אנתוני יואיש

אנתוני יואיש (באנגלית: Antony Hewish; 11 במאי 1924 – 13 בספטמבר 2021) היה אסטרונום בריטי שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1974 (יחד עם שותפו מרטין רייל) עבור תפקידו בגילוים של פולסרים, כוכבים נייטרוניים מסתובבים הפולטים קרינה אלקטרו-מגנטית. יואיש זכה גם במדליית אדינגטון של האגודה המלכותית לאסטרונומיה הבריטית ב-1969, פרס הניתן עבור גילויים בתחום האסטרופיזיקה התאורטית.

ביוגרפיה
אנתוני יואיש נולד בקורנוול שבאנגליה ב-11 במאי 1924, הצעיר מבין שלושה אחים. אביו היה בנקאי. הוא גדל בניוקוואי בחוף האטלנטי, ושם התפתחה אהבתו לים ולסירות. יואיש התחנך בבית הספר הפרטי בטאוטון שבאנגליה. בשנת 1942 התקבל לתואר ראשון במכללת גונביל וקיז באוניברסיטת קיימברידג'. לימודיו הופסקו בעת מלחמת העולם השנייה. במשך שלוש שנים, בין השנים 1943 עד 1946, עבד במפעל המלכותי למטוסים (Royal Aircraft Establishment) בפארנבורו ובעבד במפעל לחקר הטלקומוניקציה במלברן. במלברן, בזמן שחקר מכשירי מכ"ם מוטסים, פגש לראשונה את מרטין רייל, שבהמשך חלק איתו את פרס נובל.

עם סיום המלחמה, ב-1946, יואיש חזר לקיימברידג' וסיים את לימודיו ב-1948. מיד לאחר סיום לימודיו הצטרף לצוות המחקר של מרטין רייל במעבדת קוונדיש בקיימברידג'. הייויש התחתן ב-1950, וב-1952 סיים את לימודי הדוקטורט והתקבל כעמית מחקר בקולג' גונוויל וקאיוס ובאוניברסיטת סיוס. ב-1961 עבר לאוניברסיטת צ'רצ'יל שם הוביל את לימודי פיזיקה. הוא בחקר ולימוד באוניברסיטה בין השנים 1961–1971, וקיבל תואר פרופסורה ברדיו-אסטרונומיה בשנת 1971. אחרי שמרטיין רייל חלה ב-1977, יואיש הוביל את קבוצת רדיו-אסטרונומיה של אוניברסיטת קיימברידג' והיה ראש שמצפה כוכבים מולארד לרדיו-אסטרונומיה עד שיצא לגמלאות בשנת 1989.

פעילות מדעית
בראשית דרכו כחוקר, הייויש חקר במפעל המלכותי למטוסים (Royal Aircraft Establishment) במפעל חקר הטלקומוניקציה במלברן. שם היה מעורב בייצור במכשירים נגד מדידת מכ"ם מוטס. מחקרו הראשון של הייויש היה מעורב בהתרבות של קרינה דרך מדיה שקופה הומוגנית, הוא פיתח את תאוריית שבירת המסכים והסדרתם בהדרגה, והקים מד התאבכות לרדיו בשביל למצות את רעיונותיו.

הייויש פיתח את רדיו-טלסקופ, Interplanetary Scintillation Array, מערך צמצום בין-פלנטרי מתייחס לתנודות אקראיות בעוצמת גלי הרדיו ממקור שמימי, בטווח הזמן של מספר שניות.

הייויש הצליח לעשות מדידות חלוצי הגובה והסולם הפיזי של ענני פלזמה ביואוספירה וגם כדי להעריך את מהירויות הרוח באזור זה. אחרי מחקרו בקיימברידג' ב-1964 על הבהוב בין כוכבים הוא פיתח שיטות דומות להפוך את המדידות מבוססות על הקרקע של הרוח הסולרית ושיטות אלה אומצו בארצות הברית, יפן והודו בשביל תצפיות ארוכות טווח. הייויש הראה איך אפשר להשתמש בהבהוב בין כוכבים בשביל להשיג רזולוציה אופטית גבוהה ברדיו ואסטרונומיה שישתווה למד התאבכות עם קו התחלה של 1000 ק"מ- משהו שלא הושג בתחום הזה, זה היה בשביל למצות של הטכניקה הזאת על מספר גדול של רדיו גלקסיה. הוא הגה את הרעיון של אנטנת מערך בשלבים ענקיים לסקר שמיים מרכזיים, זה דרש יכולות אינסטרומנטליות שונות לחלוטין מאלה של טלסקופ רדיו קיים, כלומר רגישות גבוהה מאוד באורכי גל ארוכים ויכולת רב-קרן לסקרי שמיים חוזרים ונשנים על בסיס יום-יום.

 הישגים בולטים 
ב-1974, אנטוני יואיש ומרטין רייל זכו במשותף בפרס נובל בפיזיקה "על מחקריהם החלוציים באסטרופיזיקה של רדיו: רייל על התצפיות וההמצאות שלו, ובמיוחד על טכניקת סינתזת הצמצם, ועל יואיש לתפקידו המכריע בגילוי פולסרים". זו הייתה הפעם הראשונה שזכה בפרס על אסטרונומיה תצפיתית.

כמו כן, יואיש זכה במדליית אדינגטון על ידי החברה המלכותית אסטרונומי בשנת 1969; מדליית זהב של דלינגר על ידי האיגוד הבינלאומי של מדע הרדיו בשנת 1972; אלברט א' מייקלסון מדליה על ידי פרנקלין המכון בשנת 1973, מדליית יוז על ידי החברה המלכותית בשנת 1977.

בשנת 1968, נבחר יואיש עמית של החברה המלכותית (FRS) ובשנת 1998, עמית של המכון לפיזיקה.

נפטר ב-13 בספטמבר 2021.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס נובל בריטים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי מדליית יוז
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1924
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2021