חוק זכויות האזרח (1875)

חוק זכויות האזרח (1875) המכונה לעיתים חוק האכיפה או חוק הכוח, היה חוק פדרלי של ארצות הברית שנחקק בתקופת השיקום בתגובה להפרות זכויות האזרח של אפרו-אמריקאים. הצעת החוק הועברה על ידי הקונגרס ה-43 של ארצות הברית, והחוק נחתם על ידי הנשיא ה-18, יוליסס ס. גרנט ב-1 במרץ 1875.

המעשה נועד "להגן על כל האזרחים בזכויותיהם האזרחיות והמשפטיות", תוך מתן יחס שוויוני במעונות ציבוריים ובתחבורה ציבורית ואיסור הרחקה משירות מושבעים.

במקור גויס על ידי הסנטור צ'ארלס סאמנר בשנת 1870, אך לא עבר עד זמן קצר לאחר מותו של סאמנר בשנת 1875. החוק לא נאכף ביעילות, בין היתר משום שהנשיא גרנט העדיף אמצעים שונים שיעזרו לו לדכא אלימות הקשורה בבחירות נגד שחורים ורפובליקנים בדרום.

תקופת השיקום הסתיימה בהחלטה של הבחירות לנשיאות בשנת 1876, וחוק זכויות האזרח משנת 1875 היה חוק הזכויות הפדרלי האחרון שנחקק, עד לחקיקת חוק זכויות האזרח משנת 1957. בשנת 1883 פסק בית המשפט העליון בתיקים לזכויות האזרח. כי חלקי הלינה הציבוריים של המעשה אינם חוקתיים, ואמרו כי לקונגרס לא ניתנת שליטה על אנשים פרטיים או תאגידים תחת סעיף ההגנה השווה. חלקים מחוק זכויות האזרח משנת 1875 אומצו בהמשך בחוק זכויות האזרח משנת 1964 ובחוק לזכויות האזרח משנת 1968, ושניהם ציטטו את סעיף המסחר כמקור הכוח של הקונגרס.

קישורים חיצוניים


קטגוריה:ארצות הברית: חוקים פדרליים היסטוריים
קטגוריה:1875 בארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: משפט חוקתי