אורלי לובין

אורלי לוּבּין היא חוקרת מגדר, ספרות וקולנוע ישראלית. ממייסדות תחום לימודי המגדר בישראל וממקימות החוג למגדר באוניברסיטת תל אביב. כיהנה כראש פורום נשים, יושבת ראש מכון פורטר לפואטיקה וסמיוטיקה  באוניברסיטת תל אביב, ראש ההקבץ ללימודי נשים ומגדר, ראש התוכנית ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת תל אביב בין השנים 2005-2007, וכראש החוג לספרות כללית בין השנים 2009–2011. מחקרה של לובין עוסק במגדר, פמיניזם, ספרות ותיאוריה ביקורתית, לצד חקר התרבות הוויזואלית.

 ביוגרפיה 
נולדה וגדלה בתל אביב, בתם של הכלכלן ד"ר חיים לובין ממכונני משרד האוצר וממייסדי בית הספר לכלכלה באוניברסיטת תל אביב והמורה המחנכת ואשת הטלוויזיה החינוכית אילה לובין, בתו של הפילולוג, חוקר היהדות והמחנך אברהם צפרוני.

התחנכה בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון ולאחר מכן בתיכון חדש. הייתה פעילה בתנועת הנוער של השומר הצעיר, ולאחר תום לימודיה התיכוניים הצטרפה לגרעין התנדבותי בעיר שדרות.

שירתה בגלי צה"ל. לאחר סיום שירותה הצבאי נסעה לשהות של כשנה וחצי בלונדון ופריז.

למדה לתואר ראשון בתורת הספרות ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב והשלימה את לימודי הדוקטורט בספרות השוואתית באוניברסיטת ניו יורק בשנת 1990.

בריאיון לעיתון הארץ סיפרה לובין כי תודעתה הפמיניסטית התפתחה כבר בגיל צעיר, במהלך שיחה עם סבתה אסתר צפרוני, שהייתה פעילה פמיניסטית וחברת הסתדרות הנשים ויצו וההתאחדות לשוויון זכויות בישראל.

בשנת 1997 מונתה לראש ההקבץ ללימודי נשים ומגדר במסגרת החוג ללימודי תואר ראשון כללי במדעי הרוח. הקבץ זה מנה 260 תלמידים, היה הגדול מכל ההקבצים.

הייתה חברת הנהלת האגודה הישראלית ללימודים פמיניסטיים וחקר המגדר עד שנת 1999.

בשנת 2001 הוקמה התוכנית ללימודי נשים ומגדר ולובין מונתה ליועצת הראשית בה.

בין השנים 2003-2006 כיהנה כראש החוג לתורת הספרות הכללית באוניברסיטת תל אביב.

בין השנים 2005-2007 כיהנה כראש התוכנית ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת תל אביב, שהוקמה על בסיס ההקבץ. 

בין השנים 2009–2011 כיהנה כראש החוג לספרות כללית. במרץ 2011, בעודה מכהנת בתפקיד, התפטרה מהאוניברסיטה בשל סערה שהתעוררה בקשר לדובר בכנס שארגנה. עמיתיה קראו לה לחזור בה ותיארו אותה במכתב פומבי: "ד"ר לובין היא מנהיגה אינטלקטואלית בקמפוס ודמות חשובה ומובילה בתחומי הספרות, הקולנוע ולימודי המגדר שעבודתה פורצת הדרך ומעורבותה בחיי הקמפוס השפיעו על רבים ופתחו דלתות רבות של ידע". באפריל, לאחר לחץ מצד קולגות והאוניברסיטה, חזרה בה מהתפטרותה.

בפברואר 2020 התקיים בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב כנס לכבודה בכותרת: "מי מפחד מאורלי לובין? פמיניזם, קולנוע, תאוריה".

 חיים אישיים 
בן-זוגה הוא חוקר הספרות פרופ' חנן חבר.

 פרסומים 
 ספרים 
 הלנצח נהייה מטאפורה? היסטוריה ומרחב מנקודת תצפית של נקודת התצפית: איך תיאוריות פמיניסטיות פתרו את הסכסוך במזרח התיכון.
 אשה קוראת אשה. חיפה: הוצאת זמורה-ביתן ואוניברסיטת חיפה, 2003

 מאמרים בכתבי עת 
 "פואטיקה של התחמקויות", סימן קריאה 18 (1986): 162-156.
 "מן השוליים אל המרכז – חתרנותם של סרטי המעברות", זמנים 40-39 (1992): 149-141.
 "אישה קוראת אישה", תיאוריה וביקורת 3 (1993): 78-65.
 "זוטות ממטבחה של נחמה: לאומיות אלטרנטיבית ב"הגולים" של דבורה בארון", תיאוריה וביקורת 7 (1995): 176-159.
 "שחור", תיאוריה וביקורת 12-13 (1998): 423-431; הופיע גם ב-50 ל-48, גיליון מיוחד של תיאוריה וביקורת (1999): 431-423.
 "מטריטוריה לאתר: נשיות מזרחית בסרט 'ג'קי'", ביקורת ופרשנות 34, קיץ תש"ס 2000 (עמ' 177–193)
 "גבולות האלימות: גבולות הגוף", תיאוריה וביקורת 18 (2005): 138-10
 "בין מטבח הפועלים לקפה ההונגרי: אוטוביוגרפיה של אישה עירונית", תרבות דמוקרטית, מגדר וחברה בישראל 10 (2006): 394-357.
 "Body and Territory: Women in Israeli Cinema." Israeli Studies 4.1 (1999): 175-187.
 "לכן, אל תלכי למלחמה: על הסרט כיפור של עמוס גיתאי", אות 4, קיץ 2014, עמ' 95–126.
 "קריאה פמיניסטית: המהפיכה שכן התרחשה", אות 9, סתיו 2019, עמ' 77–129.

 מאמרים בספרים 
 "ראש לשועלים או זנב לאריות", ליריקה ולהיט, עורכת: זיוה בן-פורת, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1989 (עמ' 24–37)
 "האישה בקולנוע הישראלי", אשנב לחייהן של נשים בחברה היהודית, עורכת: יעל עצמון, מרכז זלמן שזר, 1995 (עמ' 349–373)
 "דמות האישה בקולנוע הישראלי", מבטים פיקטיביים על קולנוע ישראלי, עורכים: נורית גרץ, אורלי לובין, ג'אד נאמן, בית ההוצאה לאור של האוניברסיטה הפתוחה, 1998 (עמ' 223–246)
 "נשים, לאומיות ואתניות", מבטים פיקטיביים על קולנוע ישראלי, עורכים: נורית גרץ, אורלי לובין, ג'אד נאמן, בית ההוצאה לאור של האוניברסיטה הפתוחה, 1998 (עמ' 120–127)
 "האמת שבין מסגרות האמת: אוטוביוגרפיה, עדות, גוף ואתר", אדרת לבנימין: ספר היובל לבנימין הרשב, כרך א', עורכת: זיוה בן-פורת, הקיבוץ המאוחד, 1999 (עמ' 133–149)
 "גוף המבט ומבט הגוף: האשה הקוראת בסיפור 'דרך קוצים' של דבורה בארון", התשמע קולי: ייצוגים של נשים בתרבות הישראלית, עורכת: יעל עצמון, הוצאת הקיבוץ המאוחד (בשיתוף מכון ון-ליר, ירושלים), 2001 (עמ' 199–212)
 "נחמה פוחצ'בסקי: האליבי של המקרי", העבריות החדשות: נשים ביישוב ובציונות בראי המגדר, עורכות: מרגלית שילה, גלית חזן-רוקם, רות קרק, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2001 (עמ' 333–346)
 "חזרה המשתוקקת לתיקון: קריאות בהנסיכה האמריקאית", על מלכים, צוענים ושחקנים: מחקרים ביצירתו התיאטרונית של נסים אלוני, עורכת: נורית יערי, הוצאת המכון הישראלי לפואטיקה וסמיוטיקה ע"ש פורטר והוצאת הקיבוץ המאוחד, 2005 (עמ' 182–210)
 [נקודת התצפית] בתוך אישה קוראת אישה. אוניברסיטת חיפה, זמורה ביתן, 2006, עמ' 226–240.
 "איך בכל זאת נשים מצליחות לכתוב: על כתיבת נשים וגם על קריאה", דרכים לחשיבה פמיניסטית: מבוא ללימודי מגדר, בעריכת ניצה ינאי, תמר אלאור, אורלי לובין וחנה נוה, האוניברסיטה הפתוחה: 2006, 324-273)
 "המרחב והמבט." בתוך היכן אני נמצאת? פרספקטיבות מגדריות על הפוליטיקה של המרחב. עריכה: רוני הלפרן. אבן יהודה: קרן פרידריך אברט והמכללה האקדמית בית ברל, 2013, עמ' 17–75.
 "סרט לבן: שאלה של אחריות". בתוך תודעה בין משבר להתעצמות. עריכה: עידית אלפנדרי. תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2017, עמ' 322–344.
 "'Gone to Soldiers': Feminism and the Military in Israel." Israeli Family and Community: Women's Time. Ed. Hannah Naveh. London and Portland, OR: Vallentine Mitchel, 2002. 164-192.
 "Holocaust Testimony, National Memory." Extremities: Trauma, Testimony, and Community. Eds. Nancy K. Miller and Jason Tougaw. U of Illinois P, 2002. 131-142.
 "Masked Power: An Encounter with the Social Body in the Flesh." Trauma at Home: after 9/11. Ed. Judith Greenberg. Lincoln: U of Nebraska P, 2003. 124-131.
 "The Narrating Camera: Zofia Nalkowska's By the Railway Track." The Call of Memory: Learning about the Holocaust through Narrative. Eds. K. Shawn, and K. Goldfrad. Teaneck: Ben Yehuda Press, 2008.
 "Nehama Puhachevski: The Alibi of the Arbitrary." Engendering Zionism: Jewish Women in Pre-State Israel: Life History, Politics and Culture. Eds. Ruth Kark, Margalit Shilo and Galit Hasan-Rokem. Waltham: Brandeis UP, 2005. 231-243.
 "Teaching Cinema, Teaching Holocaust." Teaching the Representation of the Holocaust. Eds: Marianne Hirsch and Irene Kacandes. New York: MLA, 2004. 220-233.
 "Tidbits from Nechama's Kitchen: Alternative Nationality in Dvora Baron's The Exiles." Hebrew, Gender and Modernity: Critical Responses to Dvora Baron's Fiction. Eds. Sheila Jelen and Shachar Pinsker. College Park: U of Maryland P, 2007.
 "Woman as Other in Israeli Cinema." Israeli Women's Studies: A Reader. Ed. Esther Fuchs. New Brunswick: Rutgers UP, 2005. 301-316.

 פרקים בספרים 
 אחרית דבר: "נפוליון – חי או מת?" נפוליון – חי או מת! מאת נסים אלוני, כתר, 1994 (עמ' 161–182)
 אחרית דבר: "סקס, שקרים וידאו-טייפ ועציצים", תסריטים 4: סקס, שקרים ווידאו-טייפ – סטיבן סודרברג, עורך: רנן שור, כנרת, 1996 (עמ' 117–143)
 אחרית דבר, פריז צרפת, גרטרוד שטיין, רסלינג, 2004 (עמ' 111–134)
 "בדרך אל אמא – מסע אל הנשיות", שחור: התסריט ושבע קריאות על הסרט, עורכת: חנה אזולאי-הספרי, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009 (עמ' 200–219)

 פרסומים אחרים 
 "ההד הנשגב והקול הארצי אלילות מקומיות" – ספר התערוכה, אוצרת ועורכת: דבי הירשמן, מוזיאון מגדל דוד, 1994 (עמ' 68–74)
 "ארבע תמונות עם אשה אחת, שתי נשים, שלוש נשים, ארבע נשים וגבר אחד", פמלה לוי – קטלוג התערוכה, אוצרת ועורכת: אלן גינתון, מוזיאון תל אביב לאמנות, 1994 (עמ' 15–22)
 "בין המסגרות – על עבודותיה של סאניה איבקוביץ'", פלסטיקה 2, קיץ 1998 (עמ' 42–49)
 "מבט גבוה, מבט נמוך", קטלוג: יגאל שמטוב, לושי-הפקות, 2004
 "הפוליטיקה של כתיבה נשית", מי מפחד מוירג'יניות? נשים כותבות נשיות, גיליון מיוחד של עיתון 77 בעריכת תמר משמר, גיליון 341–342, ספטמבר-אוקטובר 2009, 14-19.

 סקירות 
 דפנה יזרעאלי, אריאלה פרידמן, הנרייט דהאן-כלב, חנה הרצוג, מנאר חסן, חנה נוה וסילביה פוגל-ביזאוי: מין מגדר פוליטיקה, סוציולוגיה ישראלית: כתב-עת לחקר החברה הישראלית ג2, 2001 (עמ' 447–449)
 מכתבים מן השוליים, ישראל: כתב עת לחקר הציונות ומדינת ישראל חוברת 3, 2003 (עמ' 191–200)

 עריכה 
 דרכים לחשיבה פמיניסטית: מבוא ללימודי מגדר. עורכות: תמר אלאור, אורלי לובין, ניצה ינאי, עמליה זיו, אורית קמיר, ליאת פרידמן, ניצה ברקוביץ, פנינה מוצפי-האלר, שרה הלמן, אריאלה פרידמן, אמירה גלבלום. רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2007 
 דרכים לחשיבה פמיניסטית: מבוא ללימודי מיגדר: מקראה. עורכות: תמר אלאור, אורלי לובין, חנה נווה, ניצה ינאי, תמי עמיאל-האוזר. רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2007. 
 מבטים פיקטיביים על קולנוע ישראלי, עורכים: נורית גרץ, אורלי לובין, ג'אד נאמן, בית ההוצאה לאור של האוניברסיטה הפתוחה, 1998
 סדרת "מגדרים" הוצאת הקיבוץ המאוחד (2001–2006), עורכות: חנה נוה – עורכת ראשית, חנה הרצוג, אורלי לובין.

 קישורים חיצוניים 
 אורלי לובין באתר אוניברסיטת תל אביב
 רעיונות לפי אישים: אורלי לובין באנציקלופדיה של הרעיונות, דוד גורביץ ודן ערב, 2016





 הערות שוליים 

קטגוריה:חוקרות מגדר ישראליות
קטגוריה:חוקרי מגדר ישראלים
קטגוריה:חוקרות ספרות ישראליות
קטגוריה:חוקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית החינוך ע"ש א"ד גורדון
קטגוריה:בוגרי בית החינוך ע"ש א"ד גורדון
קטגוריה:בוגרות תיכון חדש
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:בוגרות השומר הצעיר
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מדעי הרוח
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20