יהושע ורבין

יהושע ורבין (1911 – יוני 1994) היה ראש הממשל הצבאי על ערביי ישראל בשנים 1962–1966.

ביוגרפיה
ורבין נולד באימפריה הרוסית ליוסף ורבין בשנת 1911. הוא עלה עם משפחתו לארץ ישראל בשנת 1913.

בשנת 1929 הוא סיים את לימודיו במקוה ישראל והצטרף להגנה. במאורעות תרפ"ט עלה לדרגת מפקד כיתה. בשנת 1936 הצטרף למנגנון הקבע של ההגנה, ועסק בהדרכת מתנדבי ההגנה באזור ראשון לציון, באר יעקב ורחובות.

בשנת 1940 נתמנה למפקד אזור בן שמן, ובשנת 1941 למפקד אזור רחובות. במרץ 1947 הוא השתתף בהורדת מעפילי שבתאי לוז'ינסקי אל חוף ניצנים. בניגוד לאחרים, ורבין זוהה על ידי הבריטים כארץ ישראלי, ולכן לא גורש עם המעפילים למחנות המעצר בקפריסין.

במהלך מלחמת העצמאות היה סגן מפקד חטיבת גבעתי. בדצמבר 1949 הוא מונה למושל הצבאי של מגדל גד (אשקלון), בתפקידו זה הוא ניהל מוניציפלית את העיר, עודד את ההתיישבות היהודית בה. במקביל הוא פעל לעזיבת התושבים הערבים לרצועת עזה, תוצאה שהוא ראה בה את אחד השיאים המרגשים של פעילותו. לקראת סוף יולי 1950 הוא העביר את העיר להנהלה האזרחית.

ורבין עבר לכהן כמושל הצבאי של המשולש, בו נטל חלק בהקמת מועצות מקומיות בטייבה ובאקה אל-גרבייה. בתחילת 1954 היה מושלו הצבאי של הנגב. במהלך 1956 עבר לכהן כמושל הצבאי של הגליל. החל מ-1 בינואר 1962 היה ראש הממשל הצבאי על ערביי ישראל. והועלה לדרגת אלוף-משנה במאי 1966 הוא סיים את תפקידו והוחלף על ידי אליעזר ליף. ורבין התנגד לביטול הממשל הצבאי וטען שרבים מהערבים לא השלימו עם קיומה של מדינת ישראל. בסוף 1966 פרש מצה"ל.

במלחמת ששת הימים הוא גויס למילואים כסגנו של חיים הרצוג, ועסק בהקמת הממשל הצבאי הישראלי בשטחים במשך מספר חודשים. נמנה עם חותמי מנשר הפתיחה של התנועה למען ארץ ישראל ישראל ב-22 בספטמבר 1967 . בתחילת 1968 ארגן פגישה בין מתנחלי חברון, בראשות הרב משה לוינגר, ואלוף הפיקוד עוזי נרקיס, ועודד את המתנחלים לקיים את ליל הסדר בחברון.

במאי 1968 החל לעבוד כעוזר אישי לראש עיריית באר שבע, כדי לרכוש ניסיון לקראת התמודדות על ראשות עיריית רחובות. במקביל עסק בפעילות ציבורית ברחובות, בין השאר כחבר ועדה להקמת תחנה של מד"א ברחובות.

ב-23 בספטמבר 1969 נבחר על ידי סניף מפלגת העבודה ברחובות למועמדה לראשות העיר. בבחירות זכה המערך בשישה נציגים מתוך 15 במועצת העירייה. שמואל רכטמן, נציג גח"ל, שזכתה בחמישה נציגים, הצליח לארגן קואליציה עם המפד"ל, אגודת ישראל ונציג של התימנים, ונבחר לראשות העיר. ורבין חזר לעבודתו בבאר שבע כמנכ"ל החברה לפיתוח של העיר, עד סגירת החברה בשנת 1974. במקביל עמד בראש האופוזיציה בעירית רחובות. לקראת הבחירות בסוף 1973 לא התמודד שוב ואף איחל הצלחה לרכטמן.

נפטר בשנת 1995, והובא למנוחות ברחובות. אחיו הוא בן ציון ורבין ובנו הוא משה ורבין. נכדו עברי ורבין, סא"ל במילואים מחיל השריון ומומחה לאחריות תאגידית, נשוי לאיילת נחמיאס-ורבין.

הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מושלים צבאיים ישראלים
קטגוריה:חברי מועצת העיר רחובות
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:חברי התנועה למען ארץ ישראל השלמה
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994