מודעה (הלכה)

מודעה (בלשון הגמרא: מודעא) היא אמצעי הלכתי מקדמי, שחז"ל נתנו בידיו של אדם שנאנס לחתום על שטר, מבלי שרוצה בכך. 
באמצעות המודעה, שימסור קודם החתימה, יכול אותו אדם לפטור את עצמו מהתחייבותו הקניינית הנובעת מהחתימה שחתם שלא מרצונו. 

המקור להלכה
הגמרא מביאה בשם רב נחמן, משפט קצר וסתמי: . כלומר מודעה צריכה להתבצע בפני 2 עדים, והמודיע אינו צריך לבקש מהעדים שייכתבו שטר מודעה.

הרשב"ם מפרט ומסביר:

.

כלומר: אם מסירת המודעא בפני העדים התרחשה לפני המכירה, יוכל המוכר, מאוחר יותר, להביא את עדי המודעא לבית הדין, ולבטל את המכירה למפרע. 

 מודעה היו דברינו 
במקרה שלפנינו העדים הם המערערים על כשרות השטר ולא החותם.  באים העדים ואומרים כי אומנם השטר כשר, אך טרם חתימתו נמסרה מודעה מצד החייב שהוא חתם באונס, ותחת לחץ, ולכן אין לשטר תוקף.  במקרה כזה נחלקו חכמי הגמרא: לשיטת רב נחמן לא יהיו דברי העדים נאמנים, מכיוון שבהצהרתם כי "מודעה היו דברינו" נעקרת עדותם לחלוטין.  לשיטת רב אשי כן יהיו העדים נאמנים לסייג את עדותם ולומר "מודעה היו דברינו", מכיוון שאמירת זאת, אינה סותרת את האמור בשטר. שכן אפילו שטר שאין בו כל רמז לכך שהיה באונס, ייתכן שנמסרה בגינו מודעה, וכשבא לפני בית הדין שטר רגיל, אין בית הדין יכולים לדעת עובדה זאת, וכאשר העדים באים ואומרים שנמסרה מודעה, אין בכך עקירת העדות.

 מודעה רבה לאורייתא 
על מעמד הר סיני, מספרת לנו התורה כך:  . 

הגמרא מתקשה בהסבר הסיטואציה המתוארת במילים "וַיִּתְיַצְּבוּ, בְּתַחְתִּית הָהָר". כיצד ייתכן שבני ישראל התייצבו מתחת להר?  
מסביר רב אבדימי בר חמא:  .   שואל על כך רבי אחא בר יעקב:  ? כלומר: האם ישראל יכולים לחזור בהם מהתחייבותם לקבל את התורה? שכן הרי הם נאנסו על ידי הקב"ה לקבל אותה, ואם אין הם מקיימים את המצוות, ממילא הם צריכים להיות פטורים מעונש, שהרי זהו דין מודעה גדול.  משיבה על כך הגמרא: .

 מטבע לשון 
בימינו קיבל הביטוי "מודעה רבה לאורייתא", משמעות נוספת. כאשר מתפרסמת מודעה (בדרך כלל על לוחות המודעות), באשר להרצאה תורנית, אשר תימסר על ידי רב ידוע, עם כל פרטי ההרצאה. נוהגים לשים ככותרת למודעה את הביטוי "מודעה רבה לאורייתא".

הערות שוליים

קטגוריה:הלכה