חלף (יישוב קדום)

חֵלֶף הוא שמו של יישוב יהודי קדום בגליל התחתון, הנזכר בתנ"ך ובכתבי חז"ל.

היישוב נזכר בתנ"ך באופן יחידאי ברשימת ערי נחלת שבט נפתלי ששכנו באזור בקעת יבנאל: .

בתקופת התלמוד זוהתה העיר המקראית חלף בידי אמוראי ארץ ישראל עם העיירה בת זמנם "חלף", באזור בקעת יבנאל גם כן: .

חלף נזכרת בתלמוד הירושלמי גם לעניין הלכות עירובין, ונמסר כי רבי ירמיה הורה לעניין פסי ביראות בבארותיה: .

אתרו של היישוב הקדום טרם זוהה במחקר, ובניגוד ליתר היישובים המקראיים והתלמודיים שבסביבתו, שמו של יישוב זה לא השתמר. החוקר הפיני סאריסאלו הציע בשנות העשרים של המאה ה-20 לזהות את מקומו של היישוב בח'רבת ערבית'ה, הסמוכה לחנות תגרים, מצפון מזרח להר תבור. בחורבה זו נתגלו חרסים המעידים על רצף התיישבותי המתאים לתקופות בהן נזכר היישוב במקורות, והיא שוכנת במיקום המתאים לאזכור העיר חלף בספר יהושע ביחס ליתר ערי שבט נפתלי ששמותיהן השתמרו בחורבות האזור.

לקריאה נוספת
 בנימין מזר, אנציקלופדיה מקראית – אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו, כרך ג', ירושלים תש"ן, הערך "חלף".

הערות שוליים

קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת בית שני
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:הגליל התחתון
קטגוריה:נחלת שבט נפתלי
קטגוריה:ספר יהושע
קטגוריה:אתרי המקרא