הכול, הכול

הכול, הכול (באנגלית: Everything, Everything) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 2017 המבוסס על רומן באותו השם  מאת הסופרת האמריקאית-ג'מייקנית ניקולה יוּן . העלילה מספרת על אהבתם של מאדי (אמנדלה סטנברג) בת ה-18 שסובלת מכשל חיסוני משולב חמור, והשכן שלה, אוֹלִי (ניק רובינסון).

ביימה סטלה מגי  לפי תסריט מאת ג'יי מילס גודלו . בכורת הסרט העולמית התקיימה בארצות הברית ב-19 במאי 2017, הוא קיבל ביקורות מעורבות והכניס כ-61.6 מיליון דולר.

 עלילה 
מדלן "מאדי" וידייר היא נערה בת 18 מלוס אנג'לס, שבגיל שנה אובחנה כלוקה בכשל חיסוני משולב חמור (ראשי תיבות באנגלית: SCID) המונע ממנה אפשרות לצאת מהבית ולבוא במגע עם אחרים. אביה ואחיה של מאדי נהרגו בתאונת דרכים בהיותה פעוטה. היא מטופלת על ידי אמה, ד"ר פאולין וידייר, רופאה במקצועה המקפידה שהבית יהיה סטרילי, והאחות הצמודה שלה כבר 15 שנים, קרלה. לבית רשאיות להיכנס רק קרלה ורוזה, בתה המתבגרת של קרלה. מאדי אוהבת לשהות בחדר השמש  בביתה, שדרך קיר הזכוכית שלו היא יכולה לראות אור שמש ואת הסביבה. באמצעות האינטרנט היא לומדת ומשתתפת בקבוצת תמיכה ובקורס אדריכלות. משאת נפשה היא לראות את האוקיינוס מקרוב.

משפחה חדשה נכנסת באחד הימים לגור בבית השכן. בן המשפחה, נער בן גילה של מאדי, מושך את תשומת לבה, והם מחליפים מבטים מבעד החלון. בערב באים הנער ואחותו לביתן של מאדי ופאולין, ומציעים להן עוגת באנדט לאות שכנות טובה. פאולין דוחה את העוגה בנימוס, ולשאלת הנער היא עונה ומשקרת שמאדי לא נמצאת בבית. בהמשך מתברר שאביו של הנער הוא אדם אלים ושוררת ביניהם מתיחות.

מאדי והנער מחליפים מבטי חיבה. על חלון חדרו הוא כותב את מספר הטלפון שלו. כך, הם מתחילים להתקשר באמצעות מסרונים. הנער מוסר ששמו אוֹלִי (קיצור של "אוליבר"), והיא מספרת לו על מחלתה. מאדי מדמיינת את שיחותיהם כמפגשים פנים אל פנים, והם מתחבבים זה על זה. מכיוון שמאדי יודעת שאמה לא תרשה לה להיפגש עם אולי, היא משכנעת את קרלה לאפשר לו לבקר אותה מאחורי גבה של פאולין, תוך הבטחה שהיא ואולי יישארו בשני צידי החדר ולא יתקרבו זו לזה. קרלה מפתיעה את מאדי ומזמינה את אולי כאשר פאולין לא נמצאת בבית. כעבור שבוע מאדי מזמינה את אולי לביתה ב-4 ביולי מכיוון שפאולין עובדת באותו ערב, וקרלה בחופשה. בסופו של דבר הם לא מתאפקים, מתקרבים ומתנשקים.

למחרת, מאדי מבחינה דרך החלון שאולי ואביו מתקוטטים בחוץ. לחרדתה של פאולין, מאדי בורחת החוצה לתמוך באולי. פאולין מחזירה אותה פנימה, מבינה שמאדי התראתה עם אולי ללא ידיעתה, ואוסרת עליה להתראות איתו שוב. פאולין גם מפטרת את קרלה על שאפשרה למאדי להיפגש עם הנער, ובכך מעלה באמונה של פאולין.

מכיוון שמאדי דוחה את בקשותיו של אולי להמשיך את הקשר ביניהם, הוא מכסה את קיר הזכוכית בתמונות של אוקיינוס למענה. מאדי מבינה שעליה לשנות את חייה, ורוכשת שני כרטיסי טיסה להוואי בכרטיס אשראי וירטואלי שהזמינה באינטרנט. היא משאירה לפאולין מכתב הסבר, חומקת אל ביתו של אולי ומשכנעת אותו לטוס איתה להוואי תוך שהיא משקרת ומספרת לו שהיא עוברת טיפול גנטי ניסיוני, ומצבה השתפר. בדרכם לנמל התעופה מתקשר אולי לאחותו קיירה, מודיע לה שהוא טס עם מאדי לכמה ימים בהוואי ומבקש מקיירה לשמור את הדבר בסוד ולדאוג לאמם. השניים חווים בהוואי חוויות רומנטיות ואתגרים המשנים את חייה של מאדי, היא מתגברת על פחדיה וקופצת לים על אף שמעודה לא למדה לשחות. בינתיים, פאולין פונה למשטרה כדי למצוא את מאדי, ושואלת את קיירה למקום הימצאם של מאדי ואולי, אך קיירה משקרת שאינה יודעת דבר.

בבית המלון בהוואי, מאדי מתמוטטת ומובהלת לבית חולים. היא מתעוררת במיטה בביתה ושואלת את פאולין אם השיגה אחות חדשה, אך פאולין סבורה שמאדי למדה את הלקח ואין עוד צורך באחות צמודה. מאדי מנתקת את הקשר עם אולי משום שאיננה רוצה לעשות טעות נוספת, וסבורה שלקשר ביניהם אין עתיד. לילה אחד אימו של אולי עוזבת את בעלה עם אולי וקיירה והם חוזרים לניו יורק, משם באו, מבלי שיהיה סיפק בידי מאדי להיפרד ממנו.

רופאה מבית החולים בהוואי מתקשרת אל מאדי לעדכן אותה בממצאי הבדיקות, ומתברר שאמנם מערכת החיסון של מאדי חלשה, אך היא כלל לא סובלת מ-SCID. מאדי סורקת את המסמכים הרפואיים שבביתה, ולא מוצאת כל עדות לאבחנה של כשל חיסוני משולב. היא מתעמתת עם פאולין, ומתברר שאמה שיקרה לה כל חייה כדי לשכנע אותה שהיא סובלת מכשל חיסוני, משום שחששה לשלום מאדי אחרי שאיבדה את בעלה ובנה.

מאדי הנסערת בורחת מהבית ועוברת להתגורר עם קרלה ורוזה. היא מבקשת חוות דעת מרופא המאשר שהיא מעולם לא סבלה מכשל חיסוני, אלא מערכת החיסון שלה לקויה מחמת היעדר חשיפה לסביבה הטבעית עקב שנים של חיים באוויר מסונן באופן מלאכותי. מאדי יוצרת קשר עם אולי, נוסעת לניו יורק והשניים מתאחדים ומחדשים את אהבתם. אחר כך היא מתפייסת עם פאולין.

 ליהוק 
+שחקניםדמויותתיאוראמנדלה סטנברגמדלן "מאדי" וידיירהדמות הראשית הנשית. עד גיל 18 שוכנעה שהיא לוקה בכשל חיסוני משולב חמורניק רובינסוןאוליבר "אולי" ברייטהדמות הראשית הגברית. אהובה, שכנה ובן גילה של מאדי, בן לאב אליםאניקה נוני רוזד"ר פאולין וידייראמא של מאדי. שכנעה את בתה במחלתה מחשש לשלומה, כיוון שבעלה ובנה נהרגו בתאונהאנה דה לה רֶגֶרָה קרלההאחות של מאדי במשך 15 שנהטיילור היקסון קיירה ברייטאחותו הצעירה של אולידנובה הרמוסיורוזהבתה המתבגרת של קרלה

הפקה 
שלב הצילומים של "הכל, הכל" התקיים בוונקובר שבקולומביה הבריטית, קנדה, בין התאריכים 6 בספטמבר – 7 באוקטובר 2016. צילומים נוספים התקיימו בעיר סן פרנסיסקו (שם נוסף: סן פאנצ'ו)  שבמדינת נאיאריט במקסיקו; באתר הנופש "Majahuitas Resort" שבחוף קאבו קוריינטס  במדינת חליסקו שבמקסיקו, וכן בבית העסק "Kitsilano’s Moderne Burger" שבברודוויי, ניו יורק.

 הפצה והכנסות 
הסרט הופץ לקהל הרחב ב-19 במאי 2017 על ידי החברות "מטרו גולדווין מאייר" ו"האחים וורנר", לאחר שההפצה הוקדמה מהתאריך המקורי, 18 באוגוסט. ההכנסות בבתי הקולנוע הסתכמו עד 21 בספטמבר 2017 ב-61.621 מיליון דולר.

בשנת 2020 תפיץ חברת HBO את הסרט לוידאו על פי דרישה.

 ביקורות 
במאגר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes עומד יחס הדעות החיוביות על 45% בשקלול 117 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 5.21 מתוך 10. סיכום הביקורות הוא שהסרט אמור לפרוט באופן אפקטיבי על מיתרי הלב של מתבגרים, אבל ייתכן שהוא לא מרתק דיו עבור צופים שנוטים פחות למלודרמה. באתר "Metacritic" זוכה הסרט לציון 52 מתוך 100, בשקלול 26 ביקורות המוגדרות "מעורבות עד ממוצעות". לפי אתר סקרי השוק "CinemaScore", הצופים בבתי הקולנוע דרגו את הסרט בדירוג -A לפי סולם +A (גבוה ביותר) עד F (נמוך ביותר). עוד עולה מהסקר ש-82% מהצופים היו נשים והעניקו לסרט דירוג A, 74% היו למטה מגיל 25 והעניקו דירוג -A, ו-55% מהצופים באו לצפות בסרט משום שהוא עוסק בנושא שהם מכירים.

הקרן למען לקויי מערכת החיסון (The Immune Deficiency Foundation – IDF) מתחה ביקורת על הסרט וטענה שהוא מציג את הכשל החיסוני המשולב החמור באופן שגוי המתבסס על סטריאוטיפים שאבד עליהם הכלח ועל מידע מוטעה. הקרן הדגישה בהודעתה את השימוש שהסרט עושה בתסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח כמזיק לחולים שסובלים הלכה למעשה מכשל חיסוני משולב.

 הבניה חברתית בסרט 

הסופרת ניקולה יון השתמשה כהשראה לדמותה של מאדי, בחוויה החברתית האישית שלה כאמריקאית ממוצא ג'מייקני הנשואה לבעל ממוצא קוריאני. בספר, הוריה של מאדי הם אם יפנית ואב לבן. בסרט, הותאמה הדמות לרקע של השחקנית אמנדלה סטנברג, בת לאם אפרו-אמריקאית ואב לבן, ושיקוף מוצאה של מאדי מצטמצם לכדי תצלום משפחתי ישן שבה נרמז שאביה המנוח היה ממוצא אסיאתי.

על אף שהסרט מציג מערכת יחסים רומנטית בין-אתנית (Interethnic), יון והבמאית הקנדית-ג'מייקנית נמנעו בכוונת מכוונות מלעסוק ולדון בסוגיה האתנית במוקד הסרט, ובחרו ב"ייצוג שָׁקֵט" (Silent representation) של הפרוטגוניסטית כבת להורים אקסוגמיים. יון הסבירה שהיא לא רצתה לעסוק בסוגיית הגזע, אלא להציג בני אדם שחיים את חייהם, ותו לא. זאת בניגוד לתקשורת המיינסטרים אשר בדרך כלל מציגה זוגות מעורבים מבחינה אתנית כ"שונים", או כנושא עיקרי בעלילה, בעולם שבו אנשים של צבע צריכים לרוב להיות בעלי יתר מודעות להיותם "אחרים", ובני נוער גדלים עם ההבנה שצבע עורם יכתיב מי יאהב אותם. נשים שחורות וזוגות בין-אתניים בקולנוע ובטלוויזיה הם לרוב נושא שראוי לציון, בעוד שבמציאות הדבר צריך להיות שגרתי, נורמלי ומקובל.

מבקרי קולנוע ובעלי טור שבחו את הסרט על הנורמליזציה לייצוג הקולנועי של קשר רומנטי בין דמות של צבע ודמות לבנה. הסופרת, בעלת הטור ומדריכת המיניות קמרון גלובר, ציינה שההיבט הטוב ביותר בסרט הוא הנורמליזציה שהוא עושה לקשר בין גזע לתשוקה, ומתקן מצב שבו נשים שחורות כמעט אינן מלוהקות כמושאי אהבה. טיילור פרבר כתבה שבניגוד לסרטי נעורים כגון "אשמת הכוכבים" או "סיפור אהבה בלתי נשכח", סרט זה מתייחד בכך שאיננו מתייחס, ולו פעם אחת, להיבט הבין-אתני של היחסים בין מאדי לאולי, ולא רואה צורך להסביר זאת.

העיתונאית אֵיימֵן אוֹיִיבּוֹקֵה ציינה שלסרט יש משמעות רבה לגבי צופים צעירים המחפשים ייצוג של דור ה-Y בקולנוע ובטלוויזיה, משום שהוא משקף את מגמת השינוי שחל בדעות של אמריקאים כלפי הקשר בין גזע לרומנטיקה. לפי סקר של מרכז המחקר פיו משנת 2012, 93% מקבוצת הגיל 18–29 מצדדים בדייטינג בין-אתני, ו-43% מקרב אזרחי ארצות הברית סבורים שנישואים אקסוגמיים טובים לחברה האמריקאית.

אראמידֵה טינוּבּוּ שחקרה את ייצוג היְלָדוֹת בקולנוע השחור , סברה שהסרט הציג כראוי את בני דור ה-Y, דבר שבו הוליווד כושלת בדרך כלל. טינובו ציינה שעל אף סרטים כגון "אנחנו" ו"ריקוד צמוד" , ואף סדרת הטלוויזיה "סקנדל", נשים שחורות נמחקות שוב בסרטי נעורים ובספרים מסוגה זו. פריס קלוז הביע דעה שהדבר החשוב ביותר הוא שהסרט מטפל בהיבט הגזע כה בעדינות, עד שסוגיה זו הופכת לבלתי רלוונטית, והדרך הפשוטה בו מאדי ואולי מתאהבים ללא כל מודעות להבחנות ביניהם, מוצגת באופן מבריק המוכיח שיחסים כאלה יכולים להתקיים בלי צורך להגזים בתיאורם.

 קישורים חיצוניים 





 הערות שוליים 

קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי 2017
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים שצולמו בקנדה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים העוסקים בגזע ומוצא אתני
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער: סרטים
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים