אלישבע גיסין אפרתי

ממוזער|גן הילדים העברי הראשון בירושלים, 1903. מימין: הגננת אלישבע גיסין
אלישבע גיסין אפרתי (1887 – 19 ביוני 1972) הייתה מנשות העלייה השנייה ומראשוני מתיישבי פתח תקווה וראשון לציון. הוסמכה כגננת ועבדה בגן הילדים העברי הראשון בארץ (בראשון לציון) וייסדה את הגן העברי הראשון בירושלים. לחמה על מתן זכות הצבעה לנשים והייתה פעילה בהנחלת השפה העברית ותכנים ארצישראלים בקרב ילדי הגיל הרך.

 קורות חיים 
 ילדותה 
נולדה ב-1887 בעיר סטרי ביחוב שבפלך מוהילב לאפרים גיסין (זלקינד) ולרחל לאה קרוטקין (בת הרב זאב קרוטקין). אלישבע הייתה צעירת הילדים ולה עוד 4 אחים ו-4 אחיות. על אף שהבית היה דתי-מסורתי, אפשרו ההורים לילדיהם רכישת השכלה רחבה. בבית שררה אווירה ציונית ורצון לעלות ארצה. בילדותה למדה אלישבע ב"חדר" מעורב (בנים ובנות) בו למדו בעברית כהכנה לעליה ארצה.

 העלייה ארצה 
ב-1891 שלח אבי המשפחה 2 מילדיו (את משה גיסין וזלמן גיסין) לארץ ישראל על מנת להכין את הקרקע לעליית המשפחה. השניים התחילו לעבוד במושבות ולאחר זמן מה הודיעו להורים שהחליטו לקנות חלקת קרקע בשולי פתח תקווה ובקשו כסף מהאב למימון הרכישה. בכסף שנשלח הם קנו כ-20 דונם קרקע והקימו עליה בית למשפחה. ב-1894 שלח האב עוד שניים מילדיו ארצה וב-1899 עלתה ארצה שאר המשפחה ואלישבע בתוכם (למעט אח אחד שנשאר ברוסיה מפאת עסקיו).

 פעילותה החינוכית 
בהגיעה ארצה החלה גיסין אפרתי ללמוד בבית הספר פיק"א של הברון רוטשילד, שם למדה עברית אצל המורה אליהו ספיר. עקב סכסוך בין אחיה לבין פקיד הברון נאלצה לעזוב את בית הספר ולהתחיל ללמוד אצל אחותה בראשון לציון. לאחר השלמת לימודי בית הספר היסודי, עברה השתלמות לחינוך בגיל הרך אצל אסתר שפירא גינזבורג בגן העברי הראשון שפתחה והוסמכה כגננת.

ב-1903, לאחר הסמכתה, קיבלה הצעה מדוד ילין לפתוח את הגן העברי הראשון בירושלים. היא נענתה להזמנה, עברה לירושלים והחלה לנהל את הגן תוך שהיא מתמודדת עם חרם מצד האוכלוסייה החרדית. בתקופת עבודתה גרה בביתו של ילין. ב-1909 חזרה לפתח תקווה על מנת לנהל גן ילדים במקום.

בתקופת פעילותה כגננת הקפידה גיסין אפרתי להנחיל את השפה העברית לילדי הגן ואף עודדה גננות אחרות לעשות כך, וכן לימדה את ילדי הגן את שירי ביאליק "הכניסיני תחת כנפך", ו"אל הציפור".

 פעילותה הציבורית 
בראשית המאה ה-20 לא ניתנה זכות הצבעה לנשים למוסדות לאומיים ומוניציפליים. במקביל לעבודתה כגננת פעלה גיסין אפרתי להשגת שוויון לנשים ומתן זכות הצבעה לנשים. את המערכה הראשונה ניהלה עם עוד 6 נשים בתקופת הבחירות לוועד המקומי של פתח תקווה ב-1919. לשם הרחבת הפעילות הקימו גיסין אפרתי וחברותיה את "התאחדות נשים עבריות לשיווי זכויות בארץ ישראל" והן פעלו לקבלת זכות הצבעה במוסדות הלאומיים.

ב-1920 נבחרה עם עוד שש נשים נוספות (מתוך 314 צירים), לייצג את הקול הנשי בוועידת "כנסת ישראל", ובנוסף גיסין אפרתי הייתה בין מייסדות ארגון ויצו.

 משפחתה 
ב-1912 נישאה ליקותיאל שרוייט. לאחר הנישואין החליטו לשנות שם משפחתם ל"אפרתי" על שם אביה של אלישבע, אפריים. לזוג נולדו 4 בנות, אסתר (מרקוס), גאולה (גורדון), שפרה (וישניוב) ואפרת (מנהיימר).

היא נפטרה ב-1972 והובאה למנוחות בבית הקברות הישן סגולה ליד בעלה שנפטר ב-1971.

 לקריאה נוספת 
 נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - כרך ב', הוצאת המרכז לתרבות וחינוך של הסתדרות העובדים, 1974, עמודים 80–83
 יעל עצמון, היסטוריה בשר ודם, הוצאת הספרייה הציונית, 2005

 קישורים חיצוניים 
 הפמיניסטית הראשונה מתוך "הארכיון לתולדות פתח תקווה ע"ש עודד ירקוני", 21 פברואר 2013

 אלישבע גיסין (אפרתי) באתר "מוזיאון ראשונים לתולדות פתח תקווה".

 דיוקנו של המורה העברי במושבות העלייה הראשונה 1881-1904 באתר "תנועת העבודה", ירחון "קתדרה" מספר 84, עמודים 143–174

 הערות שוליים 

קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:גננות ביישוב
קטגוריה:משפחת גיסין
קטגוריה:נשות העלייה השנייה
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1887
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1887
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972