הצי הלבן

הצי הלבן היה הזרוע הימית של התנועה הלבנה במלחמת האזרחים בשנים 1918—1922 ברוסיה, שכללה ציים, משטים, שייטות ותצורות אחרות של אוניות וכלי עזר. הצי הלבן כלל שתי אוניות מלחמה וספינות.

את אנשי הצוות ייצגו קצינים ימיים ומלחי הצי הצבאי והסוחר הרוסי, וכן קציני צבא האימפריה הרוסית.

יחידות הצי הלבן היו כפופות להנהגת הצבאות הלבנים.

בממשלת האדמירל אלכסנדר קולצ'ק כשהיה השליט העליון ברוסיה, פעל משרד הצי, בראשות האדמירל מ. סמירנוב שניסה לשלוט בכל הצי הלבן. עם זאת, הניהול האמיתי הוגבל באופן משמעותי בעקבות המצב המלחמתי בשטח.

 צי הים השחור 
שמאל|ממוזער|225x225 פיקסלים| אוניית "הגנרל קורנילוב"
ימין|ממוזער|300x300 פיקסלים|ספינת המוקשים T-260 (דוברת בהנעה עצמית) מסוג רוזה, שנבנתה על ידי מפעל "אדולף" ואחר כך הפכה לסיירת הנשק של שייטת אזוב הלבנה, K-3 סלגיר. 1916
צי הים השחור הלבן נוצר בינואר 1919 בנובורוסיסק במסגרת צבא המתנדבים. ביולי 1919 הועבר בסיס צי הים השחור לסבסטופול.

צי הים השחור ציית בעקביות לפיקוד צבא המתנדבים, הכוחות המזוינים של דרום רוסיה והצבא הרוסי של גנרל וראנגל.

בזמנים שונים פיקדו על הצי סגן האדמירל א. קאנין ; סגן אדמירל מ. פ. סבלין ; סגן אדמירל ד. ב. ניניוקוב ; סגן אדמירל א. מ. גרסימוב סגן אדמירל מ. א. ארזים האדמירל מ. א. ברנס.

הצי היה הראשון שכלל את שוברת הקרח המבוקש "פולזני", הצוללת "טיולן" וסירת הנשק "K-15". באפריל 1919, צורפה סיירת "Cahul". בקיץ 1919 היו לצי כבר יותר מעשר אוניות מלחמה ואוניות למטרות אחרות. בסתיו העביר הפיקוד הבריטי לצי הלבן את ספינת הקרב "ווליה", הסיירת "אלמז", כמה משחתות וספינות אחרות .

הצי הפך לגדול במיוחד בשנת 1920: הוא כלל למעלה מ-120 אוניות, שכללו את ספינת הקרב הגנרל אלכסייב, סיירת אחת, 3 סיירות עזר, 8 משחתות ו-9 ספינות קרב.

צי הים השחור כלל את יחידת ההגנה בים אזוב הכפופה לו, שכללה 8 ספינות קרב. מאז מאי 1919 יחידה זו פעלה בים אזוב, ביולי 1919, בגלל המצב המשתנה, היא הועברה לנהר הדנייפר. מאז דצמבר 1919 הופיעה יחידה שנייה של ספינות צי הים השחור על ים אזוב, כולל ספינת הקרב רוסטיסלב, 12 ספינות תותחים ומספר ספינות נוספות. בהתאם למצב, יחידה זו חוזקה מעת לעת על ידי שניים או שלוש משחתות מסבסטופול.

ספינות צי הים השחור השתתפו בפעולות של הצבא הרוסי של הברון ורנגל, הובילו כוחות, סיפקו תמיכה באש לכוחות היבשה, הציבו שדות מוקשים, נלחמו בקרבות עם ספינות חיל הים של הצבא האדום, לאחר התבוסה של צבא ורנגל, ספינות הצי פינו חיילים ופליטים מחצי האי קרים.

בנובמבר 1920 הפך צי הים השחור הלבן לשייטת רוסית ועד שנת 1924 התבסס בנמל ביזרט בתוניסיה. בשנת 1924 פורקה השייטת הרוסית וספינותיה הועברו לברית המועצות. עם זאת, הספינות שהועברו לברית המועצות נשארו בביזרט ובהמשך הן נמכרו לצרפת לגריטה.

 השייטת הסיבירית 
השייטת הסיבירית הצטרפה לתנועה הלבנה לאחר הופעת החיל הצ'כוסלובקי ביולי 1918, במהלכה הוחרמו ספינות השייטת: סיירת עזר, סירת רובה, תשע משחתות, כלי עזר וכלי שיט אחרים.

לאחר הקמת רפובליקת המזרח הרחוק בשנים 1920–1921 הפכה השייטת לחלק מהצי המהפכני העממי שלה, אך לאחר ההפיכה בוולדיווסטוק ב-26 במאי 1921, היא הפכה שוב לחלק מהצי הלבן. במהלך פעולות האיבה ביצעו מספר פעולות נחיתה.

באוקטובר 1922, לאחר התבוסה של "הלבנים", יחידה אחת של אוניות השייטת פינתה 10 אלף פליטים מוולדיווסטוק. יחידה זו התפנתה לפיליפינים והגיעה לשם רק בינואר 1923. חלק מהספינות טבעו לאורך הדרך. אוניות שהגיעו לפיליפינים נמכרו. שאר הספינות נותרו בוולדיווסטוק והפכו בסופו של דבר לחלק מהצי של הצבא האדום.

 שייטת האוקיינוס הארקטי 
לאחר לכידת האנטנטה באוגוסט 1918, שייטת האוקיינוס הארקטי נכללה בכוחות המזוינים של המינהל העליון של אזור הצפון, ולאחר מכן הממשלה הזמנית של אזור הצפון.

בתחילת 1920 כלל הצי את ספינת הקרב צ'סמה, ארבע משחתות, צוללת אחת, ארבע ספינות מוקשים, שבע ספינות הידרוגרפיות ומספר כלי עזר נוספים.

השייטת הוכפפה למשלחת ההידרוגרפית של הים הלבן והאוקיינוס הארקטי, כמו גם מספר שייטות של נהרות ואגם (פצ'ורה, סוורודווינסק, אונגה), כמו גם נמלי ארכנגלסק ומורמנסק.

השייטת עסקה בעיקר בליווי אוניות עם מטען לצבאות קולצ'אק ותמיכה הידרוגרפית.

האדמירל נ. וינקורסט פיקד על השייטת.

לאחר שהצבא האדום כבש ב-21 בפברואר 1920 את ארכנגלסק וב-7 במרץ 1920 את מורמנסק השייטת הפכה לחלק מכוחות חיל הים של הצבא האדום.

 שייטת הים הכספי 
באביב 1919 הוקמה שייטת הים הכספי, אשר בתחילת 1920 כללה 9 סיירות עזר, 7 ספינות תותחים ותעופה ימית, שכללה 10 מטוסים ימיים לתובלה אווירית, כמו גם מספר ספינות עזר.

השייטת הייתה חלק מצבאות דרום רוסיה.

השייטת ניהלה פעולות נגד "האדומים": ספינותיה נלחמו עם ספינות בצי הוולגה-הכספי של הצבא האדום בדלתא נהר הוולגה, הקימה שדה מוקשים של מאתיים מוקשים סביב אסטרחן, ובכך סיפקה מצור ימי של העיר ותמיכה משמעותית לכוחות "הלבנים" בחוף הים הכספי.

בעקבות המתקפה המוצלחת של הצבא האדום, שתפס את נקודות הבסיס העיקריות של השייטת בגורייב ובקרסנובודסק, באפריל 1920, השייטת נאלצה לעבור לבאקו לנמל האיראני שבאנזלי בשליטת בריטניה הגדולה. במקביל, סיירת העזר "אוסטרליה" והספינה "Sentry" עזבו את השייטת וערקו לצד הבולשביקים.

באנזלי, השייטת נכלאה למעשה על ידי הבריטים. 17-18 במאי 1920 לאחר פעולה מוצלחת של האדומים, 23 אוניות ו-4 מטוסים הוחרמו מהבריטים, הוחזרו לרוסיה הסובייטית ונכללו בכוחות הצי של הצבא האדום.

 ראו גם 
 התנועה הלבנה
 הצבא הלבן
 חיל האוויר הלבן
 מלחמת האזרחים ברוסיה
 הצבא האדום
 הצי הסובייטי

 לקריאה נוספת 
 Белый флот / Н. А. Кузнецов // «Банкетная кампания» 1904 — Большой Иргиз. — М. : Большая российская энциклопедия, 2005. — С. 273. — (Большая российская энциклопедия : [в 35 т.] / гл. ред. Ю. С. Осипов ; 2004—2017, т. 3). — .
 Гражданская война: Боевые действия на морях, речных и озерных системах. Л., 1926. Т. 2-3;
 Моряки в Гражданской войне. М., 2000;
 Гражданская война в России: Черноморский флот. М., 2002;
 Флот в Белой борьбе. М., 2002. Н. А. Кузнецов.
קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:חילות ים
קטגוריה:מלחמת האזרחים ברוסיה