מרצ'לו פיאצ'נטיני

ממוזער|250 פיקסלים|שלט מורשת מחוץ לבניין ג'נראלי בירושלים מאזכר את אדריכלו מרצ'לו פיאצ'נטיני
מרצ'לו פיאצ'נטיני (באיטלקית: Marcello Piacentini; 8 בדצמבר 1881 – 19 במאי 1960) היה תאורטיקן עירוני איטלקי ואחד התומכים העיקריים באדריכלות הפשיסטית האיטלקית.

 ביוגרפיה 
נולד ברומא, בנו של האדריכל פיו פיאצ'נטיני . כשהיה בן 26 בלבד, הוזמן לחדש את המרכז ההיסטורי של ברגמו (1907); לאחר מכן, עבד בכל רחבי איטליה. יצירותיו אשר נחשבו לטובות ביותר הן אלה שהוזמנו על ידי הממשלה הפשיסטית ברומא.

פיאצ'נטיני פיתח "נאו-קלאסיסיזם מפושט", סגנון הנע בין הנאו-קלאסיציזם של קבוצת  (ג'יו פונטי ואחרים) והרציונליזם של גראפו 7  של ג'וזפה טרגני  אדלברטו ליברה  ואחרים. הסגנון שלו הפך לעמוד התווך של הארכיטקטורה הפשיסטית ברומא, ובא לידי ביטוי, בין היתר, בקמפוס החדש של האוניברסיטה ורובע יורו, אותו הוא עיצב ואף שימש בו גם בתפקיד הקומיסר הבכיר מרצון של בניטו מוסוליני. עבודותיו האחרות כוללות את שיפוץ ברשיה וליבורנו, המוזיאון הלאומי מגנה גרסיה  ברג'יו קלבריה, פתיחתו של ויה דלה קונקילציון  ברומא, ושיקום בית האופרה של רומא (1928–1958).

פיאצ'נטיני הפך לאדריכל חשוב בתקופה הקולוניאלית של איטליה: עבודותיו ניכרו במיוחד בקירנאיקה במזרח לוב. סגנון הבניינים שלו אופייני לתקופה הנאו-מורית של האדריכלות הקולוניאלית איטלקית בלוב בשנות העשרים. סגנון זה ניכר באלברגו איטליה שלו כמו גם בתיאטרון Berenice בבנגזי. פיאצ'נטיני התמנה למנהל הפרויקט של כל עבודות הבנייה האיטלקית בקירנאיקה . בנוסף, הוא שימש כפרופסור לתכנון עירוני באוניברסיטת לה ספיאנצה ברומא, שם גם כיהן כנשיא האוניברסיטה. לאחר נפילת המשטר הפשיסטי הוא הפסיק את עבודתו כאדריכל למשך מספר שנים. הוא מת ברומא בשנת 1960.

 עבודות 
 פוטנזה, פרוג'טו אופליה ( פרויקט אופליה), 1910
 בנגאזי, אלברטו איטליה (איטליה מלון, ידוע מראש כמו גרנדה אלברגו רומא) 1913 (יחד עם האדריכל לואיג'י Piccinato)
 בנגאזי, תחנת רכבת מרכזית בנגאזי, 1916
 Acqui Terme, וילה Ottolenghi, 1920, עם פדריקו ד 'אמאטו, מאוחר יותר פייטרו Porcinai השלימה את הווילה ואת הפארק.
 בנגזי, פנים בית העירייה, 1925
 בנגזי, תיאטרון ברניס, 1928
 בולזאנו ויקטורי מונומנט, 1926-1928
 ברשיה, פיאצה דלה ויטוריה, 1927-1932
 Brescia, Torrione INA, 1930-1932
 גנואה, ארקו דלה ויטוריה, 1931
 ירושלים, בניין ג'נרלי, 1934-1935
 רג'יו קלבריה, מוסאו נאזיונאל דלה מאגנה גרסיה, 1932-1941
 רומא, כנסיית סקרו קור די כריסטו רי, 1920-1934
 רומא, שחזור של תיאטרו דל'אופרה די רומא, 1926-1928
 רומא, תכנון הקמפוס של אוניברסיטת סאפינזה של רומא, 1935
 רומא, וייה דה לה קונסילציוני, 1936-1950, עם Attilio Spaccarelli
 רומא, תכנון ברובע יורו, 1938-1942
 רומא, אלברגו דגלי אמבצ'יאטורי (ויה ונטו), 1925-1932
 רומא, שחזור וחזית 1926-1928בית האופרה של רומא,
 רומא, תיאטרו סיסטינה (1946-1949)
 רומא, קאפלה אוניברטאריה דיווינה סאפינזה (1947–1952)
 פרארה, נואובו פאלאצו דלה רג'יונה (1954–1956)
 רומא, פאלאצו דלו ספורט (1960), בשיתוף עם פייר לואיג'י Nervi

 לקריאה נוספת 




  Luigi Monzo, trasformismo architettonico – Piacentinis Kirche Sacro Cuore di Cristo Re in Rom im Kontext der kirchenbaulichen Erneuerung im faschistischen Italien, in Kunst und Politik. Jahrbuch der Guernica-Gesellschaft, 15.2013, pp. 83-100.
  Christine Beese, Marcello Piacentini. Moderner Städtebau in Italien. Berlin 2016.
  Luigi Monzo, Review to Beese, Christine: Marcello Piacentini. Moderner Städtebau in Italien, Berlin 2016. In architectura: Zeitschrift für Geschichte der Baukunst, 45.2015/1 (published October 2016), pp. 88-91.

 קישורים חיצוניים

 פיצ'נטיני מרצ'לו . - Arte / Arte פאשיסטה אתר אינטרנט


 הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סגל ספיינצה – אוניברסיטת רומא
קטגוריה:אישים באיטליה בתקופת הפשיזם
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1881
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1960