מרמיידינג

ממוזער| מופע בתולת ים בג'קרטה, אינדונזיה
מרמיידינג (באנגלית: Mermaiding; מהמילה mermaid, "בת ים") הוא אמנות ההופעה והשחייה באביזר גוף המדמה סנפיר בנות ובני ים מרמיידינג הוא תחום שחייה חדשני המאפשר לעוסקים בו לשלב כושר גופני עם משחק, דמיון והנאה. מרמיידינג הוא תחום שצובר פופולריות ברחבי העולם בשל היותו ענף ספורטיבי ייחודי המשלב פעילות גופנית עם קוספליי ודמיון. עבור רבים מהעוסקים בתחום, מדובר בהגשמת חלום ילדות והפיכתו למציאות.

קשה לקבוע בדיוק היכן נטבע המונח "מרמיידינג"; עם זאת, חלק מבנות הים הפרילנסריות המקצועיות הראשונות הופיעו בזירה העולמית בסביבות 2004, כולן תוך שימוש במונח. מעט מאוחר יותר עבר המונח לשימוש בקהילה רחבה יותר בפורום בנות הים הנקרא MerNetwork.com אשר פעיל עד היום. בתחילת המאה ה-20 התייחסו לתחום כאל בלט מים, מונח שאינו נפוץ כיום. אין לבלבל בין מרמיידינג לשחייה צורנית, שכן הדגש במרמיידינג הוא על ההופעה התת-מימית ואילו בשחייה צורנית הדגש הוא על ההופעה מחוץ למים.

מרמיידינג מוכר הן כמקצוע והן כתחביב. בנות ים מקצועיות שוחות לרוב בהפקות או מופעים חיים, מוסרטים או מצולמים, וניתן לשכור אותן לאירועים מיוחדים. חובבים לא מקצועיים שוחים בזנבות בבריכות המקומיות, באגמים, בנהרות או בחופי ים ולרוב מתקבצים בקהילות.

חלק מהעוסקים במרמיידינג אינם שוחים בפועל, אלא עוסקים בפעילויות כמו צילומים מקצועיים מחוץ למים או הופעות במסיבות ימי הולדת, אך אלו עדיין נחשבות למרמיידינג. התחום פופולרי בקרב כל הגילאים והמגדרים. לעיתים קרובות נראים בנות ובני ים יחד עם קוספליי ויצירת סנפירים וטופים באופן עצמאי. ישנן מספר חברות המייצרות סנפירים מסוגים שונים, החל מסנפירי בד העולים כמה עשרות דולרים ועד סנפירי סיליקון בעבודת יד שיכולים להגיע למחיר של 6,000 אירו.

 היסטוריה 
 אנט קלרמן 
ממוזער|138x138 פיקסלים|אנט קלרמן - הראשונה שעסקה במרמיידינג
אנט מרי שרה קלרמן (8.7.1886- 9.11.1975) הייתה שחיינית אוסטרלית, שחקנית וכוכבת קולנוע בתחילת המאה ה-20. היא הייתה בין הראשונות שלבשה בגד ים צמוד בניגוד לשמלות שהיו נהוגות באותה תקופה, ועודדה אחרים ללכת בעקבותיה. היא שברה שיא בשחיה, הייתה קופצת מקצועית למים וידועה כממציאת השחייה הצורנית לאחר שהופיעה בבלט המים ב־1907. בשנת 1911 הפכה לשחקנית הראשונה אשר הופיעה בסרט עם סנפיר בנות ים בסרט "בת הים" (1911) ובכך הפכה לראשונה שעסקה במרמיידינג. היא עיצבה ולעיתים אף תפרה והכינה את הסנפירים שלה בעצמה ויש כוכב על שמה בשדרת הכוכבים של הוליווד. סיפור חייה אף הונצח בסרט הוליוודי ששמו "מיליון דולר מרמייד" (1956).

 בנות הים של וויקי וואצ'י 
ממוזער|בנות הים של וויקי וואצי
וויקי וואצ'י הוא תיאטרון תת-מיימי שבו מתקיימות הופעות של בנות ים החל משנת 1947. התיאטרון הוקם על ידי ניוטון פרי שמצא מעיינות הטבעיים בשמורת טבע בפלורידה והחליט להפוך את המקום לתיאטרון תת-מיימי ראשו מסוגו בעולם. הוא פיתח המצאה של קומפרסור אשר מספק חמצן דחוס דרך צינוריות נשימה ארוכים אשר הוסוו ברקע וכך הפרפומריות יכלו להיות 6 מטרים מתחת לפני המים וליצור את האשליה שאינן צריכות לעלות לקחת אוויר. בנות הים הראשונות שלו היו קבוצה של שחייניות צורניות אשר אותן הוא אימן לנשום באמצעות הצינוריות והן יצרו הופעות של מה שנודע בעבר- כבלט המים.

בשנות החמישים הפך וויקי וואצ'י לאחת מתחנות התיירות הפופולריות ביותר במדינה והאטרקציה זכתה לשבחים עולמיים. ימי הזוהר של וויקי וואצ'י החלו בשנת 1959, כאשר התיאטרון נרכש על ידי רשת השידור האמריקאית (ABC) וקודם מאוד. ABC בנתה את התיאטרון הנוכחי, אשר מכיל 500 מושבים ונמצא ששה מטר מתחת לפני המים. ABC פיתחה גם נושאים למופעים התת-מימיים, עם אבזרים, מוזיקה וקווי סיפור מורחבים כמו קרקס תת-מימי, בנות הים והפיראטים, אליסה בארץ הפלאות, הקוסם מארץ עוץ, שלגייה ופיטר פן.

בשנות השישים בנות הגיעו גם מטוקיו הרחוקה כדי לנסות את מזלן להפוך להיות בנות הים של וויקי וואצ'י. בנות הים הזוהרות ביצעו שמונה מופעים ביום לאולם מלא עד אפס מקום - כחצי מיליון איש בשנה הגיעו לראות את בנות הים וויקי ווצ'י. התיאטרון העסיק 35 בתולות ים בסך הכל, שהופיעו לסירוגין במופעים אשר כבשו ההמונים. האטרקציה משכה אליה כחצי מיליון מבקרים בשנה. התיאטרון פועל עד היום.

 ייצוג של מרמיידינג בקולנוע 
ממוזער|כרזה הסרט ספלאש
 הסרט "ספלאש" (1984) בכיכובם של דריל האנה וטום הנקס, היווה נקודת מפנה משמעותית של המרמיידינג בתרבות המערבית. האנה גילמה בת ים שמתאהבת באדם אשר יכלה ללכת על היבשה בצורה אנושית, אך רגליה התחלפו לזנב דג בכל פעם שנרטבה. חלק ניכר מהסרט נסוב סביב ניסיונותיה ההומוריסטיים להסתיר את זהותה האמיתית מאהובה. הסרט היה שובר קופות, וגרם להעצמת הפופולריות של בנות הים בכלל ומרמיידינג בפרט, שכן הוא עורר השראה בקרב אנשים רבים ליצור סנפירים משלהם ולהיכנס למים.

סנפיר בת הים של דריל האנה עוצב ונוצר על ידי אמן האפקטים הוויזואליים עטור הפרסים רוברט שורט. הזנב היה פונקציונלי לחלוטין. האנה שחתה איתו כל כך מהר שצוות הבטיחות שלה לא יכול היה לעמוד בקצב שלה. על פי הסרט התיעודי, האנה בעצמה שחתה בסגנון "בת הים" כשרגליה קשורות זו לזו מאז שהייתה ילדה, מפני שהוקסמה מסיפור " בת הים הקטנה " של הנס כריסטיאן אנדרסן.
 "השנה השלוש-עשרה" (1999): נער המגלה שאמו הביולוגית היא בתולת ים לאחר שהוא מתחיל לגדל סנפירים וקשקשים דקיקים ביום הולדתו השלוש עשרה.
 "אקוומרין" (2006): הדמות הראשית היא בת ים (שרה פקסטון) שנשטפת לחוף לאחר סערה אלימה. היא מחליטה לחפש אהבה אמיתית ביבשה, ורוכשת שתי חברות טובות (ג'ואנה "ג'וג'ו" לבסק ואמה רוברטס) לאורך הדרך. הסרט מבוסס באופן רופף על ספר ילדים בשם זהה מאת אליס הופמן, בוים על ידי הבמאית האמריקאית אליזבת אלן וצולם בקווינסלנד, אוסטרליה. בהפקה היו שלושה סנפירים שונים, כולל דגם אנימטרון שהופעל מרחוק. אחד מהסנפירים היה זנב המיועד לשחייה שאותו שלבשה השחקנית.
 "H2O: Just Add Water" (2012): סדרת הטלוויזיה הזו כוללת שלוש נערות מתבגרות אשר לאחר שנתקלו במערה מסתורית באי הופכות לבנות ים בכל פעם שהמים נוגעים בכל חלק מגופם. בסדרה מופיעים שלושה סוגים שונים של סנפירי בנות ים: סנפירים בהתאמה אישית שבהם הבנות שוחות, "זנב קל" המשמש לצילומים נייחים, ו"זנב קשה "להפעלת פעלולים. לקח שישה חודשים לבנות את הסנפירים המותאמים אישית, כאשר הזנבות והגופיות עוצבו על בסיס יציקות גוף וכוללים קשקשים בעבודת יד. המוצר המוגמ שוקל בין 12–15 קילוגרם. בתוך הזנב מצויות רצועות לרגליים אשר בהן הבנות קשורות ואז יש לרכוס את הסנפיר עד למעלה. לאחר שהבנות עוטות את הסנפיר, יש להרים אותן למים משום שהן אינן יכולות ללכת. נעשו ניסיונות לטשטש את קיומו של הרוכסן על הסנפיר על ידי הוספת קשקשים נוספים.
 "שודדי הקאריביים: זרמים זרים" (2011): במהלך חיפושו אחר מזרקת הנוער, ג'ק ספארו נתקל במספר בנות ים. סרט זה נכלל ברשימה זו מכיוון שכמו "ספלאש", הוא היווה עלייה בפופולריות של בת הים עם יציאתו, והוא כולל דמות מרכזית של בת ים. עם זאת, לא נעשה שימוש בסנפירים בפועל במהלך הצילומים; הם נוספו במהלך תהליך העריכה באמצעות אנימציה ממוחשבת. בצילום בתולות הים היו מעורבות שמונה שחקניות דוגמניות, שהציגו אותן מחוץ למים, וכן 22 ספורטאי שחייה מסונכרנים וקבוצה של נשות פעלולים, שתיהן לבשו חליפות לכידת תנועה שיוחלפו אחר כך בסנפירי בנות ים דיגיטליות. גוויות בתולת הים הוצגו על ידי דגמי גבס. העיצוב ניסה להימנע מייצוגים מסורתיים של בתולות ים בציורים ובספרות, ובמקום זאת ללכת על גוף קשקשי עם קרום שקוף בהשראת מדוזות. כדי להפוך את בנות הים ליותר מאיימות מתחת למים, על פניהם של השחקניות היו כמה נגיעות דיגיטליות על הקלעים מתחת למים, והוסיפו שיניים חדות יותר ואפקט קשקשי דגים מנצנצים על העור.
 "בנות הים של מאקו" (2012) - סדרת ספין אוף ל-H2O just add water. העלילה מתרחשת באותה עיירה באוסטרליה אשר צמודה לאי מאקו. במרכז הסיפור נמצא נער אשר נפל בטעות אל בריכת הירח בליל ירח מלא והפך לבן ים ושלוש בנות ים אשר מנסות להחזיר אותו לקדמותו.

 מרמיידינג בעידן המודרני 
ממוזער| הצולל החופשייה מהגן הייני-גריר שוחה בזמן שלובשת סנפיר סיליקון.
בעקבות ההצלחה של הסרט ספלאש משנת 1984, מרמיידינג עלה על הגל בתרבות הפופולרית. תום שואס, אשר יצר את הסנפיר המקורי של דריל האנה, התחיל לייצר סנפירים ללקוחות פרטיים, אך בעיקר נתן השראה לתנועת DIY ענפה שבה אנשים התחילו לנסות לייצר בעצמם סנפירי בני ובנות ים.

בנות ים פרילאנסיות
עד תחילת שנות ה-2000, כדי לעסוק במרמיידינג באופן מקצועי היה צריך לנסוע עד לתיאטרון וויקי וואצ'י בפלורידה ולעבור מיונים והכשרות אינטנסיביות. המצב השתנה עם הופעתן של בנות הים המקצועיות הפרילאנסיות הראשונות. הראשונה בהן הייתה האנה מרמייד, ואחריה הופיעו מהינה מרמייד, מרמייד לינדן ומרמייד קאט. בנות הים האלו התחילו להופיע בחדשות ובאתרי אינטרנט החל משנת 2004. הן שחו באוקיינוסים ובימים, התחילו להופיע באקווריומים ובעצם היו החלוצות של תרבות המרמיידינג המודרנית שאותה אנחנו מכירים כיום.

לקראת שנת 2010, התחילו לצוץ אתרי אינטרנט שהוקדשו למרמיידינג וסייעו ביצירת תת-תרבות מובחנת בה החברים נעו בין חובבים למבצעים מקצועיים. כיום, רבים מבין בני הים המקצועיים עובדים באקווריומים, בתי קזינו או אטרקציות תיירותיות.

כמה צוללים חופשיים לובשים סנפירי בנות ים כדי להוסיף חידוש לספורט המים.

אף על פי שהרוב המוחלט של בני ובנות הים שוחים בזנבותיהם, קומץ קטן מחברי תת-התרבות של המרמיידינג לא ממש שוחים. בני ים אלה עשויים ללבוש סנפירים כדי לעורר מודעות לנושאי שימור האוקיינוס, קוספליי או כמפעילים במסיבות ימי הולדת של ילדים. זה לא מונע מהם להיות פעילים בקהילה הרחבה.

בתי ספר למרמיידינג
במדינות רבות אנשים יכולים כעת להצטרף לשיעורי מרמיידינג שם הם לומדים לשחות בסנפירי בנות ים. האקדמיה של בת הים קאט הייתה בית הספר הראשון למרמיידינג שהנגיש לכולם את לימוד השחייה ונפתח באוגוסט 2012. זמן קצר לאחר מכן נפתחו ברחבי העולם בתי ספר נוספים למרמיידינג. בישראל נפתח בית ספר למרמיידינג בשם "עולם בת הים" בשנת 2016. בבתי הספר האלו, התלמידים יכולים להתנסות בעצמם בשחייה עם סנפיר וללמוד את טכניקת הדולפין קיק אשר ייחודית לשימוש במונופין בזמן צלילה. בתי הספר מושכים אליהם קהל של ילדים וגם של מבוגרים והתחום נגיש הן לנשים והן לגברים אשר מעוניינים להפוך לבני ים ליום אחד.

מרמיידינג כספורט תחרותי
התחום מתפתח בשנים האחרונות והופך מתחביב לענף ספורט תחרותי לגיטימי. בקיץ של שנת 2019, התקיימה אליפות העולם הראשונה למרמיידינג בגואנזו שבסין . 70 מתחרים הגיעו מ־15 מדינות שונות והתחרו על התואר- אלוף העולם במרמיידינג. התחרות כללה שלושה מקצים כאשר אחד הוא מקצה טכני שבן המתמודדים היו צריכים לשחות עם מונופין בלבד וללא הסנפיר המלא ולהדגים מעברים בין שחייה רגילה לשחיית צד ועד לשחייה הפוכה. שימוש במשקפות ואטמי אף מוריד נקודות למתחרים ולכן רובם התחרו ללא אביזרים נלווים. המקצים הנוספים היו תרגילים אומנותיים בני 3 דקות אשר בנו המתחרים וכללו אלמנטים מורכבים של שחייה וצלילה, גלגולים, ברגים, ותנועות ריקוד הלקוחות מבלט המים.

הניקוד ניתן לפי הקטגוריות של טכניקת שחייה עם המונופין, פלואידיות וחינניות מתחת למים, יצירתיות בבניית התרגיל והחזקת האוויר מתחת למים כמו בצלילה חופשית.

התחרות הייתה פתוחה הן לבני ים והן לבנות ים אשר התחרו זה בזה ללא הפרדה. כן הייתה הפרדה בין תחרות הילדים לבין תחרות הבוגרים.

 מרמיידינג בישראל 
מרמיידינג הופיע לראשונה בישראל בשנת 2010 עם קליפ שהפך ויראלי ברשתות החברתיות. הקליפ מציג בת ים ששוחה בים האדום באילת עם סנפיר שהוכן בעבודת יד בעודה שרה את "Part of Your World", שיר הנושא מהסרט "בת הים הקטנה" של חברת וולט דיסני. הסרטון הופק על ידי האחים שיר ואור פרג שגם בנו בעצמם את הסנפיר בו השתמשו. הקליפ זכה לפרסום בארץ ושם את ישראל על המפה בתחום המרמיידינג העולמי עם ראיונות בכלי תקשורת מרחבי העולם והתעניינות תקשורתית רבה. הקליפ אף זכה במקום הראשון ב-world mermaid awaredשנערך בלאס וגאס בשנת 2011.

בתי ספר למרמיידינג בישראל
בשנת 2016 הקימה שיר קצנל (לשעבר פרג), בת הים שכיכבה בסרטון הוויראלי המוזכר לעיל, את "עולם בת הים", בית הספר הראשון למרמיידינג בישראל. בבית הספר ניתן להתנסות בשחייה עם סנפירי בני ובנות ים במסגרת שיעורים, חוגים ואף לקיים אירועים כגון ימי הולדת ומסיבות שונות בהם המשתתפים כולם הופכים לבני ובנות ים. בהמשך הוקמו מוסדות עצמאיים נוספים שאף הם הציעו הדרכות שחייה עם סנפירים.

קהילת בני ובנות הים של ישראל
בשנת 2018 הוקמה "קהילת בני ובנות הים של ישראל"על ידי מישל קורצקי ובניהולה המשותף יחד עם שיר קצנל.

הקהילה התחילה כקבוצת פייסבוק אשר קיבצה תחתיה את כל הילדים והמבוגרים אשר התעניינו במידה זו או אחרת במרמיידינג ורצו לעסוק במרמיידינג כתחביב או באופן מקצועי. ביולי 2018 חברי הקהילה נפגשו לראשונה לשחייה משותפת עם סנפירים בחוף הים בתל אביב. לאורך קיץ 2018, קהילת בני ובנות הים בישראל התחילה לקבל סיקור תקשורתי בטלוויזיהאשר משך אליה משתתפים נוספים. הקהילה פועלת תחת ערכי שמירת החופים והאוקיינוסים ומשתפת פעולה עם ארגונים ירוקים שומרי סביבה בישראל על מנת לסייע בהעלאת המודעות לחשיבות שמירת החופים והים.
ממוזער|מפגש קהילת בני ובנות הים של ישראל בגן השלושה. קיץ 2019

ייצוג ישראלי בתחרויות בינלאומיות במרמיידינג
בקיץ 2019 התקיימה אליפות העולם למרמיידינג הראשונה בעולם בגאוונזאו אשר בסין. מעל 70 משתתפים מרחבי העולם ובתוכם שני נציגים מישראל- שיר קצנל ויובל אברמי. 

 קישורים חיצוניים 


 הערות שוליים 

קטגוריה:ספורט מים
קטגוריה:בת ים (מיתולוגיה)
קטגוריה:בנות ים בתרבות הפופולרית