אז בהר מור

אז בהר מור הוא פיוט מסוג "מחיה" (לברכת מחיה המתים) בקדושתא לשחרית של יום הכיפורים, שנכתבה בידי רבי שלמה אבן גבירול. על פי מסורת קדומה של הפייטנים בקדושתאות לימים נוראים, הוקדשו שלושת החלקים הראשונים בקדושתא לשלושת האבות, ולכן המחיה, שהוא החלק השני, הוקדש ליצחק ועוסק בעקדת יצחק.
במנהגי אשכנז הפיוט משמש, שלא כתפקידו המקורי, כסליחה מסוג "עקדה". הפיוט נאמר באחד מימי עשרת ימי תשובה לפי המנהגים השונים.

בתוכנו של הפיוט בולטת שותפותו והסכמתו של יצחק למעשה העקידה: "עֲמָד נָא אָבִי וּקְשֹׁר הַטֶּבַח. פֶּן אָגוּר מִפְּנֵי הָאֶבַח. צַמְּדֵנִי פֶּן אֲחַלֵּל הַזֶּבַח". הדברים מבוססים על דברי חז"ל, לפיהם אברהם רמז ליצחק על המצווה להקריבו לקרבן ויצחק נענה לכך ברצון: "פתח יצחק ואמר 'רבונו של עולם, כשאמר לי אבא: 'אלהים יראה לו השה לעולה בני', לא עכבתי על דבריך ונעקדתי ברצון לבי על גבי המזבח ופשטתי את צוארי תחת הסכין, ולא תזכור לי זאת ולא תרחם על בני".

כפיוטי עקידה רבים, גם בפיוט זה בקשת רחמים על עם ישראל בשכר עקידת יצחק, בדומה לחתימת ברכת זכרונות: "ועקידת יצחק לזרעו היום ברחמים תזכור".

באקרוסטיכון אלפבית עברי ולאחריו שם המחבר (שלמה בר יהודה גבירול). סיום רוב הבתים בשיבוץ חלק מפסוק במקרא המסתיים במילה קודש. השיבוץ אינו חלק מהאקרוסטיכון.
מילות הפיוט

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:חלקי קדושתאות
קטגוריה:שירי שלמה אבן גבירול
קטגוריה:פיוטי יום הכיפורים
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון
קטגוריה:פיוטי עקידה