פרנק שורטר

בול שהונפק ב-1972 לציון ריצת ה-10,000 מטר בה השתתף שורטר. רצים לידו מירוטס איפטר (מקום שלישי) ולאסה וירן (מקום ראשון)|שמאל|ממוזער|250px
פרנק צ'ארלס שורטר (באנגלית: Frank Charles Shorter; נולד ב-31 באוקטובר 1947 במינכן, שבגרמניה) הוא אתלט עבר אמריקאי, אלוף אולימפי (מינכן 1972) וסגן אלוף אולימפי (מונטריאול 1976) בריצת מרתון ו-4 פעמים ברציפות אלוף מרתון פוקואוקה (1971–1974), יותר מכל אתלט אחר. נוסף לכך, הוא 4 פעמים אלוף ארצות הברית (1971, 1974, 1975 ו-1977) בריצת 10000 מטר ו-4 פעמים ברציפות אלוף ארצות הברית (1970–1973) בריצת שדה ל-10 ק"מ.

 ביוגרפיה 
שורטר נולד ב-1947 במינכן, גרמניה לסמואל שורטר ששירת כרופא בצבא ארצות הברית. לאחר לידתו חזרה המשפחה לארצות הברית והתיישבה במידלטאון (ניו יורק). הוא סיים את לימודי התיכון בבית הספר "הר חרמון" שבעיר גיל שבמסצ'וסטס. ב-1969 הוסמך כבוגר אוניברסיטה מאוניברסיטת ייל שבניו הייבן, קונטיקט. ב-1974 סיים לימודי משפט באוניברסיטת פלורידה שבגיינסוויל, פלורידה והוסמך כד"ר למשפטים (Juris Doctor).

1970
באליפות ארצות הברית שנערכה בבייקרספילד, קליפורניה ב-26 ביוני 1970 הוא זכה במדליית זהב בריצת 3 מייל בתוצאה של 13:24.2 דקות.

באליפות ארצות הברית בריצות שדה שנערכה בשיקגו, אילינוי ב-28 בנובמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 30:15 דקות.

1971
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בקאלי שבקולומביה בתחילת אוגוסט 1971 הוא זכה בשתי מדליות זהב בריצת 10,000 מטר בשיא משחקים חדש של 28:50.83 דקות ובריצת מרתון (2:22:40 שעות).

באליפות ארצות הברית בריצות שדה שנערכה בסן דייגו, קליפורניה ב-27 בנובמבר אותה שנה הוא הגן על תוארו וזכה במדליית זהב בתוצאה של 29:19 דקות.

במרתון פוקואוקה  שנערך ב-5 בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 2:12:51 שעות.

1972
אלוף אולימפי
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה שורטר במדליית זהב בריצת מרתוון בתוצאה של 2:12:19.8 שעות, לפני קארל ליסמונט מבלגיה (2:14:31.8 שעות) והאלוף האולימפי היוצא מאמו וולדה מאתיופיה (2:15:08.4 שעות). הוא הוביל לכל אורך המירוץ אולם זמן קצר לפני כניסתו לאצטדיון של מינכן פרץ למסלול סטודנט גרמני בשם נורברט סודהאוס ונכנס ראשון לאצטדיון. למשך זמן קצר הוא נחשב לזוכה בתחרות עד שהתבררה הטעות ושורטר זכה. על אף הזכייה הוא היה מאוכזב שלא הוא שזכה במחיאות הכפיים. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 27:51.32 דקות.

באליפות ארצות הברית בריצות שדה שנערכה בשיקגו ב-25 בנובמבר באותה שנה הוא זכה במדליית זהב בתוחאה של 30:42 דקות.

במרתון פוקואוקה שנערך ב-3 בדצמבר אותה שנה הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 2:10:30 שעות.

1973
באליפות ארצות הברית בריצות שדה שנערכה בגיינסוויל, פלורידה, ב-24 בנובמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 29:52 דקות

במרתון פוקואוקה שנערך ב-2 בדצמבר אותה שנה הוא זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 2:11:45 שעות.

1974
במרתון פוקואוקה שנערך ב-8 בדצמבר 1974 הוא זכה בפעם הרביעית ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 2:11:32 שעות

1976
באולימפיאדת מונטריאול (1976) הוא זכה במדליית כסף בריצת מרתוון בתוצאה של 2:10:45.8 שעות, אחרי ולדמאר סירפינסקי ממזרח גרמניה (2:09:55.0 שעות) ולפני קארל ליסמונט (2:11:12.6 שעות) ולא הצליח להגן על תוארו.

במרתון ניו יורק שנערך ב-24 באוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 2:13:12 שעות, אחרי ביל רוג'רס  מארצות הברית (2:10:09 שעות)

1979
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסן חואן שבפוארטו ריקו בתחילת יולי 1979 הוא זכה במדליית ארד בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 29:06.4 דקות.

במרתון ניו יורק שנערך ב-21 באוקטובר אותה שנה הוא סיים במקום שביעי בתוצאה של 2:16:15 שעות.

הסיסמה של שורט "שימו נעליים ורוצו" וחזרו על זה שוב, ושוב, ושוב, ושוב ושוב. בלי תוספים, דיאטות, עזרים וחישובים. גישה זו היוותה השראה לאלפי רצים בארצות הברית.

 לאחר הפרישה 
 ב-1979 היה בין מייסדי "מרוץ בולדר" (Bolder Boulder) ל-10,000 מטר בעיר בולדר, קולורדו כהוקרה לחיילי צבא ארצות הברית.
 ב-2000 היה בין מייסדי הסוכנות למלחמה בסמים בספורט (United States Anti-Doping Agency) ומונה ליושב הראש שלה (תפקיד אותו מילא עד 2003).
 משמש כפרשן טלוויזיה ברשתות ESPN ו-SKY SPORT במרתונים של ניו יורק ובוסטון ובתחרויות האתלטיקה האולימפיות.

 אותות הערכה 
 ב-1972 הוענק לשורטר פרס ג'יימס סוליבן מטעם איגוד האתלטים החובבים של ארצות הברית.
 ב-1984 צורף שורטר להיכל התהילה של הספורטאים האולימפיים אמריקאים.
 ב-1989 צורף שורטר להיכל התהילה של האתלטים האמריקאים.

 הנצחה 
 עיר ילדותו, מידלטאון, קראה רחוב על שם שורטר.
 ב-1998 הופיעה דמותו של שורטר, ששוחק על ידי ג'רמי סיסטו, בסרט "עד קצה היכולת" (Without Limits) על האתלט סטיב פריפונטיין.
 פסל ברוזה של שורטר מוצב באוניברסיטת קולורדו שבעיר מגוריו בולדר, קולרדו.

 לקריאה נוספת 
 פרנק שורטר, המרתון שלי: מחשבות על חיי מדליית זהב (My Marathon: Reflections on a Gold Medal Life), אמאזון, 2016
 ג'ון ל. פארקר, פעם אצן (Once a Runner), הוצאת Cedarwinds, שנת 1978 (על חוויותיו של הסופר כרץ ב-Florida Track Club בגיינסויל בתחילת שנות ה-70)

 קישורים חיצוניים 

 אתר הבית של פרנק שורטר
 פרנק שורטר באתר "תפוז"
 פרנק שורטר באתר "עולם הרצים" (Runner's World)




 הערות שוליים 

קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:רצי מרתון אמריקאים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת פלורידה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947