הפיצוץ בנמל ביירות

הפיצוץ בנמל ביירות הוא אירוע רב-נפגעים שהתרחש ב־4 באוגוסט 2020, בו נהרגו 218 איש ולמעלה מ־7,000 נפצעו.

הפיצוץ התחלק לשני שלבים והתרחש במחסן שהכיל 2,750 טון אמוניום חנקתי, שהוחרם בשנת 2014 מספינה שנאלצה לעגון בנמל. הוא הביא לנזק גדול בנמל וניפוץ חזיתות הזכוכית של מבנים ובתים ברוב שכונות ביירות. הנזק השפיע על אלפי בתים קילומטרים ספורים מאתר הפיצוץ. כתוצאה מהפיצוץ נגרמה רעידת אדמה קטנה, בעוצמה 3.3 בסולם מגניטודה לפי מומנט, הופסקה אספקת החשמל בכל רחבי ביירות, והיא הוכרזה אזור מוכה אסון. חלק מהפצועים מתו במהלך פינויים עקב קריסת בתי החולים מרוב עומס. פצועים קל טופלו בבתי מלון וניתוחים רבים נערכו במסדרונות בתי החולים.

מספר ימים לאחר הפיצוץ התפטר ראש ממשלת לבנון, חסאן דיאב יחד עם כל חברי הממשלה. כעבור מספר ימים נפתחה חקירה והתובע שניהל את החקירה, פאדי סוואן, הגיש בדצמבר 2020 כתב אישום נגד דיאב, ושלושה שרים בממשלתו, אשר הואשמו ברשלנות. בפברואר 2021 הודח סוואן ובמקומו מונה טארק ביטאר. החקירה הוקפאה בדצמבר 2021.

 רקע 
ערב הפיצוץ, הייתה לבנון שרויה במשבר כלכלי חמור שכלל מחסור בדלק, בחשמל ובמוצרי יסוד. שיעור האבטלה במדינה היה בין 30% ל־50%, וערך המטבע הלבנוני קרס ב־80% בשמונת החודשים שקדמו לפיצוץ. יחס החוב־תוצר של לבנון הגיע למעל 150 אחוזים. ד"ר סאלם אבי-סאלח, רופא נשים וראש ארגון הרופאים בטריפולי, הזהיר כחודש לפני האירוע מפני קריסה מוחלטת של שירותי הבריאות במדינה אם לא יוזרם סיוע כספי מיידי.

המערכה הפוליטית הלבנונית הייתה מתוחה אף היא: שר החוץ נאסיף חתי התפטר, ומפגינים קראו לביעור שחיתות שלטונית. בנוסף לכך סבלה לבנון מהשלכות משבר מגפת הקורונה העולמי. ימים אחדים קודם לאירוע נטען בכתבה במקור ראשון: "לבנון נתונה במשבר מהגרועים בתולדותיה, ולא נגזים אם נאמר שהוא משבר קיומי. לא פחות".

על כן, עוד קודם לפיצוץ שגרם לנזקים כלכליים כבדים נוספים, לבנון הייתה נתונה במצב כלכלי ופוליטי מהחמורים בתולדותיה.

נמל ביירות היה בטרם הפיצוץ נמל הכניסה העיקרי לסחורות בלבנון, ודרכו עברו כ־70% מהסחורות שנכנסו למדינה. ב־2018 נכנסו דרך הנמל 7.05 מיליון טון סחורות ויצאו כמיליון טון. הכנסותיו באותה שנה היו כ-313 מיליון דולר, אך ב־2019 הן ירדו ל־200 מיליון דולר.

 האירוע 
ב־4 באוגוסט 2020, בשעה 18:00 לערך, עלה באש מחסן זיקוקים בנמל ביירות והחלו בו פיצוצים. כבאים הוזעקו למקום ובמהלך עבודתם התפשטה האש להאנגר מספר 12 בנמל, שבו אוחסן אמוניום חנקתי שנפרק בנמל בשנת 2013, ואירע פיצוץ אדיר שיצר גל הדף עצום שהורגש עד למעלה מ־24 ק"מ, על פי ההערכות, הפיצוץ בנמל היה בעוצמה של כקילוטון TNT. הדיו נשמעו לאורך עשרות קילומטרים וכן נשמע במקומות רבים בישראל, קפריסין וסוריה. פטריית עשן אדומה - לבנה התמרה לגובה מאות מטרים.

כ-190 בני אדם נהרגו, בהם ככל הנראה כבאים שניסו לכבות את השרפה באיבה, ו־4,000 נפצעו. בין ההרוגים ניזאר נג'ריאן, מזכ"ל מפלגת הפלנגות הנוצריות. בתי החולים בביירות הגיעו לתפוסה מלאה, והצלב האדום העביר את הפצועים הרבים אל בתי חולים מחוץ לביירות.

נזק כבד מאוד נגרם למבני הנמל, כלי רכב ורכוש. בתים רבים סביב הנמל נפגעו, בהם משרדים ממשלתיים, משרדי חברת החשמל הלבנונית שנהרסו כליל ואף בית החולים סנט ג'ורג' שמצוי כ־2 ק"מ מהנמל. כמו כן נפגעו מבנה הפרלמנט הלבנוני, ארמון הנשיאות בבעבדא, ובית ראש הממשלה לשעבר סעד אל־חרירי, הסמוכים לנמל (הוא עצמו לא נפגע). הפיצוץ החריב את הממגורה המרכזית של המדינה. כל החיטה שאוחסנה – 85% ממאגר הדגנים של לבנון – הפכה ללא ראויה לשימוש.

מושל ביירות, מרוואן עבוד, העריך שעד 250 אלף בני אדם נותרו חסרי בית בשל הפיצוץ. הוא הכריז על הבירה כ"עיר אסון", ותיאר את הפיצוץ כ"יותר כמו הפצצה אטומית של הירושימה ונגסאקי". ראש ממשלת לבנון, חסאן דיאב, הכריז על יום המחרת, 5 באוגוסט 2020, כ"יום אבל לאומי".

בעקבות מספר הנפגעים הרב נתבקשו האזרחים לתרום דם.

רעידת האדמה שגרם הפיצוץ הורגשה גם בקפריסין השוכנת כ־200 ק"מ ממערב לביירות. חלק מתושבי האי אף שמעו את הפיצוץ.

סיוע בין-לאומי
250px|ממוזער|מטוס בואינג C-17 גלובמאסטר III עם צוות חילוץ של הולנד ממריא מנמל התעופה איינדהובן אל עבר ביירות, 5 באוגוסט
ממוזער|250 פיקסלים|בית עיריית תל אביב-יפו מואר בצבעי דגל לבנון לאות הזדהות עם קורבנות הפיצוץ, אוגוסט 2020
ראש ממשלת לבנון חסאן דיאב פנה בקריאה דחופה לעזרה בינלאומית.

ישראל פנתה ללבנון באמצעות גורמים בין-לאומיים והציעה להעניק סיוע הומניטרי ורפואי. פרופ' מסעד ברהום מנהל המרכז הרפואי לגליל בנהריה פנה לעם הלבנוני בשפה הערבית והציע לסייע בטיפול בנפגעים בארץ, ואליו הצטרפו בתי חולים נוספים בישראל, אולם ככל הידוע לבנון לא הסכימה לקבל סיוע מישראל. נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין צייץ בחשבון הטוויטר שלו בעברית ובערבית: "אנו משתתפים בכאבו של העם הלבנוני בשעת אסונו ושולחים יד מושטת לסיוע כן בשעה קשה זו". בית עיריית תל אביב-יפו הואר בצבעי דגל לבנון לאות הזדהות.

מדינות נוספות בעולם הציעו סיוע ללבנון, בהן צרפת, בריטניה ואיראן. אמיר קטר הורה לשלוח תרופות וצוותי רפואה שיקימו בתי חולים ארעיים. רוסיה שלחה 5 מטוסי מטען של המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית ובהם רופאים, סיוע הומניטרי וציוד. ארצות הברית הודיעה כי 3 מטוסים המובילים ציוד, מזון וצוותים רפואיים עושים את דרכם למדינה. נשיא צרפת עמנואל מקרון הקים ועידה וירטואלית לגיוס כספים ללבנון, אך אמר שהצעת הסיוע כוללת תמיכה בחקירה עצמאית ושקופה של הפיצוץ.

 בעקבות האירוע 
באמצעי התקשורת מיהרו לפרסם בשם "גורם מדיני" שלישראל אין כל קשר לפיצוץ. פעילים לבנונים כדוגמת לוקמאן סלים האשימו את חזבאללה במעורבות באירוע. כעבור שלושה ימים טען מזכ"ל חזבאללה, חסן נסראללה, שארגונו לא החזיק נשק בנמל. עם זאת, היומון הגרמני "די ולט" דיווח כי לפי שירותי ביטחון מערביים, החומר שאוחסן בנמל והתפוצץ, נרכש בשנת 2013 בידי חזבאללה ממשמרות המהפכה באיראן.

הפיצוץ השבית את הנמל בביירות ובעקבות כך הודיע נסראללה כי איראן תספק דלק ללבנון.

ב-8 באוגוסט, מספר ימים לאחר האסון, התעמתו מפגינים עם שוטרים במרכז הבירה, ניסו לפרוץ לפרלמנט ודרשו ממנהיגיה של לבנון לקחת אחריות: "תתפטרו או שתיתלו". הם הציבו עמודי תלייה וקראו למדינות זרות להשתלט על ארצם: "אין שום אמון בממשלה". כמה ממתנגדי הממשלה התפטרו מהפרלמנט. למחרת התפטרה שרת ההסברה, ולאחריה הודיעו שרים נוספים על התפטרותם. לבסוף, ב-10 באוגוסט, הוכרז על התפטרות הממשלה.

חודש אחרי האירוע, צוינה דקת דומייה לזכר הנספים באסון.

בעקבות הפיצוץ חזר לפופולריות רבה השיר של פיירוז "לביירות" (لبيروت) שנכתב כשיר אהבה לעיר וקינה בעקבות מלחמת האזרחים.

חקירת האירוע 
בלבנון החלה חקירת הפיצוץ, במהלכה נעצרו מנהל הנמל ו-15 מעובדיו. בתחילה, עמד בראש ועדת החקירה לנסיבות האירוע השופט פאדי סוואן, שמונה לשופט חוקר. בפברואר 2021 הוא הודח על ידי בית משפט המקורב לארגון חזבאללה, ובמקומו מונה השופט טארק ביטאר. ב-14 באוקטובר 2021 פתחו פעילי חזבאללה במחאה אלימה וקראו לפיטוריו של ביטאר. החקירה נמשכה עד דצמבר, ומספר חשודים הושמו במעצר בית, אך לבסוף הוקפאה על ידי פוליטיקאים. בינואר 2023 הוחלט על חידוש החקירה ופורסם שבכוונת השופט ביטאר לזמן מספר בכירים לחקירה, בהם התובע הכללי ע'סאן עוידאת, שהורה על המשך החקירה, וחסאן דיאב, ראש הממשלה לשעבר. יממה לאחר מכן הודיע עוידאת על הקפאת החקירה. החקירה חודשה בינואר 2025 והשופט אף החל להכין רשימות של אנשים שיזומנו לישיבות שימוע החל מ-7 בפברואר.

בספטמבר 2025, רשויות בבולגריה הודיעו על מעצרו של איגור גרצ'ושקין - הבעלים של ספינה אשר הובילה לנמל ביירות מטען כימיקלים מסוכנים שהתפוצץ וגרם לאסון. הספינה "רוזוס", עשתה את דרכה מגאורגיה למוזמביק בשנת 2013, אולם בשלב מסוים נתקלה בקשיים טכניים ונאלצה לעגון בביירות. לאחר תביעה שהוגשה נגדה על ידי חברה מקומית, האונייה הוחרמה, והמטען - כ-2,750 טון של אמוניום חנקתי, הועבר לאחסון במחסן בנמל. המחסן נשאר כך במשך שנים, עד הפיצוץ בשנת 2020.

ראו גם
 אסון טיינג'ין
 אסון טקסס סיטי
 הפיצוץ בבסיס הימי אוונגלוס פלורקיס
 פיצוץ הליפקס
 ההתפוצצות בנמל בומביי

קישורים חיצוניים










 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אסונות ב-2020
פיצוץ בנמל ביירות
נמל ביירות
קטגוריה:2020 בלבנון