קתרין ברשיניאק

קתרין ברשיניאק (בצרפתית: (); 12 ביוני 1946) היא פיזיקאית צרפתייה. מחקרה העיקרי עוסק בצברי אטומים, קבוצות קטנות של אטומים, ותכונותיהן המשתנות לפי גודל. עבור הישגיה המדעיים בתחום הוענקו לה מספר פרסים, בין היתר פרס של האקדמיה הצרפתית למדעים ב-1991 ומדליית כסף של המרכז הלאומי למחקר מדעי (CNRS) ב-1994. היא הייתה מנכל"ית CNRS בין השנים 1997–2000 ונשיאתו בין השנים 2006–2010. כיהנה כנשיאת המועצה הבינלאומית למדע (ICSU) בין השנים 2008–2011 וכנשיאת המועצה העליונה לביוטכנולוגיה (HBC) בין השנים 2009–2010. מונתה כמזכירה קבועה של האקדמיה הצרפתית למדעים בין השנים 2011–2018.

 קורות חיים 
ברשיניאק נולדה בפריז, כאחות בכורה לשני אחים. הוריה, אנדרה וג'ין טיילק , היו אקדמאים ופרופסורים באוניברסיטת פריז. אביה היה פיזיקאי גרעיני, מנהל המחלקה הפיזיקלית והכימאית ב"מכון קירי" והנציב העליון במרכז לאנרגיה אטומית בצרפת (CEA) . אמא של ברשיניאק הייתה פיזיקאית.

במקור היא התעניינה במתמטיקה וספרות צרפתית, ואת לימודיה היא התחילה במתמטיקה. לאחר מכן שינתה את מסלול לימודיה לפיזיקה. את ההחלטה לשנות את מסלול לימודיה היא עשתה בעיקר כי חברת הסטודנטים לפיזיקה מצאה חן בעיניה.

קתרין נישאה בשנת 1969 לפיליפ ברשיניאק, גם הוא פיזיקאי, אותו היא הכירה בזמן לימודיה ב"אקול נורמל סופרייר" בפריז. לזוג שלושה ילדים. בנה הבכור הוא מהנדס, בנה השני הוא שחקן גולף מקצועי בצרפת ובתה היא מורה לספרות.

 השכלה 
את תארה הראשון השלימה ברשיניאק באקול נורמל סופרייר (École normale supérieure) את תארה השני סיימה בפקולטה למדעים באורסיי בשנת 1971, ואת הדוקטורט שלה סיימה בשנת 1977 באוניברסיטת פריז-סוד. את הפוסט דוקטורט שלה עשתה בקנדה בין השנים 1979–1980.

 קריירה 
היא החלה את עבודתה במעבדת "אמה קוטון" (Aimé Cotton laboratory) באורסיי בשנת 1971. בשנת 1985 מונתה למנהלת המחקר במעבדה ובשנת 1989, היא הפכה למנהלת המעבדה עד 1996. ברשיניאק הייתה מנהלת מדעית של המחלקה לפיזיקה ומתמטיקה של CNRS (מכון המחקר המדעי הגדול ביותר בצרפת ובאירופה) משנת 1995 ועד 1997 ומנכ"לית CNRS בין השנים 1997 ו-2000. בזמן כהונתה שם, עשתה ברשיניאק שינויים רציניים בארגון. משימתה החשובה ביותר הייתה להפוך את הארגון לרשת פתוחה ולהגביר את התקשורת שלו עם האוניברסיטאות והתעשייה.

כמנכ"לית ה-CNRS, היא הייתה אחראית על 25 אלף עובדים, 12 אלף מתוכם חוקרים, ותקציב של 2.42 מיליארד אירו. לדברי ברשיניאק, אחת הסיבות למינויה למנכ"לית CNRS הייתה עצם היותה אישה. "אחרי שנבחרתי, פשוט הייתי צריכה להוכיח שאני יכולה לעשות את העבודה יותר טוב מכל אחד אחר, גברים ונשים כאחד", אמרה ברשיניאק.

ברשיניאק נבחרה כחברת כבוד לאקדמיה למדעים בשנת 1997 וכחברה מן המניין בשנת 2005. היא הייתה נשיאת "המכון לאופטיקה תאורטית ומעשית" (Institut d'optique théorique et appliquée) ב-2003 עד 2006 ו"ארמון התגלית" (Palais de la découverte) ב-2004 עד 2009.בשנת 2005 היא נבחרה כנשיאה העתידית של המועצה הבינלאומית למדע (ICSU), וכיהנה בתפקיד זה בין השנים 2008–2011. היא האישה השנייה, אחרי ג'יין לובצ'נקו, שנבחרה לכהן בתפקיד זה.

ברשיניאק מונתה להיות נשיאת CNRS מ-11 בינואר 2006 עד 2010, בהתאם להמלצתו של פרנסואה גולאר , שר החינוך והמחקר בצרפת. היא סיימה את הכהונה בשנת 2010 ובמקומה מונה אלן פוקס. ב-2011, היא מונתה לחברת דירקטוריון בחברת  , חברה סביבתית העוסקת בניהול מערכת המחזור הלאומית בצרפת ולחברת דירקטוריון בחברת "פלמל טכנולוגיות" (Flamel technologies), חברת תרופות (2011).

בין השנים 2013–2016 הייתה חברת המועצה הגבוהה להנצחה לאומית (Le Haut Comité aux Commémorations nationales).

ברשיניאק נבחרה כנשיאה של המועצה הגבוהה לביוטכנולוגיה (Haut Conseil des biotechnologies) בשנת 2009, ועזבה תפקיד זה כאשר נבחרה למזכירה הקבועה  של האקדמיה למדעים, המחלקה למדעים מתמטיים ופיזיקליים, בשנת 2010. היא כיהנה בתפקיד זה עד 2018 ולאחר מכן נהייתה מזכירת כבוד.

 תחום מחקר 
ברשיניאק היא מומחית בתחום הננו-פיזיקה של צבירי אטומים, קבוצה קטנה של אטומים המכילה בין שלושה למיליוני אטומים של אותו יסוד. בגלל גודלם הקטן, תכונותיהם של צברי האטומים שונים ממצב מוצק ומשתנים לפי גודלם. צברי אטומים מגשרים בין מצב צבירה גז ומצב צבירה מוצק. מחקרה העיקרי של ברשיניאק עסק בחקר צברי מתכת.

לפי המועצה הבינלאומית למדע, ברשיניאק עזרה לייסד את התחום של צברי אטומים. היא פרסמה מעל 150 מאמרים מדעיים.

 קשרים עם ישראל 
ב-2009 ערכה ברשיניאק ביקור בן שבוע בישראל שבמהלכו ביקרה במוסדות מדע ישראליים וחתמה על הסכמי שיתוף פעולה, בין היתר עם האוניברסיטה העברית ומכון ויצמן. בעת ביקורה באוניברסיטה העברית בשנת 2009, לשם חיזוק שיתוף הפעולה המחקרי הקיים, כאשר נשאלה לדעתה לגבי החרם האקדמי על חוקרים ישראלים אמרה ברשיניאק כי "חרם זה לא אני. אני מאמינה בדיאלוג ובמתן הסברים ולא בחרם. בתחום המדע חשוב להתעלות מעל כל חילוקי הדעות הפוליטיים, הידע הוא אוניברסלי וצריך להכיר את מקומו של האחר".

בשנת 2011 זכתה ברשיניאק בפרס מכון ויצמן לנשים במדע. במסגרת אירועי "עונת ישראל צרפת" לציון שנת ה-70 למדינה, נערך כינוס משותף עם האקדמיה הצרפתית למדעים תחת הכותרת "מדע ללא גבולות", בו ביקרה ברשיניאק בישראל כראש המשלחת הצרפתית.

 פרסים והוקרות 
 פרס גוסטב-ריבאוד של האקדמיה הצרפתית למדעים (1991)
 אבירה (1991) קצינה (2000) ומפקדת (2011) במסדר ההצטיינות הלאומי
 אבירה (1996), קצינה (2005), מפקדת (2014), וקצינה גבוהה (;; 2018) בלגיון הכבוד
 מדליית הכסף של המכון הלאומי למחקר מדעי (1994)
 חברת האקדמיה האמריקאית לאומניויות ומדעים (1999)
 חברת האקדמיה לטכנולוגיות (;2000)
 זוכת פרס הולווק (2003)
 חברת המכון לפיזיקה (;2003)
 דוקטור לשם כבוד באוניברסיטה החופשית של ברלין (2003)
 דוקטור לשם כבוד במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה (2006)
 דוקטור לשם כבוד במכון הטכנולוגי השווייצרי של לוזאן (2007)
 זוכת פרס רוברוול להשכלה גבוהה (2008)
 חברת האקדמיה האירופאית (2010)
 חברת האקדמיה המלכותית למדעים ואמנויות של בלגיה (2010)
 עמיתה באקדמיה למדע וטכנולוגיה של חסן השני במרוקו (2015)
 מפקדת במסדר הנשר האצטקי (2018)

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:פיזיקאיות צרפתיות
קטגוריה:נשים זוכות פרסים: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן
קטגוריה:מקבלות תואר דוקטור לשם כבוד מבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן
קטגוריה:זוכות פרס ויצמן לנשים במדע
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1946