המגדלור (סרט, 2019)

המגדלור (מאנגלית: The Lighthouse) הוא סרט אימה פסיכולוגי תקופתי לשני שחקנים  משנת 2019, שביים והפיק רוברט אגרס. בתפקידים הראשיים משחקים רוברט פטינסון ווילם דפו שמגלמים שני שומרי מגדלור יריבים המאבדים את שפיותם כאשר סופה על-טבעית מתחוללת על האי שהם מוצבים בו. אגרס כתב את התסריט יחד עם אחיו מקס, בהשראתם של סיפור קצר שלא הושלם מאת אדגר אלן פו, ופרשת הטרגדיה במגדלור סְמוֹלְז , שהתרחשה בשנת 1801 על אי מול חופי ויילס.

הקרנת הבכורה התקיימה ב-19 במאי 2019 במסגרת "שבועיים של הבמאים"  שמחוץ לתחרות בפסטיבל הקולנוע בקאן, שם זכה רוברט אגרס בפרס בחירת המבקרים מטעם ההתאחדות הבינלאומית של מבקרי הקולנוע (FIPRESCI) .

הסרט זכה לשבחים רבים בעולם, והמבקרים העלו על נס את הצילום, התפאורה, התסריט והבימוי של אגרס, והופעתם של שני השחקנים הראשיים.

 עלילה 
בשלהי המאה ה-19 נשלח אפרים וינסלואו (רוברט פטינסון) בסירה אל אי מבודד מול חופי ניו אינגלנד, שם ישמש כשומר מגדלור מתחיל במשך ארבעה שבועות תחת פיקוחו של תומאס וֵייק (וילם דפו) שומר ותיק, קשיש חם-מזג, שהיה ספן בעברו. ביומו הראשון בתפקיד, וינסלואו מוצא צלמית מגולפת של בת ים שהשאיר אחריו קודמו בתפקיד, ותוחב את הצלמית לתוך מעילו. בלילה רואה וינסלואו את וייק עולה לחדר הפנסים של המגדלור, שם הוא מתפשט עירום. אחר כך רואה וינסלואו הזיות וחלומות ובהם מעין משושים במגדלור, שלושה גדמֵי עצים צפים במים, ומראות של בת ים (וַלֶרִייָה קראמאן) במרחק.

במהלך ימי שהותו במגדלור, וייק רודה בווינסלואו ומטיל עליו עבודות שחורות: לשאת מכלי קרוסין כבדים, לתדלק את הפנסים ולפנות שני סירי לילה עם הפרשות. בחלוף הימים, וינסלואו נתקל פעם אחר פעם בשחף בעל עין אחת. וייק מזהיר אותו שהריגת שחף מביאה ביש מזל, מאחר שהוא מחזיק באמונה טפלה שלפיה נשמותיהם של ספנים מתגלגלות בבעלי חיים. וינסלואו מתחיל לאונן למראה דמות בת הים, וממשיך לראות את וייק עירום. באחד הערבים השניים משוחחים במהלך ארוחת הערב ומתוודעים זה לזה. וייק מספר ששומר המגדלור הקודם שעבד תחתיו מת זמן קצר אחרי שאיבד את שפיותו, ואילו וינסלואו מגלה שהוא עבד כחוטב עצים בקנדה, אך החליט לשנות את מקצועו.

ביום שלפני עזיבתו המיועדת של וינסלואו, הוא רואה שממשאבת המים זורמים מים מהולים בדם, ומוצא שחף מת צף בבור המים. השחף בעל העין האחת צולל מלמעלה ותוקף את וינסלואו, והלה חובט את השחף למוות כנגד קיר בור המים. אחר הצהריים משתנה כיוון הרוח באופן קיצוני, בלילה מכה סופה באי, ושני הגברים נצורים בבקתת המגורים ושותים לשוכרה. בבוקר שלמחרת, לא מגיעה המעבורת שעל סיפונה היה וינסלואו אמור לעזוב את האי. אל החוף נשטפת גופה מן הים, וינסלואו ניגש אל הגופה ורואה שזו בת הים שראה בהזיותיו. הוא רץ בחזרה אל בקתת המגורים, שם אומר לו וייק שמלאי המזון שלהם נפגע בסופה. הם חופרים ומוציאים ארגז שאמור להכיל צידה נוספת, אך מוצאים בו רק משקאות חריפים.

הסופה נמשכת גם בלילות הבאים, והשניים מתקרבים זה לזה על אף שהם נותרים יריבים. כאשר וייק ישן, וינסלואו מנסה ללא הצלחה לגנוב ממנו את המפתח לחדר הפנסים. כמו כן, הוא רואה הזיות של מלכודת סרטנים ובה ראשו הכרות שתום העין של שומר המגדלור שעבד בעבר תחת וייק. ערב אחד מספר וינסלואו השיכור לווייק ששמו האמיתי הוא תומאס הווארד, והוא אימץ את זהותו של אפרים וינסלואו, חוטב עצים שנהרג בתאונה שהווארד לא ניסה למנוע. וייק מאשים אותו שהוא חשף את פרצופו האמיתי, והווארד מנסה להסתלק בסירת הצלה אך וייק הורס את הסירה בגרזן ורודף אחרי הווארד לתוך הבקתה, שם הוא טוען שהווארד הוא זה שהרס את הסירה ותקף אותו. מאחר שלא נותר להם משקה חריף, השניים מערבבים משקאות מכוהל מפוגל, והסופה מתחזקת עד כדי כך שגלי האוקיינוס פורצים דרך חלונות הבקתה.

למחרת בבוקר מוצא הווארד יומן שבו תיעד וייק את הפרות המשמעת שלו וכתב המלצה לפטר את הווארד ללא שכר. וייק נוזף בהווארד על עבודתו הגרועה, ואילו הווארד מאשים את וייק בהתעללות נפשית, תוקף ומכניע אותו תוך שהוא רואה הזיות של בת הים, ושל וייק כמפלצת ים. הווארד קושר את וייק בחבל, קובר אותו בתוך בור מלאי המזון ולוקח את צרור המפתחות. בעוד הוא מתכוון לעלות לחדר הפנסים, וייק מופיע ומכה את הווארד בכתפו עם גרזן. הווארד מוציא את הגרזן מידו של וייק, הורג אותו ועולה אל המגדלור. כאשר הוא מתקרב אל עדשת פרנל, העדשה עוצרת על מקומה ונפתחת כלפיו. הוא בוהה באקסטזה במראה שבתוך העדשה וצורח צרחה לא-אנושית כאשר האור מתחזק. הווארד מחליק, שובר את רגלו ונופל במדרגות המגדלור. בתמונת הסיום הווארד שוכב עירום על הסלעים, עינו האחת חסרה ושחפים מנקרים בקרביו בעודו בחיים.

 הפקה 
 פיתוח התסריט 

הסרט החל כניסיון של מקס אגרס, אחיו של רוברט, לעבד לקולנוע סיפור קצר מאת אדגר אלן פו, סיפור שמעולם לא הושלם ולא ניתנה לו כותרת, כנראה עקב מותו של פו, ולימים הוא נפוץ בשם "המגדלור". הדבר נודע לרוברט כאשר שוחח עם מקס על קשייו לקדם את הפקת סרט הביכורים שלו, "המכשפה", והוא הציע לעבד במשותף את הסיפור על-פי חזונו. בסופו של דבר, התסריט כלל לא דמה ליצירתו של פו, מלבד הכותרת.

רוברט עשה תחקיר על מגדלורים, ספנות ומיתולוגיה ימית, וגילה את פרשת "הטרגדיה של מגדלור סמולז", מגדלור על אי מול חופי ויילס שאויש על ידי שני שומרים ששניהם נקראו "תומאס" (כמו בסרט) והיו יריבים. כאשר הקשיש ביניהם מת, הצעיר חשש שיואשם בהריגתו, הכניס את הגופה לארון מתים מאולתר והשליך אותה לאוקיינוס. כך שלדברי רוברט אגרס, התסריט מבוסס על סיפור אמיתי, והסוף דומה למדי לסופו של הסיפור הקצר "הלב המסגיר" מאת פו.

 דיאלוגים 

על מנת לשוות לדיאלוגים ממד אותנטי, נעזרו האחים אגרס ביצירותיהם של הרמן מלוויל, רוברט לואיס סטיבנסון וה' פ' לאברקרפט ובמילונים של סלנג ומונחי ימאות מהמאה ה-19. עבור הסגנון הנטורליסטי נדרשו השניים לכתביה של שרה אוֹרְן ג'וּאִיט  (1849–1909), סופרת ומשוררת תושבת מדינת מיין בניו אינגלנד, ובעיקר לשתי יצירות שלה שפורסמו בשנת 1890: "Tales of New England" (בעברית: "סיפורי ניו אינגלנד") ו-"Strangers and Wayfarers" (בעברית: "זָרִים ונוסעים"). לצורך עבודותיה, ג'ואיט ראיינה ספנים ואיכרים, ולעיתים קרובות כתבה בדיאלקטים שלהם. אגרס סיפר שבעקבות ג'ואיט הוא הגיע למסקנה שבתקופה ההיא התקיים דיאלקט ייחודי של ספנים, שנבדל מזה של איכרי מזרח ניו אינגלנד  ומחוזות הים במזרח קנדה , וברוח זו נערכו הדיאלוגים בסרט. בעוד דמותו של דפו נוטה לדבר בסגנונם של שייקספיר ומילטון, פטינסון מדבר בדיאלקט של איכרי ניו אינגלנד.

 ליהוק 

בראשית פברואר 2018 נמסר שווילם דפו לוהק לככב בסרט. אגרס סיפר שאחרי שדפו התרשם לחיוב מ"המכשפה", הוא שלח לו אימייל והציע לשחק בכל סרט עתידי שלו, אך באותה עת לא היה תפקיד מתאים. כאשר הוחלט להפיק את "המגדלור", אגרס החליט מיד שדפו מתאים לשחק בו. כעבור כשבוע נמסר שפטינסון מצטרף לדפו וישחק בסרט. על כך סיפר אגרס שהוא הציע לפטינסון בזמנו לגלם תפקיד של ג'נטלמן ויקטוריאני בהפקה אחרת, אולם השחקן דחה את ההצעה בנימוק שהוא מעוניין בתפקידים יותר מוזרים ומאתגרים. כאשר התסריט ל"המגדלור" הושלם, אגרס שלח אותו לפטינסון בצירוף הערה: "האם זה מוזר ומאתגר מספיק עבורך?", והשחקן ענה מיד בחיוב.

 צילום 

אגרס רצה לצלם בצבעי שחור ולבן וביחס גובה רוחב צר בסגנון וינטג'. בסופו של דבר, "המגדלור" צולם בשחור ולבן באמצעות סרט צילום 35 מ"מ עם אסתטיקה אורתוכרומטית (רגישות לכל הספקטרום הנראה, פרט לאדום) ביחס גובה-רוחב 19:16 המתקרב לריבוע. יחס זה מתאים לתפאורה גבוהה וצרה, באופן שמסתיר פרטי מידע מהצופים. הצלם ג'ארין בלאשקי, ששיתף פעולה עם אגרס ב"המכשפה", הסביר שכיום, בעידן הצילום הפנכרומטי (רגישות לכל צבעי הספקטרום הנראה), לא ניתן למצוא סרטי צילום אורתוכרומטיים שרווחו בשימוש עד שנות ה-20 של המאה ה-20, ועל מנת לדמות סגנון של צילום מהמאה ה-19, הוא שילב עדשה פנכרומטית נגטיבית בשחור-לבן מדגם "איסטמן" Double-X 5222 עם מסנן אופטי. כמו כן, הוא השתמש במצלמות Panavision Millennium XL2 שעליהן הותקנו עדשות משנות ה-30, ואת מפתח הצמצם הוא כיוון ל- T2.8 באופן שהדמויות יהיו תמיד במוקד התמונה.

עקב הרגישות הנמוכה של המצלמות, ומכיוון שלא היה די בתאורה טבעית, בלאשקי השתמש באמצעי תאורה מלאכותיים בכל שעות היממה. בשעות היום נעשה שימוש בנורות חשמל בעוצמה נמוכה, ובאריגי מוסלין לצורך החזרת אור. בשעות הלילה – בפנסים שלהם הותאמו נורות הלוגן בעלות הספק של 500 ואט.

 אתרי צילום 

צילומי החוץ נעשו בפארק "ליף אריקסון" בחצי האי קייפ פוֹרְשׁוּ שבקצה הדרומי של נובה סקוטיה בקנדה. לצורך הצילומים הקים מעצב ההפקה, קרייג לאת'רופ, דגם של מגדלור פעיל בגובה 20 מטר על סלע געשי בים. לדברי אגרס, אור המגדלור נראה למרחק של כ-25 קילומטרים. צילומי הפנים נעשו על במה אקוסטית ליד העיר הליפקס ובהאנגר בנמל התעופה הבינלאומי בעיר ירמות'.

שלב הצילומים התחיל ב-9 באפריל 2018 ונמשך 34 יום בתנאי מזג אוויר קשים ובלתי צפויים. אזור פארק "ליף אריקסון" נסגר בפני קהל המבקרים לשלושה ימים, עד 11 במאי.

 הפצה והכנסות 

הצגת הבכורה של "המגדלור" התקיימה ב-19 במאי 2019 במסגרת "שבועיים של הבמאים" (Directors' Fortnight) שמחוץ לתחרות בפסטיבל קאן. כן הוקרן הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ובפסטיבל "אטלנטיק"  המתקיים מדי שנה בהליפקס, נובה סקוטיה.

"המגדלור" הופץ לבתי הקולנוע ב-18 באוקטובר 2019, בארצות הברית על ידי חברת "A24", וההפצה הבינלאומית נעשתה על ידי חברת "Focus Features" . בישראל התקיימה הצגת הבכורה ב-16 באוקטובר 2019 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.

מיציאת הסרט לקהל הרחב ועד 18 בדצמבר 2019 הסתכמו הכנסות הסרט בארצות הברית ובעולם ב-12,021,658 דולר.

 ביקורות 

במאגר ביקורות הסרטים "Rotten Tomatoes" עומד הסרט על 92% דעות חיוביות בשקלול 284 ביקורות, שסיכומן הוא שמדובר בסיפור מרתק המצולם באופן מבריק ומובל על ידי שתי דמויות ראשיות בעלות עוצמה, ורוברט אגרס ממשיך לבסס את מעמדו כקולנוען עם כישרון יוצא דופן. באתר "Metacritic" זוכה הסרט בממוצע משוקלל של 83 מתוך 100, המוגדר באתר כתהילה בינלאומית.

בעקבות ההקרנה בפסטיבל קאן, דייוויד רוני כתב ב"הוליווד ריפורטר" שאגרס מצדיק את המוניטין שרכש עם "המכשפה" כאשף הגותיקה של ניו אינגלנד, עם סרט קלאוסטרופובי נוסף. הוא, שחקניו, צוות אנשי מקצוע מוכשרים באופן מרשים, כולל עבודתו של טכנאי הקול דמיאן ווֹלְפּ, הופכים את הידרדרות שתי הדמויות לחיזיון מְשַׁתֵּק. בריאן טאלריקו כתב אחרי ההקרנה בפסטיבל טורונטו, שמדובר בהישג מרשים הודות להיעדר הפחד אצל אגרס, ושני שחקנים מסוּרים לחלוטין. זה לא סיפור  שני בני אדם שנמצאים בקצה שפיותם, אלא שבאמצעות הנדסת קול ואמצעים קולנועיים, הסרט דוחף לשם גם את הצופה, כמו לצפות בסיוט של מישהו אחר.

אוֹואֶן גלייברמן כתב במגזין "וראייטי" שזהו סרט אפל ומרגש, עשוי במיומנות יוצאת דופן. הסרט, נוסף על "המכשפה", מוכיח שיותר מאשר אגרס שולט באופן מושלם בסוגה זו, יש לו יכולת לנעול את הצופה בתוך קדחת ההתרחשויות על המסך. רובי קולין מ"הטלגרף" העניק לסרט חמישה כוכבים מושלמים, הגדיר את הופעתו של דפו כמדהימה, והשווה את זו של פטינסון למשחקו של דניאל דיי-לואיס בסרט "זה ייגמר בדם". קולין ציין שלא תהיה זו קלות דעת לומר שמדובר בקולנוע שגורם לצלצולים בראש ובנשמה.

בישראל, יעל שוב העניקה לסרט ציון 4 מתוך 5, והביעה את דעתה שהסרט מציע חוויה יוצאת דופן ומרתקת, ועשוי לזכות למעמד של קלאסיקה. אור סיגולי כתב שזוהי דרמת מתח פסיכולוגית סהרורית, עם גוונים ותאורה המשווים לסרט מראה של סרט בלהות אקספריוניסטי, אך לא סרט אימה. אגרס נאמן למסגרת הקולנועית הקשוחה שקבע לעצמו, ומשתמש בה בצורה מעוררת השתאות. סיגולי ציין שדפו ופטיסנסון מגיעים בסרט לנקודות שיא בקריירה שלהם. עם זאת, לתחושתו, הסרט מתארך בהרבה מהנחוץ. נעמה רק כתבה ב"טיים אאוט" שצילומי השחור לבן והפריים הריבועי מחזקים את תחושת המחנק והקלאוסטרופוביה, והתוצאה היא סרט אינטנסיבי וחד פעמי שעוד ידובר בו רבות.

 פרסים 
+פרסמועד הטקסקטגוריהשם המועמד/תתוצאהפרס אוסקר9 בפברואר 2020הצילום הטוב ביותרג'ארין בלאשקיהתאחדות מבקרי הקולנוע של אוסטין6 בפברואר 2020שחקן המשנה  הטוב ביותרוילם דפוהצילום הטוב ביותרג'ארין בלאשקיפרס באפט"א לקולנוע2 בפברואר 2020הצילום הטוב ביותרג'ארין בלאשקיפסטיבל הקולנוע בקאן25 במאי 2019FIPRESCI/Directors' Fortnight/Critics' Weekרוברט אגרסהתאחדות מבקרי הקולנוע של שיקגו14 בדצמבר 2019הצילום הטוב ביותרג'ארין בלאשקיפרסי בחירת מבקרי הקולנוע12 בינואר 2020שחקן המשנה הטוב ביותרוילם דפוהצילום הטוב ביותרג'ארין בלאשקיהתאחדות מבקרי הקולנוע דאלאס–פורט וורת'16 בדצמבר 2019שחקן המשנה הטוב ביותרוילם דפואגודת מבקרי הקולנוע של דטרויט9 בדצמבר 2019השחקן הטוב ביותררוברט פטינסוןשחקן המשנה הטוב ביותרוילם דפוהתסריט הטוב ביותררוברט אגרס; מקס אגרספרסי גותהאם2 בדצמבר 2019השחקן הטוב ביותרוילם דפופרסי התאחדות המבקרים של הוליווד9 בינואר 2020הצילום הטוב ביותרג'ארין בלאשקיאגודת מבקרי הקולנוע של יוסטון2 בינואר 2020שחקן המשנה הטוב ביותרוילם דפופרסי אינדפנדנט ספיריט8 בפברואר 2020הבמאי הטוב ביותררוברט אגרסהשחקן הראשי הטוב ביותר (גבר)רוברט פטינסוןשחקן המשנה הטוב ביותר (גבר)וילם דפוהעריכה הטובה ביותרלואיז פורדהצילום הטוב ביותרג'ארין בלאשקיארגון עיתונאי הקולנוע של אינדיאנה16 בדצמבר 2019הסרט הטוב ביותרהמגדלורהתסריט המקורי הטוב ביותררוברט אגרס; מקס אגרסשחקן המשנה הטוב ביותרוילם דפופרס החזון המקורירוברט אגרסאגודת מבקרי הקולנוע של לאס וגאס13 בדצמבר 2019שחקן המשנה הטוב ביותרוילם דפוחוג מבקרי הקולנוע של אוקלהומה15 בדצמבר 2019שחקן המשנה הטוב ביותרוילם דפוחוג מבקרי הקולנוע של פילדלפיה8 בדצמבר 2019הצילום הטוב ביותרג'ארין בלאשקיחוג מבקרי הקולנוע של פיניקס14 בדצמבר 2019סרט האימה הטוב ביותרהמגדלורשחקן המשנה הטוב ביותרוילם דפוהצילום הטוב ביותרג'ארין בלאשקיאגודת מבקרי הקולנוע של סן דייגו9 בדצמבר 2019שחקן המשנה הטוב ביותרוילם דפוהצילום הטוב ביותרג'ארין בלאשקיחוג מבקרי הקולנוע של אזור מפרץ סן פרנסיסקו16 בדצמבר 2019שחקן המשנה הטוב ביותרוילם דפופרסי סטלייט19 בדצמבר 2019סרט הדרמה הטוב ביותרהמגדלורשחקן המשנה הטוב ביותרוילם דפואגודת מבקרי הקולנוע של סיאטל16 בדצמבר 2019הסרט הטוב ביותרהמגדלורהבמאי הטוב ביותררוברט אגרסשחקן המשנה הטוב ביותרוילם דפוהצילום הטוב ביותרג'ארין בלאשקיהתאחדות מבקרי הקולנוע של סנט לואיס15 בדצמבר 2019סרט האימה הטוב ביותרהמגדלורהצילום הטוב ביותרג'ארין בלאשקיהתאחדות מבקרי הקולנוע של טורונטו8 בדצמבר 2019שחקן המשנה הטוב ביותרוילם דפוהתאחדות מבקרי הקולנוע של אזור וושינגטון הבירה8 בדצמבר 2019הצילום הטוב ביותרג'ארין בלאשקי

 קישורים חיצוניים 





 הערות שוליים 

קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי 2019
קטגוריה:סרטי אימה מ-2019
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן פסיכולוגיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי סיפורים קצרים
קטגוריה:סרטים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים עצמאיים
קטגוריה:יצירות עם שתי דמויות
קטגוריה:סרטי פולחן