מילתא דבדיחותא

מילתא דבדיחותא (בניקוד: מִלְּתָא דִּבְדִיחוּתָא; בריבוי: מִלֵּי דִּבְדִיחוּתָא; בתרגום לעברית ענייני בדיחוּת) הוא מונח בארמית, שמשמעותו דברי בדיחה (הומור).

מקור
ישנם מן האמוראים שהיו משתמשים ב"בדיחות" בתחילת שיעור הלכתי, כדי לעורר את קהל השומעים להקשיב לשיעור. בתלמוד בבלי מובא:

 פירוש: האמורא רבה, לפני שפתח להם לחכמים (את השיעור) אמר מילתא דבדיחותא ושימח את החכמים, לבסוף ישב באימה והתחיל בשיעור, וכתב רש"י, שסיבת הנהגה זו הייתה: "נפתח לבם מחמת השמחה".

במנהגי המהרי"ל מובא: .

הסבר
החתם סופר מסביר כי האדם צריך לשמוח על כך שנפלה בחיקו הזכות ללמוד תורה, אך לאחר שהתחיל ללמוד, צריך הוא ללמוד באימה וביראה: 

בעל הספר יקוו המים כותב כי אין זו מעלה בלימוד אלא רק אמצעי: .

לעומתו, כותב המאירי בספרו בית הבחירה, כי ישנה מעלה במילתא דבדיחותא, והיא חלק מתכלית הלימוד: 

סוג ה"בדיחותא"
הרב יעקב יהושע פלק כתב בספרו פני יהושע, שאין כוונתה של הגמרא שרבא סיפר בדיחה, משום שאין זה מן הראוי לספר בדיחות בבית המדרש, כי הם מביאות לידי קלות ראש. הכוונה היא, שהוא אמר להם דבר חידוש (מלשון 'חידות', בארמית ת' וש' מתחלפות), מחודד ויפה, או דברי אגדה המושכים את הלב, וזה מה שהביא אותם לשמחה של מצווה ופתיחות הלב: 

לעומתו סובר בעל התניא כי גם שמחה שאיננה מצווה באופן ישיר אלא מועילה למצווה גם היא מעולה ויפה: .

 התבדחות בדברי תורה 
בגמרא במסכת נדה מסופר,

ומפרש שם רש"י:

ומכאן מסיקים הראשונים שמותר להתבדח בדברי תורה ולשאול שאלות מתחכמות במטרה להצחיק את השומע.

הערות שוליים

קטגוריה:תרבות יהודית
קטגוריה:פולקלור יהודי
קטגוריה:הומור יהודי
קטגוריה:מילים וביטויים בארמית