איילמר האנטר-וסטון

איילמר גולד האנטר-וסטון (באנגלית: Aylmer Gould Hunter-Weston; 23 בספטמבר 1864 - 18 במרץ 1940) היה גנרל בריטי וחבר הפרלמנט.

"האנטר-באנטר" - כפי שכונה בצבא - הוביל את הדיוויזיה ה-29 במלחמת העולם הראשונה, אחר כך את הקורפוס ה-8 ב-1915 במשלחת הכושלת לגליפולי ולאחר מכן בחזית המערבית. הוא היה אחד הגנרלים הידועים ביותר של הצבא הבריטי בתקופתו ונחשב לאקסצנטרי במיוחד. האנטר-וסטון נחשב לאב-טיפוס של "הגנרלים החמורים" הבריטיים הבלתי-מוכשרים. אוזלת היד של הקצונה הבריטית התבררה במיוחד בראשית מלחמת העולם הראשונה, אז האנטר-וסטון דגל במתקפה לאור היום. זה גרם לאובדן גדול בקרב הכוחות, מכיוון שהמגינים יכלו בקלות להדוף את ההתקפה מעמדותיהם המבוססות.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
האנטר-וסטון נולד ב-23 בספטמבר 1864 בטירת האנטרסטון, ובשנת 1884 הצטרף לחיל ההנדסה המלכותי ושירת בתפקידי פיקוד ומטה במקומות שונים. הוא שירת תחילה בהודו, שם הוא נפצע, לאחר מכן שירת במטהו של קיצ'נר בדיכוי ההתקוממות המהדית בסודאן ובהמשך הוא נטל חלק במלחמת הבורים.

לאחר תפקידים שונים במטה הכללי הוא מונה לעוזר מנהל ההכשרה הצבאית במשרד המלחמה וקיבל את תואר אביר מסדר האמבט בשנת 1911.

 מלחמת העולם הראשונה 
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה האנטר-וסטון למפקד חטיבת הרגלים ה-11, אשר הייתה חלק מהדיוויזיה ה-4, שנפרשה עם חיל המשלוח הבריטי בצרפת, והוא פיקד עליה במהלך הקרב הראשון על המארן ובקרב איפר הראשון.

ימין|ממוזער|250px|איילמר האנטר-וסטון בגליפולי 1915
כאשר החלו ההכנות למשלחת הצרפתית-בריטית לגליפולי בפיקודו של סר איאן המילטון באביב 1915, קיבל האנטר-וסטון את פיקוד הדיוויזיה ה-29 שהוקמה ב-10 בינואר 1915. עם 12 הגדודים שלו הוא היה אמור לשאת את חלקה הגדול של ההתקפה על גליפולי.

הנחיתה בכף הלס, בקצה המערבי הקיצוני של חצי האי גליפולי, ב-25 באפריל 1915 הסתיימה במרחץ דמים עבור החיילים הבריטים, אשר האנטר-וסטון, שלא הצליח לנצל את ההישגים שלו, היה אחראי לו, והדיוויזיה לא הגיעה ליעדה בקריתיה. בחודשים שלאחר מכן התחזקו הכוחות הבריטיים והאנטר-וסטון הועלה לדרגת לוטננט גנרל, ומונה למפקד הקורפוס ה-8 שהוקם בגליפולי ב-24 במאי.

ביולי 1915 הוחזר שוב האנטר-וסטון לבריטניה בגלל מכת שמש ומאמץ יתר, שם הוא נבחר לבית הנבחרים מטעם מחוז צפון איירשייר באוקטובר 1916.

בינתיים חזר האנטר-וסטון לתפקידו כמפקד הקורפוס השמיני, שמאז ביטול המבצע הלא מוצלח בגליפולי שהה בצרפת. עם הקורפוס הזה הוא השתתף במתקפת הסום ב-1 ביולי 1916. הקורפוס לא השיג אף אחד ממטרותיו, אך ספג את האבדות הגדולות ביותר. כישלון זה מיוחס ברובו גם לחוסר הכישרון של האנטר-וסטון, שגרם לשני מוקשים להתפוצץ בטרם עת, והזהיר את הגרמנים מפני מתקפת הרגלים הממשמשת ובאה.

 אחרית חייו 
שמאל|ממוזער|250px|טירת האנטרסטון, איירשייר, סקוטלנד
לאחר פירוק הקורפוס שלו בשנת 1918, עזב הגנרל האנטר-וסטון את הצבא בשנה שלאחר מכן ורק התמסר לקריירה הפוליטית שלו. הוא היה חבר בבית התחתון במשך 27 שנים, עד לשנת 1935.

סר האנטר-וסטון מת ללא ילדים בגיל 75 ב-18 במרץ 1940, מנפילה מצריח בטירה שלו בהאנטרסטון, איירשייר. אלמנתו נפטרה בשנת 1954.

קישורים חיצוניים 

קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:גנרלים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא בריטניה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1864
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1940