תנועת "הדגלים השחורים" ותנועות נוספות, הודיעו על פירוקה של המחאה לאחר השבעת ממשלת ישראל השלושים ושש ב-24 ביוני 2021.

 ממאהל בלפור עד הביביסטיליה 
ממוזער|230px|מפגינה במתחם השינה במאהל בלפור ליד הגדר של מתחם טרה סנטה, בקרבת מעון ראש הממשלה. נובמבר 2020
בדצמבר 2019 החלה אורי נחמן, חברת מרכז ליכוד, מחאה ברחוב בלפור, ליד מעון ראש הממשלה בירושלים (בית אגיון), שם סברה שהשפעת ההפגנות תגבר. ב-11 ביוני חבר אליה אמיר השכל, ופרסם ברשתות החברתיות על פתיחת שביתת שבת בבלפור. עם השכל הגיעו אנשי "מחאת היחידים" והמאהל התמלא. במתחם שהו בין 10–50 איש, חלקם נשארו לישון בשקי שינה על המדרכה ולעיתים אצל שכנים בסביבה שפתחו לפני המוחים את בתיהם. במהלך מחאה זו, הגיעו אזרחים אל המתחם כדי להביע תמיכה במוחים. במהלך המחאה, התקיימו קבלות שבת שמשכו אליהן קהל. בנוסף התקיימו פעילויות כגון הרצאות, קונצרטים, הופעות, מדיטציה ושירה בציבור.

רוב שוכני המאהל התפזרו לאחר תשעה חודשים, משהוגשמה מטרת המחאה, ערב הבחירות לכנסת העשרים וארבע. כמה עשרות פעילים איישו את נקודת המאהל במהלך היום עד להשבעת הממשלה ביוני 2021.

מעצרם של המפגינים
ב-26 ביוני פיזרה המשטרה את ההפגנה השבועית במתכונת "קבלת שבת" ועצרה את השכל שנשא דברים לפני כמה עשרות אנשים בטענה שהוא חסם את הכביש כשעתיים. המפגינים מנגד טענו כי המעצר בוצע ללא סיבה. יחד עם השכל נעצרו שבעה פעילים בהם סדי בן שטרית וגיל המרשלג. לשלושה הוצע להשתחרר בתמורה להתחייבות לא להגיע לבלפור, אך הם סירבו והועברו לבית המעצר הדרים. מעצרו של השכל עורר הדים ברשתות החברתיות, ולראשונה דיווחה התקשורת הממוסדת על מחאת היחידים. למחרת המעצר צעדו מאות אל מגרש הרוסים וצבאו על בית משפט השלום, שם היו העצורים. למקום הגיעו גם אישי ציבור מהאופוזיציה ובהם בוגי יעלון, וחברי כנסת נוספים. ביום ראשון לפנות בוקר שוחררו העצורים ללא תנאים. בעקבות האירוע עברו כל קבוצות המחאה המפוזרות בארץ לבלפור.

באותו יום עצרה המשטרה מפגינים נוספים וביניהם לוטם פנסקי על שהשליך מטבעות של עשר אגורות לכיוון הכניסה למעון ראש הממשלה. האקט נועד לדברי פנסקי ללגלג על נתניהו, כאילו הוא ומשפחתו נזקק לסיוע כלכלי. משטרת מחוז ירושלים ביקשה מהפרקליטות להגיש נגדו כתב אישום. חצי שנה לאחר מכן, בדצמבר 2020, הודיעה פרקליטות המדינה שבכוונתה להגיש כתב אישום נגד פנסקי בגין השלכת המטבעות.

 הביביסטיליה 
ממוזער|300px|מפגינים בכיכר פריז הסמוכה למתחם בלפור, 1 באוגוסט 2020
משבר הקורונה ואופן ניהולו הגבירו את התסיסה בציבור. להפגנה שנערכה ב-14 ביולי, יום שלישי, מול מעון ראש הממשלה ובכיכר צרפת הסמוכה ("כיכר פריז") הגיעו אנשים רבים, ולראשונה היו ביניהם גם צעירים רבים. ההפגנה כונתה בפי תומכיה "הביביסטיליה" בגלל התאריך ההיסטורי, יום הבסטיליה הצרפתי. הגיעו קבוצת "הבעלבתים" עם בנדנות ורודות ורקדניות מקבוצת "אירובי מהפכה". ההפגנה סימנה שינוי מגמה, ממחאה שקטה כמעט ללא אזכור בתקשורת הממוסדת, היא הפכה להפגנת המונים רועשת, עם סגנונות מחאה אינדיבידואליסטיים, תחפושות ומיצגים.
בהפגנה לקחו חלק עשרות אלפי איש, והיא הייתה לאחת ההפגנות הגדולות מאז תחילת המחאה.

המשטרה נערכה להפגנה עם כוח גדול של שוטרי יס"מ, משמר הגבול, שוטרים סמויים. במהלך ההפגנה, הותקפו עיתונאים על ידי המפגינים, והתקימו עימותים אלימים בין המפגינים לשוטרים. מארגני המחאה גינו אירועים אלה וטענו כי במקום "היו שתולים מטעם שעשו פרובוקציות" כדי לחבל במחאה. מאוחר יותר יצאו מפגינים במצעד ברחובות ירושלים. במהלך הצעדה נעצרו עשרות מפגינים והיא פוזרה על ידי המשטרה בעזרת פרשים ומכת"זיות.

 המשך המחאה 
ממוזער|300px|"מחאת הגשרים". בכ-300 גשרים וצמתים מפגינים מניפים דגלי ישראל ודגלים שחורים. מחלף אליקים
המחאה המשיכה להתנהל ללא מנהיגים, אך היו בה מספר קבוצות מרכזיות ופעילים מרכזיים ששיתפו ביניהם פעולה: אמיר השכל ממחאת היחידים ששינתה את שמה ל"אין מצב"; ישי הדס מקבוצת Crime Minister; אורי נחמן שפתחה את "המצור על בלפור" עוד לפני גל המחאות; שקמה שוורצמן מקבוצת "הדגלים השחורים" שארגנו בין היתר את מחאת הגשרים; עורך דין גונן בן יצחק שמעניק ייעוץ משפטי, רועי פלג ממובילי מחאת הצוללות וכלי השיט; יניב סגל וכלנית שרון שיזמו את הקבוצות ה"בעלבתים" והחזית הוורודה - קבוצה של שחקנים ואמנים צעירים שסמלם הוא הצבע הוורוד, נקראים גם "הבנדנות הוורודות", והם קיימו מיצגים אמנותיים וחילקו פרחים ודגלים ורודים; תנועת "הדמוקרטים" בראשותה של לימור מויאל נתנה למחאה רוח גבית בתחום הרשתות החברתיות, קבוצת 555 פטריוטים של לוחמי צוות אוויר במילואים ובדימוס, והעיתונאית העצמאית אור-לי ברלב שסיקרה את המחאה והעבירה שידורים חיים ברשתות החברתיות. השר לביטחון פנים אמיר אוחנה פנה אל אור-לי ברלב בהזמנה לפגישה עם נציגי המחאה, אך היא דחתה את ההזמנה בנימוק ש"זוהי מחאה עממית ואין לה נציגים שידברו בשם העם". בתחילה אפיינו את המחאות דגלים שחורים שהונפו יחד עם דגלי ישראל, בהמשך התווסף הצבע הוורוד שהכניסה למחאה קבוצת הבעלבתים וקבוצות "קומי ישראל" ו"החזית הוורודה" שאימצו את הצבע הוורוד בכרזות שלהם.

ביום חמישי שלאחר ה"ביביסטיליה" התקיימה שוב הפגנה גדולה. המשטרה פיזרה את ההפגנה בכוח רב ועם שימוש נרחב במכתזיות. תמונת מפגין כורע כשידו מניפה את דגל ישראל והוא מנסה להתגונן מפני סילון המים התפרסמה בעולם והפכה לאייקון של ההפגנה.

ההפגנות המשיכו בימי שלישי, חמישי, והפגנה גדולה בשבת שאליה הגיעו יותר ויותר אנשים. נערכו הפגנות גם בתל אביב ובקיסריה, ומחאת הגשרים התקיימה במקביל ברחבי הארץ כל מוצאי שבת. ב-1 באוגוסט נערכה בבלפור הפגנה גדולה והשתתפו בה למעלה מ-10,000 איש. נתניהו לגלג על הנוכחות הדלילה והעלה בדף הפייסבוק שלו תמונה של מתחם הפגנה בתל אביב כמעט ריק לפני תחילת ההפגנה. בתגובה התחילו מארגני ההפגנות לחלק צמידים ממוספרים כדי לדעת במדויק מה מספר האנשים. ב-29 באוגוסט התקיימה ההפגנה הגדולה ביותר עד אז. לטענת המארגנים חולקו בכניסות 36,000 צמידים ומספר המשתתפים בפועל היה אף גדול מכך.

 קבוצת 555 פטריוטים 
קבוצת '555 פטריוטים' נוסדה ערב הבחירות לכנסת העשרים ושלוש שנערכו ב־2 במרץ 2020, בהמשך ליוזמתם של אל"ם (מיל') זאב רז וסרן (מיל') גיא פורן, לפרסם עצומה של לוחמי צוות אוויר, הקוראת לחברי הכנסת ולנשיא המדינה "לא לאפשר לנאשם בעבירות חמורות של שחיתות שלטונית לקבל מנדט להרכיב ממשלה". המטרה הייתה לגייס 120 חותמים בדומה למכתבים דומים שהתפרסמו זמן קצר קודם לכן. בפועל, כשמניין החותמים הגיע ל־540 נשלחו המכתבים לחברי הכנסת ולנשיא המדינה ראובן ריבלין. נטען שעשו זאת "מתוך אחריות ערכית ואמונה שהנהגה נקיית כפיים ואמינה היא תנאי בסיסי להמשך קיומו של המשטר הדמוקרטי בישראל".

נגד הקבוצה הועלתה ביקורת מפי עמית סגל על מה שנתפס בעיניו כהתנשאות בכך ש"מאחורי העצומה עומדת ההנחה המגונה שטייס שווה יותר מסתם לוחם בגולני או גבעתי", וגם הועלו טענות שהמניעים של הקבוצה הם למעשה פוליטיים.

ערב הבחירות, ב־28 בפברואר 2020, פרסמה הקבוצה מודעות בעיתונים "ישראל היום" ו"ידיעות אחרונות", שכללו נוסח מקוצר של המכתב ואת שמות החותמים, כולל 15 חתימות שהתווספו, כך שסך החותמים על המודעות היה 555, ומכאן נגזר שמה של הקבוצה.

 מחאת הגשרים 
ממוזער|300px|מחאת הגשרים התקיימה מדי שבוע ברחבי הארץ. גשר דרך חקלאית מעל כביש 6 בין כפר מנחם לכפר רי"ף. 7 באוקטובר 2020
מחאת הגשרים היא יוזמה של קבוצת הדגלים השחורים המבוססת על יוזמות מקומיות. מחאה זו החלה לאחר מעצרו של אמיר השכל במאהל ליד מעון בית ראש הממשלה בבלפור, והיא נמשכה ברציפות מאז 1 ביולי 2020. מעל 315 הפגנות התקיימו מדי מוצאי שבת במספר רב של גשרים וצמתים ברחבי המדינה במקביל להפגנות במרכזי הערים. המפגינים הניפו דגלי ישראל ודגלי מחאה ורודים ושחורים, ונהגים חולפים צפרו להם לאות הזדהות. צפירות ההזדהות הפכו לאחד מסממני המחאה.

 הסגר השני והתפשטות המחאה ברחבי הארץ 
ממוזער|300px|"מחאת קילומטר", קריית טבעון, יום שבת 3 באוקטובר 2020

לאחר ההסרה ההדרגתית של הסגר הראשון הלכה והתפשטה שוב מגפת הקורונה, החליט נתניהו, בניגוד לעמדת הפרויקטור גמזו, להטיל סגר שני על המדינה כולה. שרי כחול לבן התנגדו לסגר כללי, שר המשפטים אבי ניסנקורן ושר החוץ גבי אשכנזי אמרו שנתניהו "רק רוצה למנוע את ההפגנות נגדו בבלפור". ב-25 בספטמבר אישרה הממשלה סגר כללי, במסגרתו ניתן יהיה להתרחק מהבית עד קילומטר אחד. בתגובה נוצרו באופן ספונטני הפגנות ביישובים השונים על ידי תושבי המקום, וכמות המוחים עלתה פי חמישה וששה ולהערכת ארגון הדגלים השחורים השתתפו בהפגנות מעל 250,000 איש. המארגנים המקומיים פרסמו את מיקומי ההפגנות ברשתות החברתיות. הם דיווחו על מספר המפגינים והעבירו תעוד ותמונות שרוכזו לדף הפייסבוק של "הדגלים השחורים" ולדף הפייסבוק "קילומטר איט איז!" הפגנה בכל שכונה של הבעלבתים. ההפגנות המקומיות התקיימו אחר הצהריים בימים שלישי, חמישי ושבת. לאחר ביטול מגבלת הקילומטר, אוחדו חלק מהקבוצות המקומיות עם קבוצות במקומות מרכזיים יותר.

המחאות המקומיות נמשכו מספטמבר 2020, עם מספר מוחים משתנה.

 שיירת התקווה 
ממוזער|300px|"שיירת התקווה" נכנסת לירושלים, 26 בספטמבר 2020
ביום שבת 26 בספטמבר, למחרת ההכרזה על הסגר השני על הארץ אך בטרם נכנסו תקנות המרחק לתוקפן, התארגנה מחאת אנשים בכלי רכב, והיא כונתה "שיירת התקווה" - טור של אלפי כלי רכב זרם בכבישים הריקים בגלל הסגר המובילים לירושלים. זה היה אירוע בקנה מידה גדול שכלל לראשונה גם אנשים בגילאים שונים שלא השתתפו עד אז במחאות. שוטרים הציבו מחסומים ועיכבו את השיירות ואורך טור המכוניות שבדרך התמשך על פני עשרות קילומטרים. חלק מהמוחים הגיעו לירושלים וחזרו על עקבותיהם, וחלק המשיכו לבלפור ושם התקיימה מחאה עם כ-12 אלף איש.

 מחאת הצוללות 
250px|ממוזער|300px|רועי פלג עם מיצג צוללת ורודה ברחבת הכנסת ב-21 באוקטובר 2020
מחאת הצוללות התחילה ב-19 ביולי 2020 כמיצג של קצינים ולוחמים במילואים בצה"ל ביוזמת רועי פלג לוחם וקצין לשעבר ביחידת 669, ועטר שיינפלד, שתובעים מהיועץ המשפטי לממשלה לפתוח בחקירה של פרשת הצוללות. הם לבשו מדים של הצבא המצרי כביכול, ונסעו בארץ בשיירה של כלי רכב מעוטרים בדגלי מצריים, כשהם גוררים ארבע צוללות. על הצוללות כתוב "אח"י שחיתות", "אח"י שוחד" "תודה ביבי" בערבית ו-"Milikowsky" (איש העסקים נתן מיליקובסקי, בן דודו של נתניהו). יעד השיירה היה מעון ראש הממשלה ברחוב בלפור בירושלים, שם התקיים טקס מסירת הצוללות לצבא המצרי.
בראשית אוקטובר 2020 נודע שהיועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט החליט לסגור את הבדיקה בפרשת הצוללות נגד נתניהו. בתגובה ארגנה קבוצת "חקירה עכשיו" שיירת מחאה גדולה, וב-14 באוקטובר 2020 יצאו שלוש שיירות מקצות הארץ לכיוון בלפור, הנושאות כחמישים דגמי צוללות שעליהם כיתובים כגון אח"י מושחת ואח"י שוחד. ממוזער|300px|שיירת הצוללות של "חקירה עכשיו" נכנסת לחיפה
בקיסריה עצרה השיירה לעצרת גדולה שבה שרה אחינועם ניני, בשמיים חגו טרקטורונים מעופפים, ומטס הצדעה של אווירוני אולטרה לייט חלף בתצורת חץ מעל העצרת. השיירה ובה כמאה צוללות המשיכה לכיוון ירושלים בליווי אופנוענים ואלפי כלי רכב. בצדי הדרכים ובצמתים ועל הגשרים קיבלו אנשים את פני השיירה בהנפת דגלים. עם ערב הגיעה השיירה לירושלים, והתקיימה שם עצרת ברוב עם. שום ערוץ תקשורת ממוסד לא סיקר את האירוע.

במהלך נובמבר 2020 התרבו מפגני צוללות עצמאיים בהפגנות בקיסריה, בבלפור, ליד הקריה בתל אביב, ובכבישי המדינה. נכון לינואר 2021, ההפגנות התרכזו בשלושה מוקדים מדי שבת בערב: בלפור (כיכר פריז), קיסריה וכיכר הבימה.
ממוזער|300px|אחרי כמעט שנה של שביתת שבת, פירוק מאהל בלפור שסיים את תפקידו, ערב הבחירות לכנסת ה-24.22 במרץ 2021

 ההגבלות על ההפגנות והעתירות לבג"ץ 
הכנסת אישרה ב-29 בספטמבר 2020 תיקונים "לחוק הקורונה הגדול", ובהם הגבלות לקיום הפגנות במרחב הציבורי בזמן סגר כללי. החוק שעבר אסר על קיום הפגנות בזמן של סגר כללי אלא בקבוצות של 20 איש בלבד ובמרחק של עד קילומטר ממקום המגורים.

בתגובה, הגישו מספר ארגונים אזרחיים ומובילים של תנועות המחאה עתירה לבג"ץ, בה טענו שמעורבותו האישית של נתניהו בקידום החוק ובהטלת סגרים שיגבילו את ההפגנות פסולה מכיוון שההפגנות מכוונות באופן אישי נגדו. כמו כן העתירות טענו שההגבלות גורמות לפגיעה בלתי מידתית בחופש הביטוי ובחופש להפגין - ולפיכך אינן חוקיות.

בג"ץ דן בעתירות בהרכב מורחב של תשעה שופטים, ובפסק הדין שפורסם ב-4 באפריל 2021 העתירות התקבלו באופן מלא. שמונה שופטי בג"ץ קבעו בדעת רוב כי האיסור על השתתפות בהפגנות במרחק העולה על 1,000 מטרים ממקום מגוריו של אדם, שעמדה בתוקף ב-1 עד 13 באוקטובר באותה שנה, אינה חוקית ולא עוברת את מבחני החוקתיות לנוכח הפגיעה החמורה בחירות ההפגנה ובחופש הביטוי.

השופט מני מזוז ציין כי היה על ראש הממשלה בנימין נתניהו להימנע מליטול חלק בהחלטה על אישור התקנות, אשר נועדו בעיקר להגבלת ההפגנות שכוונו נגדו אישית.

נקבע כי "מקום קיום ההפגנה מהווה חלק מהותי מן המסר של ההפגנה, במיוחד כאשר מדובר במעונו הרשמי של נבחר ציבור, וכן לנוכח החשיבות היתרה שיש לייחס למתן אפשרות לבקר את השלטון בעיתות חירום".

בנוסף, נקבע כי כל הקנסות שהוטלו מכוח התקנה המגבילה את ההפגנות בטלים, וכי אם הממשלה לא יכולה להשיב את הקנסות שהוטלו בתקופה זו בגין השתתפות בהפגנות במרחק העולה על 1,000 מטר, יבוטלו כלל הקנסות שהוטלו בתקופה בגין הפרת הגבלת מרחק היציאה מהבית, והכספים ששולמו בגין קנסות אלה יושבו למשלמים.

 חידוש ההפגנות לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל 
250px|ממוזער|שמאל|קמפיין "אתה הראש אתה אשם" של לוחמי 73, צולם בעיר נשר, מרץ 2024
ממוזער|מדבקה בתל אביב במהלך מלחמת חרבות ברזל עם הכיתוב "די לממשלת החורבן"

לאחר טבח שבעה באוקטובר שככה המחאה נגד הרפורמה המשפטית וזאת במקביל לעצירת הליכי החקיקה בכנסת. ארגונים שלקחו חלק מרכזי במחאה, כמו אחים לנשק שינו את מרכז הכובד של פעילותם לסיוע אזרחי למפונים ולחיילים.

זמן קצר לאחר תחילת המלחמה החלה מחאת משפחת החטופים שהתרכזה בעיקר בקרבת שערי הקריה. מחאה זו התמקדה בקריאה להחזרת החטופים.

בינואר 2024, התחדשו ההפגנות נגד ממשלת נתניהו בתל אביב, ירושלים וקיסריה כשהמסר העיקרי שלהן היה הקדמת הבחירות. קריאה זו התבססה בין השאר על סקרים שהראו שרוב גדול בציבור תומך במהלך כזה. על אף רוב זה בסקרים לא הצליחו ההפגנות הראשונות (שנערכו בשדרות רוטשילד ובכיכר הבימה) לסחוף את הציבור הרחב ורק אלפים בודדים התייצבו בהן. מספר חוקרים ניסו לנתח פער זה ולהסביר מדוע היקף הפגנות נשאר נמוך.

עם הזמן הצטרפו למחאה עוד ארגונים אזרחיים ובהתאם מספר המפגינים גדל. במהלך מרץ 2024 יצא ארגון "עמותת לוחמי כיפור 73'" בקמפיין חדש "אתה הראש, אתה אשם" ולהפצת המסרים גייסו כספים בפלטפורמת גיוס המונים. בין הארגונים שהשתלבו במחאה היו ארגונים כמו אחים לנשק, בונות אלטרנטיבה, "הדגלים השחורים", "לובי 99", "היום שאחרי", "פורום 555", "חופשי בארצנו", "החזית הוורודה", "משנים כיוון", "דור שינוי" ומשפחות ממטה המשפחות להחזרת החטופים והנעדרים. ההפגנות התרחבו למקומות נוספים ברחבי ישראל, גשרים ובתי שרים. לטענת חלק מהמפגינים המשטרה מובילה קו אגרסיבי נגד המפגינים.

ב-31 במרץ 2024 התקיימה בקרבת משכן הכנסת בירושלים הפגנה של מספר ארגוני מחאה בה השתתפו כ-100,000. חלק מהמפגינים נשארו לישון במקום והמשיכו להפגין מול הכנסת עוד שלושה ימים.

ההפגנות שהתקיימו בכיכר הבימה עברו לאזור שרונה בקפלן וב-6 באפריל חזרו להתקיים בכיכר הדמוקרטיה. באותה הפגנה נדרסו חמישה מפגינים על ידי רכב שנחסם על ידי המפגינים.

במקביל להפגנות בירושלים ותל אביב מתקיימות הפגנות שבועיות בקרבת ביתו של בנימין נתניהו בקיסריה. המפגינים בקיסריה טענו ליחס אלים מצד המשטרה.

 תגובות נתניהו להפגנות 
למן ההפגנות הראשונות נגדו ביולי 2020, טען נתניהו כי ההתקהלויות ההמוניות בהפגנות גורמות להפצת מגפת הקורונה, ואף כינה את ההפגנות "מדגרת קורונה". טענה זו הייתה ועודנה שנויה במחלוקת - מחקרים מדעיים שונים הגיעו לממצאים סותרים בכל הקשור להשפעת הפגנות באוויר הפתוח על העלייה בתחלואה. ברם, חלק מגורמי המקצוע הרפואיים בישראל טענו אף הם, כי יש להימנע מקיום הפגנות המוניות, לפחות בתקופות בהן התחלואה ממגפת הקורונה הגיעה לשיא.

לאחר ההחלטות על הטלת סגרים, ובמיוחד לאחר ההחלטה להטיל את הסגר השני בחודש ספטמבר 2020, הואשם נתניהו על ידי גורמים שונים, ובהם פוליטיקאים ממחנה המרכז-שמאל ואנשי תקשורת, כי הטלת הסגרים לא נעשתה מסיבות בריאותיות, אלא מסיבות פוליטיות - עצירת ההפגנות נגדו. נתניהו הגיב להאשמות אלו באומרו כי ההפגנות אינן פוגעות בו פוליטית, וההחלטה להגבילן התקבלה מכיוון שהן פוגעות במאמצים למגר את מחלת הקורונה, משום שהן מאפשרות לכל אזרח לשבור את הסגר בטענה שהוא "בדרך להפגנה".

נתניהו טען שההפגנות נגדו הן "אנרכיסטיות והזויות". אמירות אלה גררו ביקורת נגדו מצד חברי כנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה. כמו כן, טען נתניהו שבמסגרת המחאה מתקיימת הסתה לאלימות כנגדו, לרבות קריאות לרצחו. ביום הזיכרון ה-25 ליצחק רבין, טען נתניהו ש-. טענה זו הסתמכה על פרסומים, שהופיעו ברשתות החברתיות, וכללו, בין השאר, קריאות לרצוח אותו וכן את בניו ואשתו, בגינם הוגשו מספר כתבי אישום במהלך השנה החולפת.

כנגד כלי התקשורת טען נתניהו, במיוחד בראשית המחאה, כי הן מעניקות כיסוי נרחב ובלתי פרופרציוני להפגנות נגדו. כך למשל, ב-25 ביולי כתב נתניהו בעמוד הפייסבוק שלו כי ערוץ 12 , וטען כי הם מדווחים על . נתניהו טען גם כי כמעט כל התוכניות "מגויסות לתעמולה בולשביקית נגדו", וכי הם  נתניהו צירף להודעתו תמונת סטילס משידורי ערוץ 12 בה נראה פארק צ'ארלס קלור, כשעל הדשא אנשים בודדים, כשהכיתוב שצורף לתמונה על ידי הערוץ הוא "גל של מחאה". חלק מהעיתונאים העבירו גם הם ביקורת על כל התקשורת בישראל, ובהם שמעון ריקלין, איש תקשורת המזוהה עם הימין שאמר כי: . מנגד, אתר העין השביעית המגדיר עצמו כעוסק בסקירה וביקורת של התקשורת, פרסם בתגובה לטענות נתניהו כי ההפגנות זכו לסיקור גם בכלי תקשורת בולטים בעולם.

במהלך ההפגנות, הואשם נתניהו בהפצת ידיעות כוזבות, מטעות או מוגזמות, בעיקר דרך הרשתות החברתיות. מנגנון תעמולה זה כונה "מכונת הרעל". במקרה אחד העלה נתניהו פוסט ב-"טוויטר" של אדם בכינוי "דנה רון" ובו קריאה לירות בו "כדור בראש". במקרה אחר אמר שהמשטרה עצרה "ליד משרד ראש הממשלה אדם שאיים לרצוח אותי ובכליו נמצאו סכינים". מאוחר יותר התברר שהפרופיל "דנה רון" מזויף ולא ברור מי עומד מאחוריו, והאיש שנעצר ליד משרד ראש הממשלה הוא דר רחוב. במקרה אחר, הופצה תמונה ברשתות החברתיות בה נטען כי רואים את אחד המפגינים עושה את צרכיו על מכונית. נתניהו הזכיר את התמונה, בעקיפין, באחד מנאומיו כאשר קרא לא לגרור את המדינה "להפצת מחלות באמצעות תנאים סניטריים איומים של עשיית צרכים ברחובות ובחצרות". בפועל, התברר כי מדובר בתמונה שצולמה בארצות הברית ולא בישראל.

בראשית נובמבר 2020 פרסמה פייסבוק כי חשפה רשת איראנית של 12 חשבונות מזויפים שכוונו בעיקר כלפי ישראל, כאשר חלק מההחשבונות התחזו לישראלים. דרך החשבונות "הישראלים" פרסמו האיראנים הודעות בעברית המביעות תמיכה במחאה נגד נתניהו, וכן ביקורת על מדיניותו ועל תגובתו של נתניהו למשבר קורונה.בתגובה שיתף נתניהו פוסט מטעם תנועת הליכוד בו נכתב שאיראן השתמשה ברשתות החברתיות כדי לתדלק את ההפגנות נגד נתניהו בניסיון להפילו, וכי ההפגנות נתמכות על ידי .

קרן ברל כצנלסון, מוסד המגדיר עצמו כ-"פועל להתחדשות השמאל הציוני בישראל", פרסם דוח מטעמו שבו נטען כי נמצא קשר בין התבטאויותיו של ראש הממשלה, בנו ובכירים נוספים במהלך ההפגנות, לבין עלייה בכינויי גנאי ושנאה כלפי המפגינים.

 הפגנת תמיכה בנתניהו 
ב-20 באוגוסט 2020 התקיימה בכיכר פריז הפגנת תמיכה בראש הממשלה נתניהו בהשתתפותם של כ-300 מפגינים. במקביל, בכיכר צרפת וברחוב בן מימון נערכה הפגנה בסדר גודל דומה נגד השחיתות. כדי לקיים את מפגן התמיכה בראש הממשלה, פינתה המשטרה את מאהל המחאה מול מעון ראש הממשלה בירושלים; במהלך הפינוי נפצע כרמי גילון שאזק את עצמו למאהל המחאה.

 התנגשויות אלימות 
אירעו גם מספר התקפות אלימות נגד מפגינים. המשטרה עצרה בתל אביב חשוד בניסיון דריסת מפגינים, ומפגינים קבלו כנגד ניסיונות דריסה נוספים. ובכמה מוקדים ריססו אזרחים גז פלפל לעבר מפגינים. בשער הנגב נדקר מפגין בצווארו באמצעות מברג. היו מפגינים שתמכו בנתניהו השתמשו בסיסמה "שמאלנים בוגדים" וקיללו. חברי קבוצות אוהדי הכדורגל "פנאטיקס" ו"לה פמיליה" תקפו מפגינים במספר אירועים שונים. מפגינים נפצעו בהתנגשיות עם שוטרים.

בחלק מההפגנות אירעו התנגשויות אלימות. חלק מהצעדות בתל אביב ובירושלים לא קיבלו אישור כחוק, נפרצו מחסומים משטרתיים ונחסמו כבישים מרכזיים. היו מפגינים שאיימו וקיללו. אמיר השכל השווה תהליכים בשלטון נתניהו להתפוררות הדמוקרטיה ברפובליקת ויימאר, והמפגין סדי בן שטרית השווה את נתניהו להיטלר. השוואה זו ספגה גינוי מצד תנועות המובילות את המחאה.

במהלך המחאה היו מעצרים של מאות מפגינים, חלקם עוכבו לחקירה ואף הובאו להארכת מעצר. בשני אירועים, שוטרים רוססו בגז פלפל והושלכו לעברם חפצים.

ב-23 ביוני 2022, סנ"צ ניסו גואטה הורשע בתקיפת צלם ומפגין במחאות.

 התנהלות המשטרה 

ממוזער|שוטרים רכובים על סוסים בהפגנת מחאה במהלך מלחמת חרבות ברזל

המפגינים הפנו ביקורת רבה כנגד התנהלות המשטרה. הם טענו כי היות שלא מונה מפכ"ל למשטרה משנת 2018, אלא רק ממלא מקום, המשטרה הפכה כלי פוליטי בידי השר לביטחון פנים אמיר אוחנה. עוד הם טענו כי הניצבים, ובכללם דורון ידיד מפקד מחוז ירושלים (איתו השר נפגש פעמיים לפי יומנו) נוקטים ביד קשה כנגד המפגינים כדי לרצות אותו ובכך להרוויח "קרדיט" אצלו במרוץ למפכ"לות. ביקורת זו זכתה לגיבוי על ידי בכירים במשטרת ישראל לשעבר, בהם המפכ"ל לשעבר משה קראדי וניצב בדימוס אליק רון. בשיחה עם ידיד, אוחנה ביקש לאסור כליל על הפגנות ליד מעון ראש הממשלה, בניגוד לפסיקת בג"ץ וכן כי ברצונו "לאתגר את בג"ץ" בטענה שהוא לא יודע להסביר לציבור מדוע חל איסור על תפילה ומופעי תרבות, אך לא על ההפגנות. בתגובה לאירוע, היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, שלח מכתב לממלא מקום מפכ"ל המשטרה, מוטי כהן, והזהירו שעל המשטרה לקבל החלטות בצורה עצמאית וללא שיקולים זרים.

ב-22 באוגוסט, בעת צעדה שהתקיימה ללא רישיון של קבוצת מפגינים מגשר המיתרים לכיוון כיכר פריז, תועד סגן ניצב ניסו גואטה דוחף בחוזקה שני מפגינים ובנוסף מכה באחד מהם בפניו. בשל כך הוגש נגד גואטה כתב אישום, שלושה חודשים לאחר המקרה.

האמן זאב אנגלמאיר, המופיע בדמות הקומיקס "שושק'ה", נעצר בהפגנה בירושלים בחשד ל"הטרדה מינית של הציבור", עבירה שלא קיימת בחוק העונשין. באחת ההפגנות שהתרחשה ב-15 ביולי בירושלים התרחשו עימותים קשים בין המפגינים לשוטרים. לאחר שהמפגינים חסמו את נתיב הרכבת הקלה, השליכו חפצים לעבר שוטרים, תקפו עיתונאים והציתו פחים, הגיבו השוטרים בשימוש בזרנוקי מים כנגד המפגינים ובמעצר של 50 מהם.

ב-10 באוקטובר התראיין בערוץ 13 סנ"צ זיו שגיב, והציג מידע כביכול מתוך פוסט של אנשי "קריים מיניסטר" בהם נכתב כי הם כמתכננים לפגוע בשוטרים בעזרת גז מדמיע ושוקרים. זמן קצר מאוחר יותר, לאחר שהתברר כי הפוסט מזויף ולא נכתב על ידי אנשי "קריים מינסטר", חזר בו שגיב מדבריו.

במהלך חודשי הקיץ של שנת 2020, התארגנה קבוצת "אימהות שומרות", שהחלה באותה עת להצטרף להפגנות כשהן לבושות באפוד זוהר, כשמטרן הייתה להגן על הצעירים, ממה שהן ראו כאלימות מצד המשטרה.

מיקום

המיקום עיקרי של ההפגנות היה בסמוך למעון ראש הממשלה בירושלים (בית אגיון). 61 מתושבי השכונות רחביה וטלביה, שבהן מתקיימות ההפגנות, עתרו לבג"ץ על מנת שיורה להעתיקן למקום אחר, או להגבילן בדרך אחרת במקום, בזמן ובכמות המשתתפים. העתירה נדחתה. בפסק הדין ציין השופט עוזי פוגלמן כי "מעונו הרשמי של ראש הממשלה הוא סמל שלטוני והוא נבחר על ידי המפגינים לא בכדי, לצורך העברת מסריהם [...] בחירת מיקומה של ההפגנה נושאת אמירה בעלת חשיבות עצמאית ונפרדת עבור המפגינים ואף היא חוסה תחת ההגנה של חירות ההפגנה והביטוי"

 גלריית תמונות 

סמלילים של ארגונים המשתתפים במחאה

קישורים חיצוניים

 מפת כל ההפגנות בגוגל מפות





לוקחות פסק זמן: המחאות נגד נתניהו מחכות לתוצאות האמת

 ביאורים

הערות שוליים

*
קטגוריה:מחאה בישראל
קטגוריה:בנימין נתניהו
בנימין נתניהו
קטגוריה:השפעת מגפת הקורונה על הפוליטיקה
קטגוריה:מחאות ב-2021