בנק אגודת הטמפלרים

בנק אגודת הטמפלרים (בגרמנית: Bank der Tempelgesellschaft) היה בנק ארצישראלי שהקימה אגודת הטמפלרים, ופעל בין השנים 1924 ל-1939.

הטמפלרים הגרמנים שהגיעו לארץ ישראל, החל מ-1868, נזקקו לבנק. בתחילה הם השתמשו בשירותי הבנק של יוהנס פרוטיגר, בנקאי ממוצא שווייצרי, בירושלים, אך זה פשט את הרגל ב-1896. הבנק של פרוטיגר היה גלגול של בנק של ״מיסיון עולי הרגל״ מסנט כרישונה (ליד בזל). אחרי התמוטטות הבנק פתח את שעריו דויטשה פלשתינה בנק בתמיכת משרד החוץ הגרמני, במטרה לעזור לנתינים גרמנים כטמפלרים, וגם כמשקל נגד לבנק קרדי ליונה הצרפתי. בנק זה פורק אחרי מלחמת העולם הראשונה, כרכוש אויב.

ב-10 ביולי 1887 הקימו הטמפלרים את "הקופה המרכזית של ההיכל" (Zentralkasse des Tempels). הקופה נרשמה תחילה בקונסוליה הגרמנית בירושלים וב-1904 הוכרה על ידי השלטון העות'מאני. הקופה טבעה מטבעות לשימוש הקהילה. ב-1922, בעקבות סגירת דויטשה פלשתינה בנק, נרשמה הקופה ברשם החברות. מטרת הקופה הייתה לתת מימון לטמפלרים. אך הקופה הייתה קטנה מדי והוחלט להקים במקביל גם בנק.

"אגודת הטמפלרים (ההיכל)" הקימה את הבנק שלה ב-11 ביולי 1924. הסניף הראשי היה ביפו, ונפתחו סניפים ברחוב השוק בחיפה ובירושלים. הבנק העסיק עשרות עובדים גרמנים, אך גם ערבים ויהודים. מנהלי הבנק היו כריסטוף וו. הופמן עד 1932, ותימוטאוס וורסט עד סגירת הבנק. הבנק עסק במימון הפעילות הטמפלרית בשטחי החקלאות (כגון יצוא תפוזים משרונה), התעשייה והמסחר. הבנק השתלב גם בעשייה הציונית שגדלה מאוד ב. ב-1933 מונה הבנק כנציגו של הדויטשה רייכבנק.

איסור על עסקאות עם יהודים אחרי ליל הבדולח, בנובמבר 1938, הביא את בנק אגודת הטמפלרים לכדי כמעט פשיטת רגל. על מנת להיחלץ מפשיטת הרגל הוצע על ידי חברת העברה לרכוש, בעזרת הבנק, אדמות באזור שרונה. מאחר שחברת העברה עבדה "באישור" השלטון הנאצי, היה זה ניסיון לעבור על האיסור ולהמשיך בזרימת ההון של הבנק. פרוץ מלחמת העולם השנייה סיכל את המכירה באיבה. הממשל הבריטי סיים את ההתיישבות הטמפלרית בארץ ישראל, והבנק נסגר בידי משרד הכונס הרשמי, ב-12 בספטמבר 1939. סגירתו הסופית של הבנק הייתה עם הקמת מדינת ישראל.

הערות שוליים

קטגוריה:טמפלרים (תנועה)
אגודת הטמפלרים