אל-טעם

אל-טעם (אַגֶּוּזְיָה, Ageusia ) הוא אובדן תפקודי הטעם של הלשון, ובמיוחד חוסר היכולת לזהות מתיקות, חמיצות, מרירות, מליחות ואומאמי (אומאמי פירושו "טעם נעים/טעים"). אובדן חוש הטעם שונה מתתרנות (אובדן חוש הריח). תתרנות אמיתית היא נדירה יחסית בהשוואה להיפוגיוזיה (Hypogeusia ) – אובדן חלקי של חוש הטעם, ודיסגיוזיה (Dysgeusia ) – עיוות או שינוי הטעם.

על אף שאל-טעם נחשב לתופעה יחסית נדירה, היא עלולה לפגוע באנשים בכל גיל ובכל רקע דמוגרפי. מאז מגפת הקורונה דווח על עלייה במספר המקרים של אל-טעם, כשהמחלה הובילה להגברה באבחון התופעה בהשוואה לתקופה שלפניה.

 סיבות 
הגורמים העיקריים להפרעות טעם הם טראומת ראש, דלקות בדרכי הנשימה העליונות, חשיפה לחומרים רעילים, גורמים איטרוגניים, תרופות וגלוסודיניה ("תסמונת הפה הבוער BMS").

 נזק נוירולוגי 
טראומת ראש עלולה לגרום לחבלות באזורים במערכת העצבים המרכזית המעורבים בעיבוד גירויי טעם, כולל התלמוס, גזע המוח והאונות הרקתיות. נזק עלול להיגרם גם למסלולים נוירולוגיים המעורבים בהעברת גירויי טעם.

אגיוזיאה יכולה לגרום נזק רקמתי לעצבים התומכים בלשון, במיוחד לעצב כורדה טימפני (tympani chorda) ולעצב הלשון והלוע. עצב הכורדה טימפני מעביר טעם לשני השלישים הקדמיים של הלשון, ועצב הגלוסופרינגי מעביר טעם לשליש האחורי של הלשון. הפרעות נוירולוגיות כמו השיתוק של בל, דיסאוטונומיה משפחתית וטרשת נפוצה גורמות לבעיות דומות לנזק עצבי, כמו גם מצבים זיהומיים מסוימים כמו אמובואיד מנינגואנצפלופתיה ראשונית . העצב הלשוני (שהוא ענף של העצב המשולש, אך נושא תחושת טעם בחזרה לעצב כורדה טימפני אל האונה הרקתית של עצב הפנים) עלול להיפגע גם במהלך ניתוח אותולוגי, מה שגורם לתחושת טעם מתכתי.

 בעיות במערכת האנדוקרינית 
מחסור בוויטמין B3 (ניאצין) ואבץ עלול לגרום לבעיות במערכת האנדוקרינית, העלולות לגרום לאובדן טעם או שינוי טעם. הפרעות במערכת האנדוקרינית, כמו תסמונת קושינג, תת-פעילות של בלוטת התריס וסוכרת עלולות לגרום לבעיות דומות. אגיוזיאה יכול להיגרם גם כתוצאה מתופעות לוואי רפואיות מתרופות אנטי-ראומטיות  כמו פניצילאמין, תרופות נגד פרוליפרסיביות כמו ציספלאטין, מעכבי ACE ותרופות אחרות הכוללות אזלסטין, קלריתרומיצין, טרבינאפין וזופיקלון.

 קורונה (COVID-19) 
אל-טעם עלול להוות סימן לזיהום הנגרם מנגיף קורונה 2019. אל-טעם ואל-ריח הם בין התסמינים הבולטים המקושרים לעיתים קרובות עם COVID-19, ותסמיניהם עשויים להימשך עד כ-4 שבועות. מחקרים מצביעים על כך שמוטציות שונות של נגיף COVID-19 עשויות להיות קשורות להבדלים בחומרת האל-טעם שחווים החולים, וכן בחומרתן של הפרעות טעם וריח אחרות – כלומר שלענפים שונים של הנגיף ייתכן השפעות שונות על חושים אלה.

מחקרים שבדקו את שכיחות הפרעות הטעם בתקופת מגפת הקורונה מצביעים על טווח רחב של השפעה באוכלוסיות שונות, כאשר חלק מהנבדקים חוו את הבעיה בחומרה גבוהה יותר מאחרים:
 מטופלים אירופאים: 55.2%
 מטופלים מצפון אמריקה: 61.0%
 מטופלים מאסיה: 27.1%
 מטופלים מדרום אמריקה: 29.5%
 מטופלים מאוסטרליה: 25.0%

נמצא כי אל-טעם אובחן בכ-28.0% מהמטופלים, אובדן טעם חלקי בכ-33.5% ושינוי טעם בכ-41.3% מהמטופלים.

 סיבות אחרות 
נזק ודלקת מקומיים המפריעים לבלוטות הטעם או למערכת העצבים המקומית, כמו זו הנובעת מטיפול בהקרנות, גלוסיטיס, שימוש בטבק או שימוש בשיניים תותבות עלולים גם הם לגרום לאגיוזיאה. סיבות ידועות אחרות כוללות אובדן רגישות לטעם מהזדקנות (שגורמת קושי בחישת טעם מלוח או מר), הפרעת חרדה, סרטן, אי ספיקת כליות ואי ספיקת כבד. דווח על 88% מקבוצה של יותר מ-400 חולי COVID-19 באירופה שדיווחו על אי תפקוד במערכת העיכול (86% דיווחו על תפקוד חוש הריח).

 אבחון 
הפרעות הטעם והריח מאובחנות על ידי רופא אף אוזן גרון, רופא זה יכול לקבוע את מידת הפרעת חוש הטעם של אדם על ידי מדידת הריכוז הנמוך ביותר של איכות הטעם שאדם יכול לגלות או לזהות. ייתכן שהנבחן יתבקש להשוות בין טעמם של חומרים שונים או לשים לב כיצד עוצמת הטעם גדלה כאשר ריכוז החומרים גדל. מדענים פיתחו בדיקות טעם בהן המטופל מגיב לריכוזים כימיים שונים. זה עשוי לכלול בדיקה פשוטה של "לגימה, יריקה ושטיפה", או שכימיקלים עשויים להיות מושמים ישירות על אזורים ספציפיים בלשון.

 קישורים חיצוניים 

 מחברת לעיסוק במשפחה. "תחושת טעם". אוחזר ב-15 באפריל 2005.
 אישור עיניים ואוזניים של מסצ'וסטס. "הפרעות טעם". אוחזר ב-26 במאי 2010.

 הערות שוליים 

קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים להכרה, תפיסה, מצבים רגשיים והתנהגות