חפץ בן יצליח

רבי חפץ בן יצליח (גם רבי חפץ אלוף, ורבי חפץ גאון) מהגאונים, חי ופעל במחצית השנייה של המאה העשירית סוף תקופת הגאונים, מקום חייו ופעילותו אינן ידועים. חיבר ספר מצוות.

 קורות חייו 
כמעט ואין בידנו פרטים על קורות חייו או מקום פעילותו של רבי חפץ. הוא נזכר בתארים שונים כגון 'ראש כלה' או 'רבי חפץ גאון', וככל הנראה היה בתקופת סוף הגאונים. על פי רבי שלמה פרחון שמזכירו במחברת הערוך שחיבר, היה רבי חפץ עיוור: .

רבי חפץ נזכר בספרי הראשונים, כדוגמת הרי"ף, הרי"ץ גיאת, חובות הלבבות, האור זרוע, הגהות מיימוניות, הרמב"ם ועוד. בדרך כלל הוא נזכר בהקשר של ספר המצוות שחיבר על התרי"ג מצוות.

בהקדמה לספר הריקמה מזכיר אותו רבי יונה אבן ג'נאח בין הגאונים: {{ציטוטון|ספרי החכמים הגאונים... כרב סעדיה ורב שרירא ורב האיי ורב שמואל בן חפני ראש הישיבה וחפץ ראש כלה.....}}

 חיבוריו 
 ספר המצוות 
רבי חפץ חיבר ספר על מניין תרי"ג מצוות, בדומה לראשונים רבים. הרמב"ם מביאו בהקדמתו לספר המצוות שלו, ומאריך לחלוק עליו במה שמנה גם מצוות דרבנן כחלק ממניין תרי"ג מצוות.

הספר נכתב בערבית. עד לשנת 1912 לא היה ידוע על עותק של ספר זה ששרד. בשנת 1912 מצא ד"ר  כשלושה רבעים מתוך הספר, בערבית, בין קטעי הגניזה הקהירית שנרכשו על ידי מרכז למחקרי יהדות מתקדמים (בשמו דאז: דרופסי קולג'), ארצות הברית. בשנת 1913 השלים הלפר את עריכת הקטעים, כולל תרגומם לעבריתמתוך דברי הספד שנשא עליו סיירוס אדלר בשנת 1924, ופורסמו ב- (כרך 26, עמ' 471-459). זמין לעיון בארכיון אוניברסיטת סטנפורד בכתובת זו. וכן בארכיון כתב העת ב-Jstor (דורש רישום) בכתובת זו.. ספר המצוות נזכר ברבים מספרי הראשונים. הרמב"ם במקומות אחדים מזכיר 'ספר מצוות' ללא פירוט למי כוונתו, ורבים סבורים שכוונתו לספר המצוות של רבי חפץ הרמב"ם אף כותב כי רב חפץ היה אחד הספרים שעליהם הסתמך בכתיבת פירוש המשנה בגרסתו הראשונה.

רבינו בחיי בהקדמתו לספרו 'חובות הלבבות מזכיר סוגי חיבורים שונים וביניהם כולל את רבי חפץ: .

ספרו נזכר אף בספרו של רבי יהודה אבן בלעם, ונראה מדבריו שהספר היה מחולק לשערים. כמו כן מהרמב"ם בספר המצוות נראה, שהשער הראשון עסק במצוות הנוגעות לענייני דעת ומחקר.

 ספר חפץ 
חכמי אשכנז הראשונים מהמאה ה-12 וה-11 מזכירים לעיתים חיבור בשם "ספר חפץ": לראשונה נזכר הספר בראב"ן, לאחריו הוא נזכר בראבי"ה, בסמ"ג, בשו"ת מהר"ם מרוטנבורג, בהגהות מיימוניות ובמרדכי. בעבר עלתה הסברה שמחבר 'ספר חפץ' הוא רבינו חננאל, השערה שהתקבלה על החיד"א, שאף כתבה בספרו שם הגדולים: .

לעומתם טוען שי"ר שמדובר בזיהוי שגוי, המבוסס על פענוח של ראשי התיבות 'ר"ח פסק בספר חפץ', כ, אך הפענוח הנכון לראשי התבות הוא 'ר"ח' הוא רבי חפץ. גם מהר"ץ חיות הוכיח מדברי התוספות שמחברו של ספר חפץ הוא אינו רבנו חננאל.

בעקבות דחיית זיהויו של ספר חפץ עם רבינו חננאל, שיער שי"ר שמחברו הוא רב חפץ בן יצליח גאון. השערתו אומצה על ידי חוקרים רבים במשך תקופה ארוכה: ב. הלפר, אביגדור אפטוביצר, ובנימין מנשה לוין. אך שמואל אברהם פוזננסקי דחה את הייחוס לרב חפץ, ודעתו מקובלת כיום במחקר.

 ספר והזהיר 

ספר 'והזהיר' מכיל קבצים של פסקי הלכה ושל דרשות על פי סדר הפרשות. חלק מקבצי ההלכה מתחילים במיליה "והזהיר" או "והזהיר הק'[דוש]" - ומכאן קיבל הספר את שמו.

מהדיר הספר, הרב ד"ר ישראל מאיר פריימן שאף קבע את שם הספר מייחסו לרבי חפץ אלוף. את ההוכחות לשם הספר ולייחוסו הוא מפרט במבוא לספר שמות, אך יש חולקים על ייחוס.

 ספר מתיבות 

יש דמיון רב בין קטעים רבים מספר חפץ לספר מתיבות, ולכן סבר אפטוביצר כי ספר חפץ וספר מתיבות הם ספר אחד. בהמשך התגלו דפים נוספים מספר חפץ, וגם בהם ישנו דף המקביל לספר מתיבות. אולם חוקרים אחרים סבורים שאלו שני ספרים נפרדים, וככל הנראה בעל ספר חפץ השתמש רבות בספר מתיבות לעריכת ספרו.

 קישורים חיצוניים 


 אודתיו 
אביגדור אפטוביצר, ספר חפץ וספר מתיבות, תרביץ''', כרך ד', חוברת ב-ג, טבת-ניסן תרצ"ג, עמ' 127–152 
חפץ בן יצליח באתר דעת

;
;
;
;

 חיבוריו 
 ספר והזהיר שמיוחס לרבי חפץ באתר ספריא


 הערות שוליים 

קטגוריה:גאונים
קטגוריה:יהודים במאה ה-10