א-שייח' אל-עפרית

איסרן (ישראל) רוזיו (בערבית:  أيسران إسرائيل روزيو), המוכר בכינויו אַ-שֵּׁייח' אַלְ-עִפְרִית (בערבית: الشيخ العفريت; תעתיק מדויק: אלשיח' אלעפרית; משמעות הכינוי: המאסטרו השד, כלומר המוכשר כמו שד; תוניס, 1897 – אריאנה, 2 ביולי 1939), היה זמר יהודי-תוניסאי. נחשב לאחד מגדולי הזמרים בצפון אפריקה במחצית הראשונה של המאה ה־20, והשאיר אחריו רפרטואר עשיר של מאות שירים בסגנון המוזיקה התוניסאית המסורתית.

קורות חיים
נולד ברובע היהודי בגטו בשכונת אל-חפסיה שבתוניס, לאבא סלֵם רוזיו ממוצא מרוקאי (כפר מְחירה ליד אגדיר) ואמא סטורי חלפון מלוב. לאחר שאביו שב למרוקו, הפך למפרנס העיקרי במשפחה בעת שמכר עוגיות שאימו הכינה. בהמשך עבד במפעל לטחינת קפה.
מעולם לא למד בבית ספר, אך אמו לימדה ועודדה אותו לשיר והודות למקהלת הפיוט התגלה כבעל קול מיוחד, במיוחד בסוגת המאלוף. הוא למד ממוזיקאים יהודים ותיקים, מה שאפשר לו להופיע בקונצרטים ובגאלות ציבוריות ופרטיות, שם זכה להצלחה, במיוחד בזכות ביצועיו לשירים תוניסאיים עם מילים חצופות. 
קולו הבהיר והמלא הרגש הוביל לכך שכינוי "אל-עפרית" ("השדון") הוענק לו מתוך הערצה, כמנהג לתאר שליטה יוצאת דופן בתחום.

קריירה
בגיל 20 החל א-שייח' אל-עפרית בקריירה אמנותית וקיבל את הכינוי "שייח'", שפירושו בז'רגון מוזיקלי "בעל הידע". הוא אהב את הטון המחזורי האופייני לסגנון המאלוף, אך גם נענה לביצוע שירים קלילים שהיו פופולריים, מה ששימח את הקהלים הרבים שלו באירועים כמו חתונות וגאלות. הוא שר על החיים והתשוקות המנוגדות, יצר דימויים מעוררי מחשבה ומלאים במלנכוליה.

זכה במיידית לפופולריות בקרב הקהל, והיה מזוהה עם הופעתו במשקפיים עבות, לבוש כהה, ותרבוש אדום על ראשו. הוא שר תמיד בישיבה, כפי שהיה מקובל אז, והניח יד על אוזנו הימני. א-שייח' אל-עפרית הופיע רק עם להקתו, שכללה את אלברט אביטבול (כינור), מסעוד חביב (אורגן), מוריס בנהיס (עוד), אל מאליח (דרבוקה) ואברמינו (קאנון). הוא הוזמן להופיע ברחבי המדינה, וגם בחו"ל, במיוחד באלג'יריה, שם ביקר לעיתים קרובות. הוא גם נסע לפריז כדי להקליט עשרים שירים תוניסאיים. במהלך ביקורו בתוניס, פגש את הזמר היהודי המצרי זכי מוראד, אביה של הזמרת המפורסמת לילה מוראד.

חוזים שמנים של חברות התקליטים וקולו הפופולרי הפיצו את תהילתו, אך ללא ספק היה זה המלחין-זמר אשר מזרחי שהלחין את הצלחתו הגדולה ביותר: "Tasfar we titgharrab" (تسافر وتغرب) ("תיסע ותכיר את טעם הגלות"). הכרה נוספת היא שא-שייח' אל-עפרית הופיע בכל יום שלישי בארמון בארדו לבקשתו של אחמד ביי השני, כשהוא מגיע לשם בכרכרה שנשלחה לאספו.

בין להיטיו הגדולים
 שם השיר (עברית) שם השיר (בערבית) תעתיק לטיני היא מתרחצת בים فش تشطّ أم Fich chat'it oum כמה אני מתגעגע ליופיי הצעיר يا حسرة كيف كنت صغيرة Ya hasra kîf kunt sghîra חזק את חגורתך, גם היא התרגשה هزّ حزّامك راهي تخبّل Hiz ehzâmik tâh yi tkhabbil הימים חולפים כמו הרוח במצילתיים الأيام كيف الريح في البرّيمة El 'ayyâm kif er-rîh fil berrîma אני תוראיג' أنا تارقي Anâ Targui ברוך הבא לבני אדוני يا مرحبا بأولاد سيدي Yâ marhabâ bi Ouled Sîdi הו פאטמה, אחרי כל כך הרבה אי־הבנות ודאגות يا فاطمة بعد النكد والغصّة Yâ Fatma bad el-nakad we-l-ghussa

מותו ומורשתו
נפטר ב-2 ביולי 1939 בפרבר העיר תוניס, אריאנה, לאחר מאבק בשחפת, והותיר אחריו 480 שירים שהתפרסמו בעשרות הקלטות והפכו אותו לאחד הזמרים היהודים הבולטים במוזיקה התוניסאית. יצירתו והופעותיו תרמו להעצמת הנראות של מוזיקה יהודית בצפון אפריקה, והשפיעו גם על סגנונות לחן ומלחינים מקומיים. במוזיקה עכשווית ניתן למצוא אלבומי אוסף (קונפיגורציות) של שיריו, כמו "The Best of Cheikh El Afrit / Tunisia 1928–1938". כמו כן, מוזיקולוגים בינלאומיים, למשל Alain Chaoulli, מתייחסים אליו כדמות מרכזית במסורת היהודית והמוזיקלית במגרב. הותיר שלוש בנות וחמישה בנים, שהאחרון בהם נולד לאחר מותו. נקבר בבית הקברות היהודי בורג'ל בעיר תוניס.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:זמרים יהודים תוניסאים
קטגוריה:אומנים יהודים שפעלו בארצות ערב
קטגוריה:אמנים יהודים הידועים בשם במה
קטגוריה:ילידי 1897
קטגוריה:נפטרים ב-1939