פיאג'ו וספה סילורו

פיאג'ו וספה סילורו (באיטלקית: Piaggio Vespa Siluro) היה אב טיפוס של קטנוע שובר שיאים מתוצרת יצרנית הרכב הדו-גלגלי פיאג'ו, ממשפחת המותג וספה, אשר יוצר בשנת 1951 כדי לשבור את שיא המהירות עבור וספות בקטגוריה של 125 סמ"ק.

לאחר מלחמת העולם השנייה שבירת שיאי מהירות היו דרך להשיג השפעת פרסומת רחבה. יצרנית הרכב אינוצ'נטי הייתה הראשונה שהחלה לנסות לשבור שיאי מהירויות, ופיאג'ו ניסתה ללכת בעקבותיה. הווספה "פיאג'ו וספה סילורו" תוכננה ונבנתה כדי ליצור אינטרס פרסומי חזק על המוצר החדש של פיאג'יו מאותן שנים: המותג וספה.
היריבה הטכנולוגית והמסחרית עליה ניתן היה להתגבר הייתה "למברטה" מקבוצת "אינוצ'נטי", שכבר לפני פברואר 1951 שברה 13 שיאים מהירים שהושגו במסלול האיטלקי רומא-אוסטיה ו-36 רשומות במסלול המרוצים של העיר הצרפתית מונטלהרי .

"פיאג'ו וספה סילורו"

 פרוש "סילורו" (מאיטלקית לעברית) - "טורפדו".
 שיא המהירות נשבר ב-9 בפברואר 1951 על ידי האופנוען דינו מזונצ'יני, בכביש המהיר בין רומא לאוסטיה בקילומטר 10–11.
 בראש הפרויקט של תכנון ובניית 2 דגמי "פיאג'ו וספה סילורו" עמדו קוראדינו ד'אסקניו  (היה המנהל הטכני של פיאג'יו) וויטוריו קסיני (Vittorio Casini) (היה האחראי על השירותים הטכניים והבדיקות ב"פיאג'יו" ובנוסף עיצב את דגם "פיאג'ו וספה סילורו").
 בבוקר ה-9 בפברואר 1951, האופנוען האיטלקי דינו מזונצ'יני מהעיר אמפולי עם קסדה אווירודינמית מוארכת מאוד, הגיע למהירות ממוצעת של 171.02 קמ"ש (דרך אחת 174.418 קמ"ש ו-169.910 קמ"ש חזרה), עם זמן נסיעה של 21.4 שניות. לאחר חודשיים השיא נשבר על ידי דגם "למברטה סילורו" מתוצרת "Lambretta".

מאפיינים
שני אב טיפוס נבנו כדי להתגבר על שיא המהירות בקילומטר המשוגר. האב-טיפוס ששימש להקלטה שונה מהדגם הראשון בגלל נוכחותו של ספוילר קדמי קטן וחצי-עיגול ונוכחות שתי צריכות אוויר קטנות אחוריות.

מנהלי הפרויקט קורדינו ד'אסקניו, וויטוריו קסיני האחראי ניצלו עבור חלק המנוע את הטכנולוגיה של מנוע הבוכנות המנוגדות  בהתאם לתוכנית של מנועי המטוסים של "ג'ונקר ג'ומו 205"  עם בוכנות הפוכות וגל ארכובה מחובר לשרשרת הילוכים. סוג זה של מנוע בתחום האופנוע פותח בעבר רק על ידי חברת המכוניות והאופנועים הגרמנית "DKW"  בדגם אופנוע שיוצר לפני מלחמת העולם השנייה: "DKW KS-1".

בתוכנית ההנדסית של המנוע היו שני גלגלים ארוכים המחוברים על ידי שתי תיבות הילוכים ושני מאיידים נפרדים. המנוע נבנה בברזל יצוק בקירור נוזלי והוצב רדיאטור משמאל למנוע עם כניסת אוויר באותו הצד. באב-טיפוס ראשון של המנוע, סיפק קירור אוויר, אך לטמפרטורות הגבוהות שפותחו על ידי מנוע מסוג זה, העדיף פתרון של קירור נוזלי.

המנוע הונע על ידי שני מאיידים מתוצרת "Dell'Orto"  דגם "Dell'Orto SSI 23", שתוכננו באופן מכוון ל-"פיאג'ו וספה סילורו", אחד לכל תא הארכובה.

נעשה שימוש בתערובת שמן-בנזין עם חומר סיכה 12% מתוצרת אקסון מוביל.

המתלים היו קפיצי סליל מלפנים ומאחור עם מיסב גומי ובולמי זעזועים. צמיגי פירלי גודל 3.00x10 נבדקו בקפדנות לצורך אב-הטיפוס. ללוח המחוונים היה רק טכומטר שעולה מ-10 על 1,000 סל"ד.

האופנוען נאלץ לנהוג בדגם כשהוא כרוע ברך בתוך מושב הנהיגה הצר, אליו הורכבו שתי דלתות שנסגרו והשלימו את פתיחת הרכב.

למסגרת הדגם הייתה קורה מרכזית, עם גוף אלומיניום אווירודינאמי ועוטף מאוד, מאחור נבנה סנפיר מייצב רוחבי עם טביעת רגל מלבנית שהשתרעה מעבר לגלגל האחורי.

מקדימה היה ספוילר קטן וחצי- עיגול מול השמשה הקדמית, מאחור נבנו שני פתחי אוורור, אחת לקירור הבלם האחורי מצד ימין ואחת גדולה יותר משמאל לקירור רדיאטור המים.

ראו גם
 קטנוע
 וספה
 פיאג'ו פפרינו

קישורים חיצוניים


 אתר מותג וספה הבינלאומי 

הערות שוליים

קטגוריה:קטנועים
קטגוריה:פיאג'ו
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1951
קטגוריה:כלי רכב איטלקיים
קטגוריה:וספה
קטגוריה:שיאים בהנדסה וטכנולוגיה
קטגוריה:כלי רכב דו-גלגליים