ג'ייקוב ארהרט

יוהאן ג'ייקוב ארהרט (באנגלית: Johann Jakob Erhardt; 17 באפריל 1823 - 14 באוגוסט 1901) היה מיסיונר וחוקר גרמני שפעל במזרח אפריקה ובהודו. אף על פי שנשאר בחוף מזרח אפריקה או בסמוך לה, הוא תרם לידע האירופי על פנים היבשת באמצעות איסוף תיאורים מתושבים מקומיים שנסעו פנימה. מפת האזור שלו עוררה את שליחת משלחתם של ברטון וספיק.

 ביוגרפיה 
ארהרט נולד ב -17 באפריל 1823 בבונגהיים במדינת וירטמברג. הוא היה בנו של חייט אמן. הוא עבד עם אנשי דת בעיר מולדתו ואחרי זה הצטרף למיסיון בבזל, שם הוכשר כמיסיונר עד שנת 1846. משנת 1846 עד 1848 למד באגודה למען הכנסיות בלונדון, שם הוסמך בשנת 1848.

 במזרח אפריקה 
ארהרט הועבר על ידי האגודה למען הכנסיות למזרח אפריקה. ב־10 ביוני 1849 הגיעו ארהרט וג'ון וגנר לתחנת המסיון Rabbai Mpia ליד מומבסה, שם הצטרפו ליוהאן לודוויג קראפף ויוהנס ריבמן. עם זאת, ואגנר נפטר ב-1 באוגוסט 1849. באביב 1850 ארהרט וקראף נסעו דרך החוף במזרח אפריקה ממומבסה. הסירה הייתה קטנה והמזון היה מועט, באיכות ירודה וקשה להכנה בגלל הגשם. עם זאת, הם אספו מידע רב על פנים הארץ.

ארהרט וקראפף עברו דרך ערי החוף: טנגה, קילווה, לינדי ומיקינדני לקייפ דלגאדו. שני המיסיונרים, היו האירופאים הראשונים שחקרו את החוף בפרטי פרטים כאלה. הם יצאו ללא נשק ועם מלווים מועטים, ובדרך כלל ערכו להם קבלות פנים טובות על ידי ערבים, סוואהילים ותושבים מקומיים שהם פגשו. הם מיפו את שפך נהר הפנגאני, הדלתה של נהר רופיג'י ונהר הרוומה. לאחר ההפלגה, השניים חזרו לתחנת המסיון ובשנת 1851 יצא קראפף לאירופה להתאושש.

בספטמבר 1853 ביקר ארהרט בהרי Usambara, אזור בירתו של שליט שמבה, שם ראה שתי מכשפות שהוצאו להורג. ארהרט תיעד את הפשיטה של המסאי במזינדה על צבא מאוחד של שמבה ושבטים נוספים, וכן "ערבים" (ככל הנראה סוואהילי). מסעו של ארהרט נמשך בין 9 באוגוסט 1853 עד דצמבר 1853, ובילה שלושה חודשים עם המלך.

ארהרט שהה שישה חודשים בטנגה בשנת 1854, שם למד את שפת שמבלה. בטנגה, התכנסו שיירות לפני היציאה לפנים הארץ. שם נודע לו על קיום אגם אוקראווה (אגם ויקטוריה), אגם טנגניקה ואגם ניאסה, ושמע על העיר אוג'י. עם זאת, סוחרי השנהב אמרו לו כי "אגם אונימאסי" היבשתי הגדול היה רק שלוחה מערבית של אגם ניאסה, והגיע קרוב להרים שיצרו את עמוד השדרה של היבשת.

ארהרט התרשם מהעובדה שמטיילים שונים שיצאו ליבשה מנקודות שונות בחוף הגיעו כולם לים פנימי, והכין מפה המבוססת על המידע הזמין, כולל ממצאי חבריו המיסיונרים קראפף וריבמן.

 קריירה מאוחרת 
בשנת 1855 הוחזר ארהרט לאירופה בגלל בריאות לקויה, ולקח איתו את המפה. המפה פורסמה לראשונה ב- Calwer Missionsblatt בשנת 1855, ואחר כך ב- Intelligencer Missionary Mission בשנת 1856. המפה שוחזרה עם פרשנויות בפרסומים אחרים. הדיווחים על שלג בפסגות הקילימנג'רו והר קניה, סמוך לקו המשווה, עוררו מחלוקת רבה.

המפה שלו גרמה לממשלת בריטניה והחברה הגאוגרפית המלכותית לשכור את ריצ'רד פרנסיס ברטון וג'ון הנינג ספיק כדי לחקור את האגם הגדול, או האגמים, ולקבוע אם הם מקור הנילוס. המפה התפרסמה כ"מפת השבלול" עקב צורת הים הפנימי אונימאסי או ניאסה.

ארהרט עבד בהודו משנת 1856 עד 1891.

הוא נפטר ב־14 באוגוסט 1901 בשטוטגרט.

ג'קוב ארהרט-שטראסה נושא את שמו בעיר הולדתו, בונגהיים.

 הערות שוליים 

קטגוריה:מגלי ארצות גרמנים
קטגוריה:מיסיונרים
קטגוריה:קרטוגרפיה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1823
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1901