שירכ (אסלאם)

שירְכּ (בערבית: شرك, תעתיק מדויק: שִׁרְכּ) הוא מונח בשריעה (ההלכה האסלאמית) שמשמעותו הדתית היא עבודת אלילים או כפירה בהיותו של אללה האל אחד ויחיד.

למילה شرك מספר משמעויות בערבית, ובהקשר האסלאמי היא מתורגמת לרוב כ"שיתוף", דהיינו שיתופו של גורם מלבד אללה (במקומו או בנוסף לו) באלוהות.

העוסקים בשירכ נקראים מֻשְׁרִכּוּן (مشركون). באסלאם, העבודה הזרה נחשבת לחטא חמור ביותר. לפי התאולוגים המוסלמים, אללה יסלח על כל חטא מלבד עבודה זרה. יחד עם זאת, במסורת האסלאמית יש גם שאומרים שאללה יסלח גם על עבודה זרה, במידה והאדם מבקש סליחה באופן כנה לפני שהוא מת. הראיה שהם לוקחים לכך היא שרוב הצחאבה נהגו לעבוד אלילים לפני שהם קיבלו את האסלאם.

 סוגים של שירכ 
לפי פרשני הקוראן, ישנם מספר סוגים של שירכ. סוג אחד הוא כאשר לוקחים את חכמי הדת, הנזירים, הכמרים, או שאר אנשי הדת כנציגים של האל, בין אם באופן ישיר, ובין אם באופן עקיף על ידי קבלת כל מה שהם אומרים כאמת גם אם זה סותר את הכתוב בקוראן.

סוג אחר של שירכ הוא עבודת דברים חומריים, כמו למשל חטא העגל, אשר מוזכר גם בקוראן.

סוג נוסף הוא עבודה זרה בשיתוף – האמונה באלים נוספים מלבד אללה, או ייחוס תכונות אלוהיות לאחרים מלבד אללה.

עומר בן אל-ח'טאב אף אמר ש"כל הנשבע באחר מלבד באללה, ביצע כפירה או עבודה זרה".

לקריאה נוספת
 Patricia Crone, The Qurʾānic Pagans and Related Matters, BRILL, 2016

קישורים חיצוניים



 הערות שוליים 

קטגוריה:מושגים באסלאם
קטגוריה:תאולוגיה אסלאמית
קטגוריה:עבודת אלילים