זיכרון הגן באטן

זיכרון הגן באטן (בהולנדית: Herinnering aan de tuin van Etten) היא יצירה בצבע שמן משנת 1888 של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך. הציור נוצר לקישוט חדרו של ואן גוך בארל. כיום, היצירה מוצגת במוזיאון ארמיטאז' שבסנקט פטרבורג.

אודות היצירה
הציור מתייחס לגן אטן הנמצא בצפון בראבנט היכן שאביו של ואן גוך, תיאודורס, שירת ככומר בבית כמורה. וינסנט בילה שם בין חג פסחא לחג המולד ב-1881. התקופה של ואן גוך באטן היא ראשיתה של הקריירה שלו כצייר. ואן גוך הצליח מאוד בציורי הרקע שלו, אך התקשה בציורי דמויות, לכן הוא נעזר בצ'ארלס ברגיו.Hulsker pp. 13-29 הצייר פגש את אנטון מאופה בהאג, והלה עודד אותו להמשיך ביצירותיו. באותה תקופה ואן גוך לא התפתח כצייר, ובעקבות המפגש עם מאופה, הוא החליט להמשיך לצייר בחזרתו לאטן.Naifeh and White Smith pp. 230-52

באותו קיץ, ואן גוך התאהב באלמנה קי פוס-סטריקר, שדחתה אותו כאשר הציע לה נישואים.Hulsker p. 22Tralbaut 1969 pp. 78-80 התקרית גרמה לו לריב עם אביו, לעזוב את בית הוריו ולקבוע את מגוריו בהאג.Tralbaut 1969 pp. 77-9, 84-6 לאחר מכן, ואן גוך צייר בדרנתה, בנונאן ובאנטוורפן. ב-1886 הוא עבר לגור עם אחיו תיאו בפריז, וב-1888 הוא עבר לארל, שם פגש את הצייר פול גוגן.Gayford 2008

היצירה מושפעת בבירור מיצירתו של גוגן "Arlésiennes" שנוצרה באותה תקופה.De La Faille p. 221 בציורו של גוגן, אחת הנשים המתוארות היא מאדאם ז'ינו, בעלת קפה תחנת הרכבת, המקום שבו התגוררו ואן גוך וגוגן בתקופה מסוימת. הדעות חלוקות מיהן הדמויות בציורו של ואן גוך. חלק סוברים כי הנשים בציור הן אימו ואחותו של ואן גוך, אולם יש מי שסבור כי האישה הצעירה היא קי פוס.Tralbaut (1962) pp. 16-28, 80-2 במכתב לאחותו, ואן גוך היה עמום בנוגע לזהות הנשים בציור.

בזיכרון הגן באטן ניכר שינוי מיצירותיו הקודמות של ואן גוך. יש הטוענים כי ואן גוך הושפע מסגנון הסימבוליזם, המשלב בין סגנונות שונים כמו נאו-אימפרסיוניזם וג'פוניזם, שנוצר על ידי גוגן ואמיל ברנאר.Hulsker pp. 374-6 לאחר מותו של ואן גוך, גוגן טען שהוא לימד אותו על הסגנון החדש ועזר לו להתגבר על עצבותו בשל חוסר הצלחתו. לטענתו של גוגן, עזרתו סייעה לואן גוך להשלים את ציוריי החמניות המפורסמים שלו.Hulsker pp. 376 אולם, האלסקר סבר כי טענותיו של גוגן לא מדויקות וכי ואן גוך כבר היה בשיאו כשהוא פגש לראשונה את גוגן. ואן גוך אכן הושפע מסגנונו של גוגן, וזה ניכר בזיכרון הגן באטן, אולם הוא חזר לאחר תקופה מסוימת לצייר בסגנון הריאליזם. באשר לציוריי החמניות - אלו הושלמו כחודשיים לפני פגישתו עם גוגן.

היצירה הוחזקה אצל אמיל שאופנקאר מ-1908 ואצל סרגיי שצ'וקין מ-1913. היצירה נרכשה על ידי מוזיאון האמנות המודרנית שבמוסקבה ב-1918. ב-1948, מוזיאון ארמיטאז' רכש את הציור. זיכרון הגן באטן הופיע בתצוגות בפריז ובמוסקבה.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:וינסנט ואן גוך: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ציורי פרחים