גאלפסטרים G100

250px|ממוזער|שמאל|ה"אסטרה 1125" בסלון האווירי בפריז בשנת 1988
250px|ממוזער|שמאל|"גאלפסטרים G150" משנת ייצור 2008 ברישוי ספרדי EC-KTK
250px|ממוזער|שמאל|"אסטרה SPX" בשירות חיל האוויר של ארצות הברית
גאלפסטרים G100 (באנגלית: Gulfstream G100), היה הידוע בעבר בשם "אסטרה" (באנגלית: IAI Astra) הוא מטוס מנהלים דו-מנועי אשר יכול לשאת בין שישה לתשעה נוסעים. המטוס יוצר על ידי התעשייה האווירית לישראל החל משנת 1985. בין השנים 1997 ו-2001 יוצר עבור חברת "גלקסי איירוספייס" (שותפות של התעשייה האווירית ו"הייאט קורפ"), והחל מ-2001 עבור חברת גאלפסטרים איירוספייס שרכשה את חברת "גלקסי איירוספייס". בשנת 2002 החל פיתוח גרסה משופרת של המטוס, "גאלפסטרים G150", המטוס האחרון יוצר בשנת 2016, והמסירה האחרונה ללקוח הייתה בשנת 2017.

היסטוריה
פיתוח המטוס
תכנונו של G100 מתבסס על ניסיון שרכשה התעשייה האווירית בייצור מטוס הווסטווינד. פיתוח האסטרה החל בשנת 1980 על בסיס ה"וסטווינד 2" (דגם 1124) תוך הכנסת שיפורים רבים, הגדלת טווח הטיסה והמהירות בעיקר על ידי עיצוב חדש של מבנה כנפיים, שיתן ביצועים טובים יותר ויאפשר חסכון בדלק.

אב טיפוס של המטוס טס לראשונה ב-18 במרץ 1984. ב-24 בספטמבר 1984 שבר מטוס האסטרה את שיא המהירות בטיסה מחוף לחוף בארצות הברית למטוס מנהלים, כאשר טס מיו יורק ללוס אנג'לס ב-4 שעות ו-24 דקות.

המטוס הראשון מייצור סדרתי טס לראשונה ב-20 במרץ 1985 וקיבל את אישור רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית ב-29 באוגוסט 1985. המטוס נכשל מבחינה שיווקית, שנתיים לאחר השקתו נמכרו רק עשרה מטוסים מתוכם סופקו עד אז רק שישה. זאת עקב מיתון שפקד את ארצות הברית ומחירו הגבוה של המטוס.

בשנת 1989 הושק דגם חדש של האסטרה ה-SP, ב-1994 הוחל בפיתוח הדגם המשופר SPX, המסוגל לטוס במהירות של 0.87 מאך, קרוב למהירות הקול, ושטווח הטיסה שלו הוא 2,950 מייל ימי. המטוס קיבל את רישוי רשות התעופה הפדרלית של בדצמבר 1998.

גאלפסטרים G100/G150
בשנת 1996 עבר ייצור המטוס לחברה חדשה - "גלקסי איירוספייס", שותפת של התעשייה האווירית ו"הייאט קורפ", שבשליטת משפחת פריצקר משיקגו. במאי 2001 רכשה גאלפסטרים איירוספייס את חברת "גלקסי איירוספייס". מאז שווקה "האסטרה" בשם "גולפסטרים-G100".

ב-18 בינואר 2005 נערך טקס הגלילה של ה"גאלפסטרים G150", דגם משופר של האסטרה, מטוס מנהלים מקטגוריה בינונית שיכול להטיס עד שמונה נוסעים. ב-3 במאי 2005, בוצעה בהצלחה טיסת הבכורה של המטוס. בשנת 2009 הפכה התעשייה האווירית ההודית ("הינדוסטאן אירונאוטיקס") לספק משנה בייצור המטוס.

דגמים

 דגם יצרן  תאריך אישור שירות  הערות אסטרה 1125  התעשייה האווירית  20 במרץ 1985  הדגם הראשון ממנו יוצרו 32 מטוסים. אסטרה 1125 SP  התעשייה האווירית  1990 דגם בו שופרה האווירודינמיקה של המטוס כך שטווח הטיסה גדל ב-98 קילומטר, שודרגה האוויוניקה ועיצוב הפנים. יוצרו 36 מטוסים מדגם זה. אסטרה 1125 SPX  גלקסי איירוספייס    שולבו מנועים חדשים מתוצרת חברת האניוול ושולב כנפון קצה-כנף. Gulfstream G100  גאלפסטרים איירוספייס    השם החדש של האסטרה 1125 SPX לאחר הרכישה בידי "גאלפסטרים איירוספייס", בסך הכל יוצרו 77 מטוסים מדגם G100/1125 SPX. Gulfstream G150  גאלפסטרים איירוספייס  2005  הגרסה המשופרת של ה-G100, הוגדל תא הנוסעים ושופר חרטום המטוס. בשנת 2016, 120 מטוסים מדגם זה היו בשירות.
 כל הדגמים ייצורו במפעלי התעשייה האווירית, אך החל משנות ה-90 שווקו על ידי "גלקסי איירוספייס" ואחר כך על ידי "גאלפסטרים איירוספייס".
מפעילים
בשנת 1997 רכש חיל האוויר של ארצות הברית את "אסטרה" והוא קיבל את הכינוי C-38. המטוס נרכש למטרת הטסת מפקדים, כאמבולנס אווירי ולאימון טייסים.

חיל האוויר של אריתריאה רכש את המטוס כמטוסו הרשמי של נשיא המדינה. בשנת 2012 ערקו שני טייסים יחד עם המטוס לערב הסעודית.
קישורים חיצוניים



 הערות שוליים 

קטגוריה:מטוסי נוסעים
קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: מטוסים
קטגוריה:מטוסי מנהלים