צ'נדרגופטה מאוריה

צ'נדרגופטה מאוריה (בסנסקריט: चन्द्रगुप्त मौर्य) היה קיסר הודו בסוף המאה ה-4 לפני הספירה, מייסד האימפריה המאורית ודמות היסטורית חשובה בתולדותיה של תת היבשת ההודית. ככל הנראה, שלט צ'נדרגופטה במשך יותר מ-20 שנה על מרבית תת-היבשת, מלבד ממלכות טמיל, בדרום הודו וסרי לנקה.

 ביוגרפיה 
 תאריכים 
המידע על תולדות חייו של הקיסר צ'נדרגופטה נובע ממקורות של כתבים יוונים (שהתפתחו לרומים), הינדים, ג'יניים ובודהיסטים. למרות ריבוי הכתבים יחסית לאותה התקופה אין מידע מדויק על תאריך הולדתו. סופרים אפלטונים מציעים שהיה נער צעיר בעת פגש באלכסנדר שהיה אז במסעות כיבושו בתת-יבשת ההודית בשנת 326 לפני הספירה. על פי הערכה זו צ'נדרגופטה ככל הנראה נולד באזור שנת 350 לפני הספירה. מסמכים בין האימפריה המאורית והממלכה הסלאוקית על אזורי השלטון של הגבול ליד נהר האינדוס גם הם לא נותנים מידע רב על הנושא והם המקור הכי אפקטיבי על קשרי צ'נדרגופטה והמערב. גם עידן שלטונו לא ברור והוא מתוארך בין 320 לפני הספירה עד ל-297–298 לפני הספירה.

 שנותיו הראשונות 
על פי המסורת הבודהיסטית אביו של צ'נדרגופטה שהיה מנהיג שבט מוריה נהרג בקרב בעוד אמו ההרה ברחה בעזרת אחיה. למען ביטחונו של צ'נדרגופטה מסרו אותו לרועה צאן. כשצ'נדרגופטה גדל רועה הצאן מכר אותו לצייד והוא החל להתאמן בעצמו להפוך להיות רועה צאן. לפי המסורת נאמר שכאשר נולד החכם צ'אנקיה ניבאו הנזירים הג'ייניסטים כי בעתיד הוא יעזור למישהו לעלות לכס המלוכה ולהיות קיסר. הוא האמין בנבואה ועזר לאמא אחת במטלות הבית שלה בעוד היא הייתה בהריון בתנאי שכשהולד יגדל הוא יוכל להיות לו למורה. לאחר שנים הוא תבע לפי ההסכמה את לימוד הילד צ'נדרגופטה. הוא לימד ואימן אותו ומאוחר יותר הם ארגנו צבא ובמרד נגד ממלכת ננדה. הם קבעו את פאטליפוטרה להיות בירתם.

 קריירה 
 השפעתו של צ'אנקיה 
על פי הכתבים ההינדים צ'נדרגופטה יצר לעצמו משחק חשיבה נזירי בינו ובין חבריו. צ'אנקיה, שראה את הנער בהחלטותיו התקרב אל הצייד, שילם לו ואימץ את צ'נדרגופטה. הוא לימד אותו אומנויות, לחימה, חוקה ועוד. עם הזמן השניים עברו לפאטליפוטרה שהייתה הבירה העתיקה של הידע בממלכת מגהדה המזרחית שבהודו. שם הם פגשו את דנה ננה וצ'נדרגופטה התגייס לצבאו. לפי מקורות רומים צ'נדרגופטה העליב את המלך שהורה להוציאו להורג. גרסה אחרת גורסת שהיה זה צ'אנקיה שהעליב את ננה בפומבי. בכל מקרה הם ברחו והפכו למורדים המנסים להפיל את ממלכת ננדה. צ'אנקיה אף נשבע להפיל את שושלת ננדה. גם על פי אותם מקורות נזכרים מספר נסים שעברו על "הקיסר המתנבא", בפעם הראשונה בזמן שצ'נדרגופטה ישן בא אליו אריה, הוא ליקק אותו ואז פשוט הלך. פעם שנייה כשצ'נדרגופטה התכונן למבצע נואש נגד כוחותיו של אלכסנדר מוקדון פיל בא לקראתו והצטרף מתוך רצונו האישי לצבאו.
ממוזער|כתיב עתיק מהמאה ה-7 לספירה על צ'נדרגופטה

 בניית האימפריה 
לאחר סיום לימודיו צ'אנקיה מינה את צ'נדרגופטה לגנרל שפיקד על הצבא שהם בנו. הצבא היה ערבוב של אנשים מרחבי האזור, מיידים, איכרים וסוחרים, כל מי שהתגייס כנגד הכוחות של ממלכת ננדה. הצבא שולם בעזרת מטבעות שצ'אנקיה יצר. תחילה הצבא תקף ישירות אל תוך הבירה הננדית, ונכשל. בקמפיין שני צ'נדרגופטה וצ'אנקיה כבשו עיר אחר עיר מידי כוחות ננדה בעוד הם התקרבו אל הבירה. בנקודה מסוימת הקמפיין נעצר וצ'נדרגופטה ייצר את כל השטחים הכבושים שלו לפני שחזר לקרב על הבירה פאטליפוטרה.

 כיבוש אימפריית ננדה 
הסופר היווני-רומי פלוטארך, בעת חייו של אלכסנדר, קובע כי מלך הננדה היה כל כך לא פופולרי, עד שאלכסנדר ניסה, הוא יכול היה לכבוש את הודו בקלות. לאחר שאלכסנדר סיים את מסע הבחירות שלו ויצא לעבר הכיבוש, כבש צבאו של צ'אנדרגופטה את בירת ננדה פאטליפוטרה בסביבות 322 לפני הספירה. פרטים מהיומנים מבחינה היסטורית אודות מסע הפרסום של צ'אנדרופטה בדרך כיבושו לפאטליפוטרה אינם אלא סיפורים אגדתיים שנכתבו מאות שנים לאחר מכן ואינן עקביים. על פי טקסטים בודהיסטים, מגאדה נשלטה על ידי שושלת ננדה, אשר נחשבה ל"רעה", צ'נדרדופטה כבש אותה בקלות והחזיר את הדאמה. צבא צ'אנדרגופטה וצ'אנקיה כבש תחילה את השטחים החיצוניים של ננדה ולבסוף פלש לבירת ננדה פאטליפוטרה. בניגוד לניצחון הקל במקורות הבודהיסטים, הטקסטים ההינדים והג'ייניסטים מציינים כי המערכה נלחמה במרירות מכיוון שלשושלת ננדה היה צבא מאומן היטב ועוצמתי.

הכיבוש הועלה על פי הבדיון במודרראקשאסה, בה נאמר כי צ'נדרגופטה רכש תחילה את פנג'אב ואז בנה ברית עם מלך מקומי בשם פרווטקה, בעצת צ'אנקיה, והתקדם לתוך אימפריית הננדה. צ'אנדרגופטה הטיל מצור על קוסומאפורה (פטנה של ימינו), בירת מגדה, בעזרת שכירי חרב מאזורים שכבר נכבשו ועל ידי פריסת שיטות לוחמת גרילה. ההיסטוריון פ. ק. בהטאטאריה קובע כי האימפריה נבנתה על ידי כיבוש מחוזות הדרגתי לאחר התבססותה הראשונית של מגדה. על פי גרסת הג'ייניסטים, הצלחתם של צ'אנדרגופטה ואסטרטגיית צ'נאקיה נעצרה על ידי עיר ממלכת ננדה שסירבה להיכנע. לאחר מכן נכנס צ'אנקיה כשהוא מחופש לרופא ומצא בתוך העיר שבע אלות אם. הוא הסיק כי אלות אלה הגנו על אנשי העיר. תושבי העיר חיפשו את עצתו של הרופא המוסווה כיצד לסיים את המצור על הצבא המקיף את עירם. לטענת צ'נדרגופטה, צ'אנקיה הורה להם לסלק את אלות האם. תושבי העיר הסירו את אלות המגן וניצחון קל על העיירה בא בעקבותיו. לאחר מכן, ברית צ'אנדרגופטה ופרווטקה עלתה על ממלכת הננדה, ואז תקפה את פאטליפוטרה ב"צבא שלא ניתן להבחין בו", קובעת גרסת ג'ייניסטית. מלך ננדה הפסיד מכיוון שצבאו היה מותש, האינטליגנציה מוצתה ו"ההצלחה הייתה מותשת", על פי הכתבים ההינדים.

כוחות האיחוד ניצחו בקרב ומלך ננדה, דנה ננה נכנע. לפי הכתבים הבודהיסטים ננה הוצא להורג. לעומת זאת על פי מקורות הינדים הוא הורד מהכס או גולה.
 כיבוש צפון מערב הודו 
המערכה ההודית של אלכסנדר מוקדון הסתיימה לפני שצ'אנדרגופטה עלה לשלטון. אלכסנדר עזב את הודו בשנת 325 לפני הספירה ויצא מצפון מערב שטחי תת-היבשת ההודית שהשאיר תחת מושלים יוונים. אופי היחסים המוקדמים בין מושלים אלה וצ'אנדרגופטה אינו ידוע. המקורות הרומים מזכירים את צ'אנדרגופטה כיריבה של ממשיכי דרכו של אלכסנדר בצפון מערב הודו. הכתבים קובעים כי לאחר מותו של אלכסנדר, צ'אנדרגופטה שחרר שטחים הודיים מהשעבוד היווני והוציא להורג כמה מהמושלים. על פי המקורות ההודים, מלחמה זו עם השטחים הצפון-מערביים נלחמה בחלקה על ידי שכירי חרב של צ'אנדרגופטה וצ'אנקיה, וייתכן שמלחמות אלה היו הגורם למותם של שני מושלי אלכסנדר, ניקנור ופיליפ. מגסטנז שימש כשגריר יווני בבית המשפט של צ'נדרגופטה במשך ארבע שנים.

 מלחמה, חתונה וההסכם עם הסלאוקים 
לדברי אפיאן, סלאוקוס הראשון ניקאטור, גנרל מקדוני של אלכסנדר שבשנת 312 לפני הספירה הקים את הממלכה הסלאוקית שבירתה בבבל, הביא את פרס ובקטריה תחת סמכותו שלו, והעמיד את חזיתו המזרחית מול האימפריה העולה של צ'אנדרופטה. סלאוקוס וצ'נדרגופטה ניהלו מלחמה, קובע אפיאן, עד שהגיעו להבנה זה עם זה ונקשרו בנישואין בין משפחות המלוכה. נראה כי סלאוקוס הסתדר כשורה לאחר שהעניק את הטריטוריות הגדולות ממערב לאינדוס לצ'נדרדופטה. האימפריה המאורית הוסיפה את ארכוסיה (קנדהאר), גדוסיה (בלוכיסטן) ופרופמיסאדה (גנדהארה). לפי סטראבו, העניק סלאוקוס ניקאטור אזורים אלה לצ'נדרגופטה יחד עם הסכם נישואין, וקיבל בתמורה חמש מאות פילים. פרטי הסכם ההתקשרות אינם ידועים. על פי גרסה אחת, הסכם הנישואין כלל נסיכה הודית, ואילו בגרסה אחרת נכתב כי נסיכה סלאוקית נשואה למשפחת מוריאן. צ'אנדרגופטה שלח 500 פילי מלחמה לסלאוקוס, שמילאו תפקיד מפתח בניצחונו של האחרון בקרב איפסוס. בנוסף לחוזה זה, שלח סלאוקוס שגריר מגסטנז לבית המשפט של צ'נדרגופטה, ובהמשך שלח אנטיוכוס את דיימקוס לבית המשפט במאוריה בפאטנה.

 שמותיו של צ'נדרגופטה 
ההיסטוריון היווני פילרכוס כינה את צ'נדרגופטה סנדרוקוט. לאחריו ההיסטוריון הרומי גוליאן כינה את צ'נדרגופטה סנדרקוטוס או ביוונית אנדרקוטוס (Ανδροκόττος). שמות רבים כוונו אל הקיסר גם מתוך העם ההודי אבל המידע אל נכונותם וכוונתם אבד להיסטוריה.

 האימפריה המאורית 
ממוזער|סמלה של האימפריה המאורית שנוצר בידי נכדו של צ'נדרגופטה, אשוקה משמש כיום כסמלה הרשמי של הודו
אין רישומים של כיבושי צ'נדרגופטה ועל תחומי האימפריה שלו. ידע זה מבוסס על מסקנות מהערות שהשאירו היסטוריונים יוונים ורומאים, והטקסטים ההודים הבדיוניים והדתיים שנכתבו מאות שנים לאחר מותו. בהתבסס על אלה, טווח הצפון-מערב של האימפריה שלו כלל חלקים מאפגניסטן של ימינו שסלאוקוס הראשון ניקאטור, נתן לו, כולל קאבול, קנדהאר וגנדהארה. אלה הם האזורים שבהם נכדו אשוקה השאיר את צו הרוק הגדול של קנדהאר וגזרות אחרות בשפה היוונית והארמית. במערב מעידים על שלטונו של צ'נדרוגופטה על גוג'ראט של ימינו על ידי הכיתוב של האשוקה במקום. על אותו סלע, כ-400 שנה לאחר מכן, רודראמאדן כתב טקסט ארוך יותר מתישהו באמצע המאה השנייה. על פי הודעתו של רודראמאדן נאמר כי אגם סודארשנה באזור הוזמן בתקופת שלטונו של צ'נדרגופטה באמצעות מושלו וישיא פושיאגופטה, ונוספו צינורות במהלך שלטון אשוקה דרך טושאספה.

השליטה המאוריאנית באזור מאוששת עוד יותר על אותו סלע. זה גם מצביע על כך שצ'נדרדופטה שלט באזור מאלווה במרכז הודו, שנמצא בין גוג'ראט לבירתו פאטליפוטרה במג'דה. קיימת אי ודאות לגבי הכיבושים האחרים שאולי הגיע צ'נדרגופטה אליהם, במיוחד באזור דקאן בדרום הודו. בעת עלייתו של נכדו, אשוקה ב-268 לפני הספירה, האימפריה התארכה עד לקרנטקה של ימינו בדרום, כך שניתן לייחס את הכיבושים הדרומיים לצ'נדרגופטה או לבנו בינדוסארה. מסורת ג'ייניסטית מספרת על כך שצ'נדרגופטה מסיים את חייו כשליח בקרנאטקה ידועה כנכונה, ולכן נראה כי צ'נדרגופטה יזם את הכיבוש הדרומי. צ'נדרגופטה עם יועצו צ'נאקיה בנו יחד את אחת האימפריות הגדולות ביותר אי פעם על תת-היבשת ההודית. האימפריה של צ'נדרגופטה התרחבה מבנגל לרוב תת-היבשת ההודית למעט חלקים שהם כיום טמיל נאדו, קראלה ואודישה.

 שלטון 
לאחר איחוד חלק גדול מהודו, צ'נדרגופטה וצ'אנקיה העבירו שורה של רפורמות כלכליות ופוליטיות חשובות. צ'נדרגופטה הקים ממשל מרכזי חזק מפאטליפוטרה (כיום פטנה). צ'נדרגופטה מאוריה יישם את מדיניות החוקים והמדיניות הכלכלית המתוארת בטקסט של חאנקיא ארתאשסטרה. בספרות ההיסטורית, האגדית והאגיוגרפית של דתות הודיות שונות ישנן דיווחים משתנים על שלטונו של צ'אנדרגופטה, אך אלצ'ין וארדוסי, טענות אלה חשודות. לטענתם, "אי אפשר שלא להיפגע מההתכתבויות ההדוקות הרבות בין ארתשסטרה (ההינדית) ושני המקורות העיקריים האחרים, הכתובות האסוקניות (הבודהיסטיות) והטקסט המגאסטני (היווני)". שלטון מאוריה היה ממשל מובנה; לצ'נדרגופטה הייתה מועצת שרים (אמטיה). צ'אנקיה היה השר הראשי שלו (ראש ממשלה). האימפריה הייתה מאורגנת בשטחים (ג'נאפדה), מרכזי כוח אזוריים הוגנו במבצרים (דורגה), ומבצעי המדינה מומנו באוצר.

סטראבו, בגאוגרפיקה שלו שחיבר כ-300 שנה לאחר מותו של צ'נדרגופטה, מתאר היבטים של שלטונו בפרק XV.46–69. היו לו חברי מועצה לענייני צדק, ושמאים לגביית מיסים על פעילות מסחרית וסחורות. הוא ביצע באופן שגרתי קורבנות וודיים, טקסים ברהמינים, ואירח פסטיבלים גדולים שסימנו תהלוכת פילים וסוסים. קציניו בדקו את מצב החוק והסדר בערים, ושיעורי הפשע היו נמוכים מאוד. על פי מג'סטנס, שלטון צ'נדרגופטה סומן על ידי שלושה מבנים מנהליים מקבילים. האחד ניהל את ענייני הכפרים, הבטיח השקיה, רישום בעלות על קרקעות, פיקוח על אספקת כלים, אכיפת ציד, מוצרי עץ וחוקים הקשורים ליער ויישוב סכסוכים. ענייני העיר מנוהלים על ידי גוף מנהלי אחר. אלה התעלמו מכל הנושאים הקשורים לסחר, פעילות סוחרים, ביקור זרים, נמלים, כבישים, מקדשים, שווקים, תעשיות והבטיחו משקולות ומדדים סטנדרטיים. הם גם גבו מיסים. הגוף המינהלי השלישי פסח על הצבא, על הכשרתו, על אספקת הנשק שלו ועל צורכי החיילים.

 פרויקטים ותשתיות 
האימפריה בנתה תשתיות כמו השקיה, מקדשים, מוקשים וכבישים, מה שהוביל לכלכלה חזקה. עדויות אפיגראפיות עתיקות מצביעות על כך שצ'נדרגופטה מאוריה, בהנחיית צ'אנקיה, החל והשלים מאגרי השקיה ורשתות רבות ברחבי תת-היבשת ההודית כדי להבטיח אספקת מזון לאוכלוסייה האזרחית והצבא, נוהג שהמשיך ממשיכי דרכו. השגשוג האזורי בחקלאות היה אחד התפקידים הנדרשים של פקידי המדינה שלו. העדויות החזקות ביותר לפיתוח תשתיות נמצאות בכתובת הסלע ג'נגאגאד של רודראמאדן בגוג'ראט, המתוארכת לכ-150 לספירה. היא קובעת, בין היתר, כי רודראמאדן שיפץ והרחיב את תשתיות המאגר וההשקיה שנבנו על ידי צ'נדרגופטה ושופרו על ידי אשוקה. מדינת צ'נדרופטה החלה גם מוקשים, מרכזי ייצור ורשתות למסחר בסחורות. שלטונו פיתח נתיבי יבשה להובלת סחורות ברחבי תת-היבשת ההודית. צ'נדרגופטה הרחיב "דרכים המתאימות לעגלות", והעדיף את אלה על פני מסלולים צרים המתאימים רק לבעלי חיים ארוזים.

לדברי קאושיק רוי, שליטי שושלת מאוריה שהתחילו בצ'נדרגופטה היו "בוני דרך גדולים". שגריר יוון מגסטנז נתן זיכוי למסורת זו לצ'נדרדופטה עם השלמת כביש מהיר באורך של אלף קילומטר המחבר את בירת צ'אנדרופטה פאטליפוטרה בביהאר לטקסילה בצפון-מערב שם למד. תשתית הכבישים האסטרטגית העיקרית האחרת שזוכה למסורת זו התפשטה מפטליפוטרה לכיוונים שונים, המחברת אותה עם נפאל, קפילאבסטו, דהראדון, מירזפור, אודישה, אנדרה וקרנטקה. לדברי רוי, רשת זו הגבירה את המסחר והמסחר סייעה בהעברת צבאות במהירות וביעילות. צ'נדרגופטה וצ'אנקיה הזריעו מרכזים לייצור נשק, ושמרו עליהם על מונופול ממלכתי של המדינה. עם זאת, המדינה עודדה גורמים פרטיים מתחרים להפעיל מוקשים ולספק מרכזים אלה. הם חשבו שגשוג כלכלי חיוני לרדיפה אחר דהרמה (חיים בעלי סגולה), תוך אימוץ מדיניות של הימנעות ממלחמה עם דיפלומטיה, ובכל זאת הכנה מתמשכת של הצבא למלחמה כדי להגן על האינטרסים והרעיונות האחרים שלה בארתרשסטרה.
ממוזער|מטבע של אימפריית מאוריה מתקופת צ'נדרגופטה

 אומניות וארכיטקטורה 
העדויות לאמנויות ואדריכלות בתקופתו של צ'נדרגופטה מוגבלות לרוב לטקסטים כמו אלה של מגסטנז. כתובות הגילוף והגילופים על עמודים מונומנטליים מיוחסים לנכדו אשוקה. מהטקסטים משתמע קיומם של ערים, יצירות ציבוריות ואדריכלות משגשגת אך ההיסטוריות של אלה נשאלת. תגליות ארכאולוגיות בעידן המודרני, כמו דידרג'נג' יקשי שהתגלה בשנת 1917 קבור מתחת לגדות נהר הגנגס, מצביעות על הישגים מלאכותיים יוצאי דופן. האתר תוארך למאה השלישית לפני הספירה על ידי חוקרים רבים, אולם הוצעו גם תאריכים מאוחרים יותר כמו תקופת קושן (המאה ה-1 עד ה-4 לספירה). התיאוריות המתחרות מציינות כי האומנות הקשורה לשושלת צ'נדרגופטה מאוריה נלמדה מהיוונים וממערב אסיה בשנות אלכסנדר הגדול שניהל מלחמה; או שממצאים אלה שייכים למסורת הודית ילידית ותיקה יותר. לדברי פרדריק אשר, "איננו יכולים להעמיד פנים שיש לנו תשובות מוחלטות; ואולי, כמו ברוב האמנות, עלינו להכיר בכך שאין תשובה או הסבר יחיד".

 ירושה, ויתור ומוות 
הנסיבות ושנת מותו של צ'נדרופטה אינן ברורות ומחלוקות. על פי דיווחי גיאן בהדרבהו שהופיעו לראשונה במאה העשרית ואחריה, חזה בהדרבהו רעב של 12 שנים בגלל כל ההרג והאלימות במהלך כיבושי צ'נדראגופטה מאוריה. בהדרבהו הוביל נדידת נזירי ג'ייניזם לדרום הודו. צ'נדרוגופטה מאוריה הצטרף אליו כנזיר, לאחר שוויתר על ממלכתו והעביר את הכוח לבנו בינדוסארה. יחד, מציינים אגדה של צ'נדרופטה ובהדרבהו עברו לשרוואנאבלה, בדרום קרנטקה של ימינו. חשבונות ג'יינים אלה נכתבו יותר מ-1,200 שנה לאחר מותו של צ'נדרגופטה מאוריה, והם מופיעים בטקסטים רבים לפיהם הוא חי כסגפן בשברבנבלולה במשך מספר שנים, לפני שצם למוות לפי הנוהג בג'יין בסלצ'נה, על פי אגדת בהדרבהו זו.

על פי רוי צ'נדרגופטה ירד מכס השלטון בשנת 298 לפני הספירה ונפטר בשנת 297 לפני הספירה. נכדו ויורש יורשו אשוקה (הגדול) תרם להפצת הבודהיזם אל מחוץ לגבולות תת-היבשת ההודית. אנדרטה לזכר צ'אנדרגופטה מאוריה קיימת על גבעת צ'נדרגירי בשראוואנאבלה, קרנקטה. שירות הדואר ההודי הוציא בול זיכרון לכבוד צ'נדרגופטה מאוריה בשנת 2001.

 קישורים חיצוניים 

 על קידום האומנות והתרבות בתקופת צ'נדרגופטה



קטגוריה:קיסרי הודו