ליטה פורד

ליטה רוזנה פורד (באנגלית: Lita Rossana Ford; נולדה ב-19 בספטמבר 1958)  היא גיטריסטית הבי מטאל, זמרת, כותבת ושחקנית אמריקאית, שנודעה כגיטריסטית הראשית של להקת הנמלטות (The Runaways) בשנות ה-70 המאוחרות ולאחר מכן פצחה בקריירת סולו מצליחה בשנות ה-80. החדשיר (סינגל) שלה "Close My Eyes Forever", שביצעה בדואט עם אוזי אוסבורן נשאר השיר הכי מצליח שלה, שהגיע למקום השמיני במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי.

ראשית חייה
פורד נולדה לאב בריטי (הארי לנארד פורד; באנגלית: Harry Lenard Ford), ואם איטלקייה (איזבלה בנוונוטו; באנגלית: Isabela Benvenuto) בלונדון, אנגליה. כשהייתה בכיתה ב', עברה עם משפחתה לארצות הברית, ולבסוף השתקעו בלונג ביץ', קליפורניה. היא החלה לנגן בגיטרה בגיל 11, בהשראת עבודתו של ריצ'י בלקמור עם דיפ פרפל. טווח קולה הוא מצו-סופרנו.

קריירה מוזיקלית
 הבורחים - The Runaways 
בשנת 1975, בגיל 16, פורד לוהקה ללהקת הבנות הנמלטות (The Runaways), על ידי האמרגן קים פאולי (Kim Fowley), שהיה גם המפיק הראשון שלהן. במהרה הלהקה הבטיחה חוזה הקלטות, ושחררה את אלבומה הראשון בשנת 1976. הלהקה צברה חשיפה תקשורתית משמעותית, והנמלטות נהיו ללהקה מצליחה בשנות ה-70 המאוחרות. פורד הפכה לחלק בלתי נפרד מהקול של הלהקה, עד להתפרקותה באפריל 1979. בשנת 1977, פרצו ויכוחים פנימיים בין חברות הלהקה, לאחר שכבר הפסיקו לעבוד עם פאולי, עם הזמרת הראשית צ'רי קארי, והבסיסטית ג'קי פוקס. הזמרת/גיטריסטית ג'ואן ג'ט רצתה שהלהקה תשנה את כיוונה לפאנק רוק, בהשראת להקת הראמונס, ואילו פורד והמתופפת סנדי ווסט רצו להמשיך בכיוון הרוק הכבד שהלהקה נהייתה מזוהה איתו.Rock 'n' Roll, Sherman, Dale. 20th Century Rock And Roll: Women In Rock. Collector's Guide Publishing, Inc, p53 לאחר ששני הצדדים לא הסכימו להתפשר, התפרקה הלהקה באפריל 1979.
ממוזער|פורד מופיעה ב־19 בדצמבר 1988 במקום "Olympiahalle" במינכן, גרמניה

קריירת סולו (1980–1995)
בעקבות התפרקות להקת הנמלטות, פורד חתמה עם חברת התקליטים, Mercury Records, והתכוננה לפתוח בקריירת סולו. אלבום הסולו הראשון שלה, "Out For Blood", הופץ בשנת 1983 והיה אכזבה מסחרית. האלבום הבא שלה, "Dancing On The Edge" (בשנת 1984), זכה להצלחה מתונה והפופולריות של פורד החלה לעלות. "Dancing On The Edge" כלל את הסינגל "Fire In My Heart", שהגיע לרשמית עשרת השירים הנבחרים במספר מדינות מחוץ לארצות הברית. סינגל ההמשך, "Gotta Let Go", הצליח יותר והגיע למקום הראשון בטבלאות שירי רוק המיינסטרים. פורד אמרה בראיון שהיא הקליטה אלבום נוסף שלא פורסם בשיתוף RCA Records, וטוני לומי לא הופיע בו.

פורד חתמה ב-RCA Records, שכרה את שרון אוסבורן בתור מנהלת ופרצה מחדש עם שירי פופ-מטאל יותר פופולריים. ב-1988 היא הפיצה את האלבום המצליח ביותר מסחרית שלה, "Lita" שאותו הפיקה בעצמה. האלבום הכיל מספר שירים, בהם: "Close My Eyes Forever", "Kiss Me Deadly", "Back to the Cave" ו-"Falling in and Out of Love", שנכתב ביחד עם ניקי סיקס מלהקת מוטלי קרו. הבלאדה "Close My Eyes Forever", דואט עם אוזי אוסבורן, נשאר השיר המצליח ביותר שלה, שהגיע למקום השמיני במצעד בילבורד הוט 100 האמריקאי. פורד המשיכה את הצלחת האלבום "Lita" עם האלבום "Stiletto" (בשנת 1990). סטילטו הכיל את השירים "Hungry" ו-"Lisa" (שיר שמוקדש לאמה). אך האלבום לא הצליח להתמודד עם הצלחת האלבומים הקודמים שלה. האלבום הבא של פורד היה "Dangerous Curves" שהופץ ב-1991 והכיל את הסינגל האחרון שהוציאה, "Shot of Poison". אלבומה האחרון של פורד אשר הגיע לפני הפסקה ארוכה, "Black" הופץ באמצעות חברת התקליטים הגרמנית ZYX Records.

השפעות מוזיקליות
הפסקה
באמצע שנות ה-90, פורד הורידה את המוזיקה בסדר העדיפויות שלה, לאחר שהסבה את תשומת ליבה לגידול שני בניה הקטנים, ואף לימדה אותם בבית במשך כמה שנים. לאחר הפצת האלבום "Black" בשנת 1995, היא לא הפיצה חומרים חדשים עד לאלבומה "Wicked Wonderland" בשנת 2009.

החזרה לבמה
ממוזער|ליטה פורד בהופעה ב-29 ביוני 2009
ביוני 2008, פורד הגיחה מחדש עם להקה חדשה, שחבריה מנו בין היתר את המתופף סטט האולנד (Stet Howland), שאיתה חיממה כמה הופעות בשם "Kiss Me Deadly", בצמוד למופע רוקלוהומה (Rocklahoma), שהתקיים בפריור, אוקלוהומה. ביוני 2009, היא עשתה סבב הופעות בארצות הברית ובאירופה עם הרכב חדש שהורכב מהגיטריסט לשעבר של להקת Guns N' Roses, רון תאל (Ron 'Bumblefoot' Thal), המתופף דניס ליפלאנג (Dennis Leeflang) והבסיסט של להקת Deepfield, פי-ג'יי פארלי (PJ Fraley) .

לאחר ההפסקה הארוכה שלקחה מהקלטות, פורד הוציאה את אלבומה החדש, "Wicked Wonderland", ב-6 באוקטובר 2009, תחת חברת התקליטים JLRG. במאי 2011, פורד הבטיחה להפיץ "אלבום חזרה אמיתי" מאוחר יותר באותה שנה, עם המתופף צ'אק ספרדלין (Chuck Spradlin), ואמרה שאלבומה הקודם שהושפע מסוגת הנו-מטאל, "Wicked Wonderland", עירב יותר מדי את בעלה לשעבר ג'ים ג'ילאט (Jim Gillette). באותו זמן היא צוטטה כשאמרה: "המון אנשים אמרו לי שהם רוצים אלבום ליטה פורד אמיתי, ואני יודעת למה הם מתכוונים. הם עומדים לקבל אותו".

האלבום "Living Like a Runaway", הופץ ביוני 2012 תחת חברת התקליטים SPV/Steamhammer Records. פורד דבקה במילה שלה, והאלבום אכן היה יותר דומה לעבודתה המוקדמת. השם שלו היה גם בסימן חגיגה, היות שפורד מעט לפני כן הגיעה לפשרה עם חברות הלהקה הקודמות של להקת "הנמלטות". בשנת 2014 הוענקה לה פרס האגדה המוסמך (The Certified Legend Award) על ידי מגזין Guitar Player.

בשנת 2016, פורד הוציאה את האלבום "Time Capsule" (בתרגום חופשי: קפסולת זמן) - אוסף של שירים שהיא גילתה על קלטות ישנות משנות ה-80, שבהן, בין היתר, הקלטות שהיא ביצעה עם בילי שיהאן (Billy Sheehan), ג'ין סימונס, ברוס קוליק (Bruce Kulick), רובין זאנדר (Robin Zander), ריק נילסן (Rick Nielsen), דייב נבארו (Dave Navarro), רוג'ר קרטר (Rodger Carter) וג'ף סקוט סוטו (Jeff Scott Soto).

חיים אישיים
לאחר התפרקות להקת הנמלטות בשנת 1979, פורד לקחה שיעורי פיתוח קול, ועל מנת לכלכל את עצמה עבדה בכמה עבודות שונות כגון מאמנת כושר ומוכרת בשמים.

באמצע שנות ה-80, פורד התארסה בתוך זמן קצר לגיטריסט טוני איומי של להקת בלאק סבאת'. היא הפיקה בשיתוף פעולה איתו את אלבומה "The Bride Wore Black", שלא שוחרר מעולם. בשנת 1989 בריאיון למגזין Kerrang! אמרה פורד: "יש רמה מסוימת של דם רע ביני לבין טוני".

פורד נישאה לזמן קצר לגיטריסט של להקת W.A.S.P. כריס הולמס בשנות ה-90 המוקדמת. לאחר שהזוג התגרש, פורד פגשה את זמר להקת Nitro בעבר ג'ים גילט בשנת 1984 והזוג התחתן לאחר שהכירו שבועיים בלבד. לזוג שני ילדים, ג'יימס ורוקו ג'ילט. המשפחה עברה לאיי טרקס וקייקוס, שם ג'ילט ניהל חברת בניה קטנה וחברת פיתוח עסקי נדל"ן.

הנישואים לג'ילט החלו להתפורר לאחר שהיא נכנסה למשא ומתן עם רשת הטלוויזיה TLC לגבי תוכנית ריאלטי, שבהיסוס זכתה לשם "The Gillettes: An Extreme American Family". במרץ 2011 במהלך ראיון באתר האינטרנט Classic Rock Revisited, פורד טענה שהיא נסעה לנסיעת עסקים בלוס אנג'לס כדי לדון בתוכנית עם מנהלי TLC, וחזרה לביתה כדי למצוא את בעלה ובניה לא מדברים איתה. פורד טענה שג'ילט הסית את ילדיהם נגדה, בכך שטען שהיא הולכת להסב להם נזק, לאחר שקיבלה שליטה גדולה יותר בסדרה המתוכננת. לבסוף פורד וענה שג'ילט החל לעודד את בניה לתקוף אותה פיזית, מצב שהניע אותה לבקש גט. בראיון רדיו בפברואר 2011, פורד הודתה שנישואיה עם ג'ילט אכן הסתיימו, ובכך הסתיימו כל התוכניות לסדרת טלוויזיה. בעקבות סיום היחסים בינה לבין ג'ילט, פורד הפכה לתומכת במודעות לניכור הורי.

בשנת 2016 פורד פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה, "Living Like a Runaway: A Memoir", דרך Dey Street Books. בספר, פורד טענה שהיא פרשה מה-Runaways בשנת 1979 לאחר שהגיע למסקנה שכל חברות הלהקה שלה היו "כולן הומוסקסואליות", מצב שהיא לא הרגישה בנוח איתו. היא כתבה שהיה לה "מוזר" שהן אף פעם לא דיברו עימה על בנים ו-"כל הזמן צחקקו על בנות אחרות".

משחק ועיסוקים אחרים
במהלך קריירת הסולו שלה, אישרה פורד שקידמה את יצרנית כלי הנגינה B.C. Rich, והשתמשה באופן בלעדי בכמה מהגיטרות של המותג, והבולט ביותר the Warlock. סדרת הטלוויזיה "הוואי" משנת 1992, בכיכובו של האווי מנדל, ראתה את פורד כגיטריסטית רגילה ללהקת הבית. לפורד היה גם תפקיד קטן בסרט האימה / הקומדיה משנת 1992 "Highway to Hell" וגילמה דמות בשם "הטרמפיסטית". פורד התבקשה גם על ידי VH1 להצטרף לקאסט של העונה השביעית של תוכנית הריאליטי "החיים הסוריאליסטיים" בשנת 2007, אליה סירבה.

פורד תרמה את דמותה וקולה לאקסבוקס 360, סוני פלייסטיישן 3, ולמשחק המחשב Brütal Legend. היא מופיעה כדמות רימה, לצד ג'ק בלאק, טים קארי, אוזי אוסבורן, רוב הלפורד ולמי קילמיסטר. השיר שלה "בגידה" הוא גם אחד ממאה+ השירים המופיעים במשחק.

בשנת 2010 הופק סרט קולנוע הוליוודי אשר מרכז את הקריירה של הלהקה הראשונה של פורד, The Runaways. פורד הוצגה על ידי השחקנית טיילור קומפטון בסרט, תחת הכותרת "The Runaways". פורד מוצגת בהרחבה בסרט הדוקומנטרי "Edgeplay: A Movie About the Runaways" משנת 2005 בו דיברה בגילוי לב על תקופתה בלהקה הנשית. בין היתר היא מרמזת על התעללות מילולית ומינית שספגו חברות הלהקה בידי הנהלתם, ובמיוחד קים פאולי.

בשנת 2013, פורד התאחדה עם חברתה ללהקה לשעבר של הנמלטות, שרי קרי, כדי להקליט סינגל לחג המולד. הסינגל התקשר לעבודתן המשותפת של קורי ופורד ב-Toys for Tots, ארגון צדקה המנוהל על ידי חיל הנחתים האמריקני, המעניק צעצועי חג לילדים נזקקים.

פורד הופיעה בשער של מאי / יוני 2013 של מגזין Making Music כדי לדון בחייה ובקריירה.

בשנת 2014, פורד סיפרה את הסרט "החיים, הדם והקצב של רנדי קסטילו" (The Life, Blood and Rhythm of Randy Castillo).

פורד התמודדה בתוכנית הבישול של הריאליטי "Chopped" בתקווה לגייס 10,000 דולר למען הצדקה שלה. היא הצליחה לעבור בסיבוב הראשון, אך הודחה בסיבוב השני.

ביוני 2016 פרסמה פורד את האוטוביוגרפיה שלה "Living Like a Runaway".

בשנת 2018, ליטה פורד וג'ים קארה הקימו את חברת גיטרות ליטה פורד ויצרו גיטרות וחוויות עבור האוהדים והשחקנים.

דיסקוגרפיה

פילמוגרפיה
 שנה סרט תפקיד 1978 Rock 'N Roll Sports Classic עצמה 1991 Highway to Hell הטרמפיסיטית 1992 Howie עצמה 1993 Herman's Head עצמה 2005 Edgeplay עצמה 2009 Brütal Legend רימה 2011 Big Time Rush עצמה

ראו גם
 The Runaways
אוזי אוסבורן
פאנק רוק (Punk rock)

קישורים חיצוניים



 האתר הרשמי
 ליטה פורד, באתר ספוטיפיי
 ליטה פורד, באתר iTunes
 ליטה פורד - ביוגרפיה
 אוטוביוגרפיה - ספר

הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:גיטריסטיות אמריקאיות
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:זמרות-יוצרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרות מצו סופרן
קטגוריה:זמרים-יוצרים אמריקאים
קטגוריה:שחקניות אמריקאיות
קטגוריה:שחקנים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1958
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958