ירידת יעקב למצרים

ירידת יעקב למצרים, הוא סיפור מקראי המופיע בפרשת ויגש שבספר בראשית, המתאר את ירידת יעקב ומשפחתו למצרים לאחר שבניו הודיעו לו על פגישתם עם יוסף במצרים.

 רקע 
לאחר מכירת יוסף, בניו של יעקב אמרו לו שיוסף מת, ויעקב מתאבל על יוסף שנים רבות. יוסף נמכר לעבד במצרים, נכנס לבית הסהר ולאחר שפותר את חלומות פרעה, יוסף ממונה למשנה למלך מצרים. כפי שפתר יוסף את חלומותיו של פרעה, היו 7 שנות שבע בארץ מצרים ואחריהם היו 7 שנות רעב. מאחר שיוסף אגר תבואה במצרים לקראת שנות הרעב, כל האנשים מאזור ארץ מצרים היו צריכים לרדת למצרים כדי לקנות אוכל מיוסף. בני יעקב יורדים מצרימה כדי לקנות מזון. כשבאו לרכוש מזון מיוסף, הם לא זיהו את יוסף, אבל יוסף זיהה אותם. אחרי שיוסף גורם להם להוריד את בנימין למצרים ולאחר ויכוח עם יהודה, יוסף מתגלה לאחיו ומבקש מהם לעלות חזרה לארץ כנען ולהביא את אביהם, יעקב, למצרים. האחים חוזרים אל אביהם לחברון ומבשרים לו שיוסף חי. יעקב מתחיל לרדת למצרים.

 עצירת יעקב בבאר שבע 
בדרך דרומה, יעקב חונה בבאר שבע ומקריב שם קורבנות לה':

הפסוקים מתארים שה' אומר ליעקב לא לחשוש מהירידה למצרים ומבטיח ליעקב שהוא ירד איתו למצרים. לפי המדרש, יעקב לא רצה לעזוב את הארץ, שבה יש את השכינה של ה', ולרדת למצרים, ולכן ה' הבטיח לו שהוא ירד איתו למצרים.

בספר היובלים פרק מ"ד הקרבת הקורבנות מתוארכת לשביעי בחודש השלישי (חודש אייר), ואחר כך נשאר יעקב לחגוג את חג הקציר שחל ב-15 בחודש השלישי בלוח השנה במגילות קומראן, בליל 16 בחודש נגלה אליו ה' ובבוקר 16 בחודש המשיך במסעו למצרים.

 מפגש יעקב ויוסף 
יעקב מגיע למצרים ופוגש את יוסף בארץ גושן. יוסף בכה על צווארו של יעקב אביו. בתחילת פרק מ"ז יוסף מודיע לפרעה שאביו ואחיו הגיעו למצרים ומסביר לפרעה שאחיו רועי צאן. לאחר שיחה בין אחי יוסף ופרעה, פרעה מזמין אותם להתיישב בארץ גושן.

אחר כך, יוסף מביא את יעקב להפגש עם פרעה. יעקב מברך את פרעה על הזמנתו ופרעה שואל את יעקב לגילו. ברש"י מובא שברכו שיעלה נילוס לרגליו, לפי שאין מצרים שותה מי גשמים אלא נילוס עולה ומשקה, ומברכתו של יעקב ואילך היה פרעה בא אל הנילוס והוא עולה לקראתו ומשקה את הארץ.

על פי המדרש, כשיעקב הגיע למצרים נגמר הרעב במצרים, אף על פי שעברו רק שנתיים מתוך שבערש"י בראשית מז, יט. בשם תוספתא בסוטה י, ג..

 חיי יעקב במצרים 
יעקב חי במצרים שבע עשרה שנה, בניו עובדים כרועי צאן בארץ גושן. לקראת סוף ימיו, יעקב חולה ומותו מתקרב. יעקב לא רוצה להקבר במצרים, ולכן כשיוסף מגיע לבקר אותו, יעקב משביע את יוסף שכשהוא ימות, יוסף יקבור אותו במערת המכפלה, שם קבורים אבותיו. אחרי שיעקב משביע את יוסף, יוסף מביא את שני בניו, אפרים ומנשה, כדי שיעקב יברך אותם. יוסף רצה שיעקב יניח את ידו הימנית, ידו החזקה, על ראש מנשה הבכור ואת ידו השמאלית על ראש אפרים הצעיר, ולכן יוסף מעמיד את מנשה לימינו של יעקב ואת אפרים לשמאלו. יעקב משכל את ידיו ושם את ידו הימנית על ראש אפרים ואת ידו השמאלית על ראש מנשה. יעקב מברך את אפרים ומנשה בשמירה מרע ובצאצאים רבים:

יוסף מנסה להבין למה יעקב שיכל את ידיו ויעקב מסביר ליוסף שהוא יודע שצאצאיו של אפרים יהיו גדולים ממנשה, ואכן, יהושע שהכניס את עם ישראל לארץ היה משבט אפרים.

לאחר שבירך את אפרים ומנשה, יעקב מזמן אליו את בניו כדי לגלות להם את מה שיקרה באחרית הימים. במקום לגלות להם את העתיד הוא מברך את כל אחד מבניו בברכה ייחודית ושונה. המדרש מסביר שיעקב רצה לגלות להם את העתיד אבל ה' סילק ממנו את שכינתו ויעקב נאלץ לברך אותם במקום

 מות יעקב 
יעקב נפטר בגיל 147 במצרים, יוסף מקיים את שבועתו וקובר אותו במערת המכפלה

 קישורים חיצוניים 
 מאמרים ושיעור על ירידת יעקב למצרים מאת מכללת הרצוג

הערות שוליים

קטגוריה:פרשת יוסף ואחיו
קטגוריה:יעקב
קטגוריה:פרשת ויגש