אולג מנשיקוב

אולג יבגנייביץ' מנשיקוב (ברוסית: Олег Евгеньевич Меньшиков; נולד ב-8 בנובמבר 1960) הוא שחקן, במאי תיאטרון וזמר רוסי, משמש בתפקיד המנהל האמנותי הנוכחי של תיאטרון ירמולוב במוסקבה.

מנשיקוב ידוע בזכות תפקידיו בסרטים של ניקיטה מיכלקוב "שמש בוגדנית" (1994), "הספר מסיביריה" (1998), "שמש בוגדנית 2: הציפייה" (2010) "שמש בוגדנית 2: המצודה" (2011), כמו גם על הופעתו ב"ממזרח למערב" של רגיס ורנייה (1999).

מנשיקוב זכה בפרס פרס לורנס אוליבייה, בפרס ניקה ושלושה פרסי מדינה של הפדרציה הרוסית הוא גם חתן מסדר הכבוד של הפדרציה הרוסית.

 ראשית חייו 
מנשיקוב נולד בסרפוחוב, מחוז מוסקבה, לאב יבגני (יליד 1934), מהנדס צבאי, ולאם ילנה (ילידת 1933), רופאה.

בנוסף לבית הספר הרגיל, מנשיקוב למד בבית ספר למוזיקה, שם ניגן בפסנתר ובכינור . בשנת 1977 נרשם לבית הספר לתיאטרון הגבוה "מיכאיל שצ'פקין", שם למד משחק תחת ולדימיר מונחוב.

 קריירה 
מנשיקוב עשה את הופעת הבכורה שלו בסרט הטלוויזיה "ממתין ומקווה" משנת 1980. בשנה שלאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקולנוע בסרט "יחסי משפחה", שהיה שיתוף הפעולה הראשון שלו עם ניקיטה מיכאלקוב. מנשיקוב המשיך אז לככב בסדרה של סרטים מצליחים שהפכו אותו לכוכב בברית המועצות, כולל "טיסות בחלומות ומציאות", "הליצן החביב עלי", "דרך רחוב מיין עם תזמורת" ו"מון סאונד" אודות קרב מון סאונד. הוא זכה לשבחים על הופעתו ב"דיובה-דיובה" (1992), שעבורה היה מועמד לפרס ניקה, האוסקר הסובייטי.

מנשיקוב משך לראשונה את תשומת הלב הבינלאומית בהפקה של תיאטרון הגלוב "כשהיא רקדה", עבורה זכה בפרס פרס לורנס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה. הוא זכה להצלחה נוספת עם "שמש בוגדנית" של ניקיטה מיכלקוב, בו גילם סוכן נ.ק.ו.ד. מניפולטיבי שהתאבד במהלך הטיהור הגדול של סטלין . "שמש בוגדנית" זכה בפרס הגדול בפסטיבל הקולנוע בקאן ובפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. מנשיקוב שב לגלם מחדש את הדמות בסרטי ההמשך שיצאו בשנים 2010–2011.

בשנת 1996 כיכב מנשיקוב ב"אסיר ההרים" של סרגיי בודרוב, עבורו זכה בפרס ניקה לשחקן הטוב ביותר. הוא המשיך לשתף פעולה עם מיכלקוב בהספר מסיביריה (1998) לצד ג'וליה אורמונד, ובסרטו של רגיס ורנייה "ממזרח למערב" (1999) לצד סנדרין בונאייר וקתרין דנב. הוא הופיע גם בסדרת הטלוויזיה "חשוד עיקרי" (2003), "דוקטור ז'יוואגו (2005) "יועץ ממלכתי" (2005) כאראסט פנדורין וב"אגדה מספר 17" (2013) כאנטולי טראסוב ובסדרה "דוקטור ז'יוואגו" (2006).

בשנת 1997, מנשיקוב היה נשיא חבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של מוסקבה. מאז 2012 משמש כמנהל אמנותי של תיאטרון ירמולובה במוסקבה.

מנשיקוב זכה שלוש פעמים בפרס המדינה של הפדרציה הרוסית על תרומתו הבולטת לאמנות הקולנוע. בשנת 2003 הוענק לו תואר האמן העממי של רוסיה וכן הוענק לו מסדר הכבוד בשנת 2010.

 חיים אישיים 
בשנת 2005 נישא מנשיקוב לחברתו השחקנית אנסטסיה צ'רנובה. הוא מתגורר במוסקבה .

 פילמוגרפיה 
 סרט / סדרה שם בשפת המקור שנה דמות הערות Жду и надеюсь 1980 שורקה דומוק סרט טלוויזיה יחסי משפחה Родня 1981 קיריל בבימויו של ניקיטה מיכאלקוב שער פוקרובסקי Покровские ворота 1982 קונסטנטין רומין בבימויו של ניקולאי קוזאקוב Полёты во сне и наяву 1982 חבר של אליסה הנשיקה Поцелуй 1983 מרזליאקוב סרט טלוויזיה Полоса препятствий 1982 ולדימיר מז'ירוב Капитан Фракасс 1984 הברון סיגוגניאק מיני-סדרה Володя большой, Володя маленький 1985 ולדימיר סלימוביץ' סדרת טלוויזיה Михайло Ломоносов 1986 דמיטרי וינוגרדוב סדרת טלוויזיה מון סאונד Моонзунд 1987 סרגיי ארטנייב הליצן החביב עלי Мой любимый клоун 1986 סרגיי סיניצין По главной улице с оркестром 1987 קורוליקוב Брызги шампанского 1988 סרגיי Жизнь по лимиту 1988 מישה Лестница 1989 ולדימיר פירושניקוב Яма 1990 ואסילי ליקונין דיובה-דיובה Дюба-дюба 1992 אנדריי פלטניוב שמש בוגדנית Утомлённые солнцем 1994 דמיטרי ארסנטייב בבימויו של ניקיטה מיכאלקוב אסיר ההרים Кавказский пленник 1996 סניה הספר מסיביריה Сибирский цирюльник 1998 אנדריי טולסטוי / אנדרו מק'קראקן בבימויו של ניקיטה מיכאלקוב אמא Мама 1999 ליונצ'יק ממזרח למערב Est - Ouest 1999 אלכסיי גולובין החשוד העיקרי, עונה 6 2003 מילאן לוקיץ' סדרת טלוויזיה בריטית, 2 פרקים יועץ ממלכתי Статский советник 2005 אראסט פנדורין Золотой телёнок 2006 אוסטפ בנדר מיני-סדרה דוקטור ז'יוואגו Доктор Живаго 2006 יורי ז'יוואגו מיני-סדרה О чём говорят мужчины 2010 בתפקיד עצמו הופעת קמע שמש בוגדנית 2: הציפייה Утомлённые солнцем 2: Предстояние 2010 דמיטרי ארסנטייב בבימויו של ניקיטה מיכאלקוב שמש בוגדנית 2: המצודה Утомлённые солнцем 2: Цитадель 2011 דמיטרי ארסנטייב בבימויו של ניקיטה מיכאלקוב אגדה מספר 17 Легенда №17 2013 אנטולי טראסוב Attraction Притяжение 2017 קולונל ולנטין לבדב גוגול: ההתחלה Гоголь. Начало2017יאקוב גורו גוגול: נקמה נוראית Гоголь. Страшная месть2018 פלישה Вторжение 2020 קולונל ולנטין לבדב פסיכו Псих 2020 סדרת טלוויזיה ספוילר Спойлер 2021 סדרת טלוויזיה כבודו Ваша Честь 2022 סדרת טלוויזיה

 פרסים ומועמדויות 
 פרס שנה קטגוריה סרט תוצאה פרס אלכסנדר דובז'נקו 1987 מדליית כסף למשחק מון סאונד  פרס טלה הזהב 1996 תרומה מצטיינת לקולנוע  פרס נשר הזהב 2014 שחקן המשנה הטוב ביותר אגדה מספר 17  פרס פסטיבל הקולנוע Kinotavr 1996 גרנד פרי אסיר ההרים  פרס לורנס אוליבייה 1992 שחקן המשנה הטוב ביותר כשהיא רקדה  פסטיבל העונות של מוסקבה 1990 פרס השחקן הטוב קליגולה  פרס ניקה 1993 השחקן הטוב ביותר דיובה-דיובה  1997 אסיר ההרים  פרס מבקרי הקולנוע הרוסי 1994 שחקן השנה שמש בוגדנית  פרס הגילדה הרוסית למבקרי קולנוע 2014 שחקן המשנה הטוב ביותר אגדה מספר 17  פרס המדינה של הפדרציה הרוסית 1995 תרומה בולטת לאמנות הקולנוע שמש בוגדנית  1997 אסיר ההרים  1999 הספר מסיביריה  פרס טריומף לסרטים עצמאיים 1996 תרומה בולטת לתרבות  פרס תיאטרון ויקטור רוזוב 1993 תרומה לתיאטרון 

 קישורים חיצוניים 



 * "אולג מנשיקוב", באתר וואלה

הערות שוליים 

קטגוריה:זוכי פרס ניקה
קטגוריה:אישים זוכי פרס אוליבייה
קטגוריה:זוכי פרס נשר הזהב הרוסי
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1960