פרה קדושה (ביטוי)

פרה קדושה הוא ניב מושאל בעברית המשמש לתיאור דברים (כמו ערכים, אמונות, אישים ומיתוסים) שקיים טאבו רחב בחברה על פקפוק, לגלוג או כל סוג של פגיעה אחרת בהם.

אטימולוגיה
מקורו של הביטוי על פי המקובל הוא מאנגלית אמריקנית, אף על פי שהוא קיים בשפות רבות בניב דומה או זהה.

הניב מתבסס על מקומה החשוב של "פרה קדושה" בהינדואיזם, ונראה כי הופיע לראשונה בארצות הברית בסוף המאה ה-19. יראת הכבוד לפרות בחברה ההינדית המסורתית, נובעת מהכתוב בוודות, המתאר רתיעה מפגיעה בבעלי חיים שהאדם צורך את חלבם לאחר שנגמל מחלב אם. פרה קדושה פיגורטיבית היא צורת דיבור למשהו שנחשב חסין מפני שאלה או ביקורת באופן לא סביר וחריג.

בתרבות
בתרבות הישראלית
בתרבות הישראלית, אדם המביע פקפוק בערכים ישראליים מיוחדים וחותר תחתם מתואר כמי ש"שוחט פרה קדושה" (לדוגמה, דבריו של עמר בר-לב: "אני מקווה שאני לא שוחט פרה קדושה, אולם תכנונו של מבצע אנטבה היה לקוי מתחילתו ועד סופו"). בפועל, המושג נעשה לעיתים קרובות לקלישאה ופובלציסטים ועיתונאים רבים ידועים כ"שוחטי פרות קדושות". בשל ריבוי "שוחטי הפרות הקדושות" לעיתים נוצרות פרפרזות על הביטוי, כמו "אין עוד פרות קדושות לשחוט". דוגמה לפרה קדושה שנשחטה רבות הוא נושא בדיחות השואה והשכול, וסוגים נוספים של הומור שחור.

בתרבות האמריקאית
המוטו של המגזין הסאטירי האמריקאי "הריאליסט" היה: "חוסר הכבוד הוא הפרה הקדושה היחידה שלנו".

ראו גם
 פרה קדושה
 איקונוקלאזם

הערות שוליים

קטגוריה:מילים וביטויים בעברית
קטגוריה:פרות בתרבות