דליריום טרמנס

דליריום טרמנס (באנגלית: Delirium tremens) או טִרְפוֹן שיכורים הוא דליריום שנגרם לרוב בעקבות גמילה מאלכוהול, אצל אנשים לאחר צריכת אלכוהול גבוהה למשך יותר מחודש.

סימנים ותסמינים
תסמינים נפוצים הם סיוטים, בלבול, חוסר התמצאות בזמן ובמקום, הפרעות ויזואליות, הזיות שמיעה וראייה, הזיות מישוש, חום, לחץ דם גבוה, הזעת-יתר, קצב לב מהיר. 

תסמינים אלה יכולים להופיע בפתאומיות, אך לרוב יתפתחו במהלך יומיים עד שלושה לאחר הפסקת שתיית האלכוהול, או לאחר הפחתה משמעותית ומהירה בה. יכולה להופיע החמרה בסימנים ביום הרביעי והחמישי. בנוסף, תיתכן החמרה של הסימפטומים בלילה.

ההזיות יכולות פעמים רבות להתבטא בחזיונות על חרקים, נחשים וחולדות. החולה עשוי לחוש תחושה של יצורים שזוחלים על גופו. סימפטום נוסף הוא הרגשת חרדה עזה, מחשבות על מוות ותחושה של מוות קרוב. קיימים גם תסמינים משניים כגון התקפי חרדה ופרנויה.

דליריום טרמנס יכול לגרום גם לרעידות קשות ובלתי נשלטות של הגפיים; במצבים קיצוניים יכולים להופיע גם פרכוסים.

יש להבדיל בין דליוריום טרמנס להלוצינוזיס אלכוהולי שמתרחשת בקירוב אצל 20% מהאלכוהליסטים המאושפזים, ואינו גורם לתמותה. לעומת הלוצינוזיס אלכוהולי, לדליריום טרמנס אחוזי תמותה של 15% עם טיפול ו-35% ללא טיפול.

גורמים
הגורם העיקרי לדיליריום טרמנס הוא עצירה או מיתון פתאומי של שתיית אלכוהול, לאחר תקופה ארוכה של שתיית אלכוהול כבדה. הסימפטומים עלולים להיגרם גם בעקבות פגיעת ראש, זיהום או מחלה, אצל אנשים עם היסטוריה של שימוש כבד באלכוהול.

גורם נוסף לדליריום טרמנס הוא עצירה פתאומית של שימוש בתרופות הרגעה מסוג ברביטורטים או בנזודיאזפינים אצל אנשים עם התמכרות לתרופות אלה. ההשפעה הפיזיולוגית של תרופות אלו ושל אלכוהול היא דומה, כיוון ששניהם גורמים להפעלה של מערכת הרצפטורים של GABA, שהיא חלק ממערכת העצבים הסומטית. אלכוהול ותרופות אלה משפיעות באופן דומה על המערכת ולכן הפסקת שימוש פתאומית של שניהם יכולה להוביל לדליוריום טמרנס. זו גם הסיבה העיקרית שתרופות אלה יכולות לשמש לטיפול בדיליריום טרמנס, תוך שהן מחליפות את האלכוהול ומסייעות בכך בתהליך הגמילה.

פתופיזיולוגיה
מקורם של תסמיני דליריום טרמנס בתגובת מערכת העצבים למחסור באלכוהול לאחר תקופת התרגלות; אלכוהול משפיע באופן חיובי על ההיקשרות של GABA – דבר זה מוביל לכניסה של נוירונים לתוך גרעין האקומבנס ללא מעצורים. שילוב תהליך זה עם חוסר רגישות של קולטנים אדרנרגיים מסוג אלפא 2 מוביל לרגישות יתר (upregulation) של מערכת זו. במצב של מחסור, המכניזם הלא מווסת מוביל לכניסה יתרה של נוירונים, בעוד מערכת ה-GABA הטבעית נמצאת בתת-פעילות – שילוב של כל אלה מוביל לדליריום טרמנס.

אבחנה
האבחנה תלויה בעיקר בסימפטומים שהופיעו. הסימפטומים שמופיעים בדליורים טרמנס יכולים להסוות ולהקשות על הטיפול בבעיות אחרות שנגרמות בעקבות אלכוהליזם כמו חוסר איזון אלקטרוליטים, דלקת לבלב ומחלת כבד אלכוהולית.

טיפול
ניתן לטפל בדליוריום טרמנס עם תרופות ממשפחת בנזודיאזפינים, וכן עם חוסמי בטא, בהתאם לסימפטומים המופיעים. לרוב, ייעשה שימוש בבנזודיאזיפינים כמו דיאזפם, לוראזפם, כלורידיאזפם ואוקסאזפאם.

בחלק מהמקרים עשויות לסייע תרופות אנטי-פסיכוטיות כמו הלופרידול.

בעבר השתמשו גם בתרופות כמו קלומטיאזול (Clomethiazole) ופארלדיהייד (Paraldehyde), אך כיום כמעט ולא משתמשים בהם.

לעיתים, משתמשים גם באקמפרוסייט Acamprosate כטיפול נוסף. טיפול בתרופה זו נמשך לטווח ארוך ונמצא כי הוא מפחית את הסיכון בשימוש חוזר באלכוהול.

במקרים נדירים, ממליצים על שימוש מועט באלכוהול בזמן דליוריום טרמנס, אך רוב הרופאים לא ימליצו על טיפול זה.

מומלץ לטפל גם בתיאמין בהזרקה תוך-ורידית.

חברה ותרבות
הסופר ג'ק קרואק מתאר על נסיונותיו עם דליריום טרמנס בספרו "Big Sur".

אחת מהדמויות בספר "Lord Jim" של הסופר ג'וזף קונרד, חווה דליוריום טרמנס ומתוארים סימפטומים שכוללים הזיות. בהזיה המתוארת הדמות חווה הזיה שבה הוא רואה מיליון צפרדעים ורודות.

בסרט "לעזוב את לאס וגאס", ניקולס קייג' משחק דמות של מכור לאלכוהול שעוזב את כל עיסוקיו ועוזב ללאס וגאס. שם הוא חווה דליורים טרמנס.

בסרט "סוף השבוע האבוד" של בילי ויילדר, ריי מילאנד קיבל פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על דמותו בסרט. הדמות חווה דליוריום טרמנס אחרי אשפוז ומתוארות הזיות שהוא מרגיש.

ראו גם
 הזיה
התמכרות
אלכוהליזם
תסמונת גמילה מאלכוהול

קישורים חיצוניים

 קליניקה של דליריום טרמנס באתר emedicine
 פרוגנוזה של דליוריום טרמנס באתר emedicine


הערות שוליים 

קטגוריה:רפואה
קטגוריה:התמכרות
קטגוריה:הפרעות נפשיות והתנהגותיות כתוצאה משימוש בחומרים פסיכואקטיביים
קטגוריה:תרבות שתיית אלכוהול