תוכנית ארטמיס

תוכנית ארטמיס (באנגלית: Artemis program) היא תוכנית לחקר מאויש של הירח בהובלת נאס"א. ייעודה המוצהר של התוכנית הוא ביסוס מחדש של נוכחות מאוישת על הירח לראשונה מאז תוכנית אפולו, עם מטרה ארוכת טווח להקמת בסיס של קבע על הירח, דבר אשר יסייע בבוא היום למשימות מאוישות למאדים.

בין המניעים האסטרטגיים והמדעיים שהביאו להקמת התוכנית באופן רשמי בשנת 2017, ניתן למנות את הצהרותיה של סין בנוגע לתוכנית מאוישת לחקר הירח, כמו גם את גילויים החד משמעי של מים בצורת קרח בקטבים הדרומי והצפוני של הירח בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, מה שיכול לאפשר התבססות ארוכת טווח על הירח. מניעים נוספים הם משאבי הירח וביניהם קיומו של הליום-3, רכיב חשוב לייצור אנרגיה נקייה באמצעות היתוך גרעיני.

עבור שיגור המשימות, נאס"א תשתמש במשגר ה-Space Launch System שיישא את החללית אוריון ובה האסטרונאוטים. אלמנט חשוב עבור תוכנית ארטמיס הוא תחנת החלל Lunar Gateway אשר תיבנה במהלך התוכנית ותקיף את הירח. בתחנה יעגון רכב הנחיתה סטארשיפ HLS שבעזרתו ינחתו האסטרונאוטים על הירח.

 מטרות התוכנית
לתוכנית שלוש מטרות עיקריות:
 מחקר על תנאי חיים בחלל, ובפרט על הירח.
 בניית מושבה מתפקדת על הירח.
 הפיכת מושבת הירח לתחנת מעבר לשיגורים לחלל העמוק, כגון משימות מאוישות למאדים.
כחלק מחזון ארוך טווח, המושבה על הירח תהווה ניסוי מוקדם לקראת הנחתה של בני אדם על מאדים.

רקע
לאחר סיומה של תוכנית אפולו בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, הועלו מספר הצעות לחזרה מאוישת לחקר הירח. בשנת 1989, ביום השנה ה-20 למשימת אפולו 11, נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש הכריז על יוזמת חקר החלל (Space Exploration Initiative) שמטרתה לשגר אסטרונאוטים בחזרה לירח ובהמשך למאדים. עם זאת, דו"ח שפורסם 90 ימים לאחר מכן העריך כי יוזמת חקר החלל תעלה 500 מיליארד דולר, סכום גבוה שהרתיע את הקונגרס אשר דחה את המימון לתוכנית.

בשנת 2005, הנשיא ג'ורג' ווקר בוש הקים את תוכנית קונסטליישן, במטרה להנחית בני אדם על הירח עד שנת 2020. במסגרת התוכנית פותחו המשגרים ארס 1 וארס 5 אשר תוכננו לשאת את הנחתת אלטאיר ואת החללית אוריון. בשנת 2009 אף שוגר קונספט מוקדם של המשגר ארס 1, במסגרת טיסת הניסוי ארס 1-X. עם זאת, כמו קודמתה, גם תוכנית זו בוטלה, על ידי הנשיא ברק אובמה בפברואר 2010 עקב חריגות בתקציב ועיכובים. בשנים שלאחר מכן, תחת ממשל אובמה, נעשו מספר שינויים בתכנון ובמימון לתוכנית החלל האמריקאית והחקר המאויש, במסגרתם ניתן מימון לפיתוח משגר ה-SLS וחללית מאוישת המיועדת לטיסות שמעבר למסלול הלווייני הנמוך.

בשנת 2017, הנשיא דונלד טראמפ חתם על צו נשיאותי שבמסגרתו תמומן תוכנית מאוישת לחקר הירח ומאוחר יותר למאדים. בשנת 2019, הוכרז שהתוכנית החדשה לחקר הירח תיקרא "ארטמיס" על שם אחותו של אפולו מהמיתולוגיה היוונית. מבין שלל החומרה שפותחה במסגרת תוכנית קונסטליישן, החללית אוריון היא השריד היחיד שהמשיך לתוכנית ארטמיס.

 היסטוריית התוכנית
282px|ממוזער|שמאל|משימות משולבות בתוכנית ארטמיס 2019–2028
282px|ממוזער|שמאל|משימות מתוכננות של תוכנית ארטמיס בשלב 1
282px|ממוזער|שמאל|מבנה תחנת החלל במסלול סביב הירח, ה־Lunar Gateway, מאוקטובר 2020 הכולל מודולים אירופיים, יפניים ורוסיים
ממוזער|left|upright=1.25|מבנה תחנת החלל במסלול סביב הירח, ה־Lunar Gateway, בתצורתו המורחבת הכוללת מספר מודולות. מצד ימין ניתן לראות את החללית אוריון עוגנת
ממוזער|אילוסטרציה של ה־Lunar Gateway
ב-11 בדצמבר 2017 חתם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על צו נשיאותי המורה לנאס"א להנחית שוב בני אדם על אדמת הירח, ובכללם – לראשונה – אסטרונאוטית אישה, עד שנת 2024. ראש נאס"א דאז ג'ים בריידנסטין הודיע כי לתוכנית החדשה יקראו ארטמיס, על שם אלת הירח במיתולוגיה היוונית, אחותו של אפולו, אל השמש.אל התכנית הצטרפו הסוכנות האירופית, הקנדית והיפנית.

בפברואר 2021, ממשל ביידן תמך בקידום התכנית. ממשלו של הנשיא החדש ג'ו ביידן הותיר את התוכנית על כנה, ואף הגדיל את תקציבה. ביידן גם הורה לסוכנות החלל לכלול לראשונה בצוות הנחיתה על הירח אסטרונאוט אפרו אמריקני.

באפריל 2021 בחרה נאס"א ב־SpaceX, לפתח את ה-סטארשיפ HLS עבור משימות מאוישות אל הירח כחלק מתוכנית ארטמיס. גרסה זו תשמש כרכב נחיתה ותסייע להנחית אסטרונאוטים ממסלול סביב הירח לפני השטח.

משימת ארטמיס 1 יצאה לחלל ב-16 בנובמבר 2022. ארטמיס 1 הייתה הטיסה הראשונה של מערכת שיגור חדשה לחלל ושל תא הצוות (ה"קפסולה") אוריון. החללית אוריון תקיף את הירח. המשימה הזאת נושאת סדרה של לוויינים קטנים שיוצבו במסלול סביב הירח. ארטמיס 1 הייתה טיסת ניסוי לא מאוישת.

אחרי נחיתת תא הצוות אוריון, התברר שבעת הכניסה החוזרת לאטמוספירה של כדור הארץ נגרם נזק למגן החום, וחלקים ממנו נתלשו. אילו היו אסטרונאוטים בתא הם לא היו נפגעים, אולם במשימות קודמות, תקלה דומה גרמה לאובדן החללית, ועל כן נאס"א נדרשת לקבל החלטה כיצד למנוע תקלות דומות במשימות הבאות. נכון לסוף 2024, האפשרויות להחזרה של משימת ארטמיס 2 הן:

 כניסה חוזרת לאטמוספירה בזווית חדה יותר, כדי לקצר את זמן החשיפה של הקפסולה לחיכוך עם האויר; החיסרון הוא שהאופציה הזאת לא נוסתה ללא צוות.
 תכנון והחלפה של מגן החום במגן משופר
 שיגור של נוסף של ארטמיס 1, באופציה 1 או 2, אך ללא צוות

אופציה 1 היא היחידה מבין השלוש שניתנת לביצוע ללא דחיה, בסוף 2025. אופציות 2 ו-3 יגרמו לדחייה של משימת ארטמיס 2 למספר שנים.

ארטמיס 2, שהשיגור שלה מתוכנן לסוף 2025 לכל המוקדם, מיועדת להיות משימה מאוישת. גם היא תהיה משימת הקפה, במידה רבה כמו אפולו 8, שהקיפה את הירח וחזרה לכדור הארץ. האסטרונאוטים ישהו זמן ארוך יותר בהקפת הירח ויבצעו בדיקות עם צוות מאויש.

במשימת הבאה, נקבע שארטמיס 3 תיפגש עם סטארשיפ HLS של ספייס איקס ותעביר צוות. אוריון תישאר במסלול, וסטארשיפ HLS תיקח את שני האסטרונאוטים אל פני הירח. היעד שלהם יהיה הקוטב הדרומי של הירח כדי לבדוק אזור שמדענים לא חקרו קודם כדי לחקור את קרח המים ששם.

כעבור שנה תשוגר ארטמיס 4, וגם היא תנחית שני אסטרונאוטים על הירח – אבל היא תהיה גם טיסת הבכורה המאוישת של משגר משודרג. משגר זה יישא למסלול סביב הירח גם את אוריון וגם את מודול המגורים הראשון של ה-Lunar Gateway, תחנת החלל הירחית.

משימות נוספות מטעם התוכנית יפתחו את תחנת החלל הירחית. תחנת החלל הירחית עתידה להיות תחנה בינלאומית של נאס"א ושותפותיה – סוכנויות החלל האירופית, היפנית והקנדית. תחנת החלל הירחית יועדה להחליף עם הזמן את תחנת החלל הבינלאומית שהקיפה את כדור הארץ (ובמקומה יבואו תחנות חלל מסחריות), ולשמש פלטפורמה לחקר הירח ובהמשך גם במאדים.

הגעה לירח
ממוזער|הדמיית החללית אוריון במסלול סביב כדור הארץ
לפני ההגעה לירח ימצאו כבר מבנים ורכבים ממשימות מסחריות, שימתינו לאסטרונאוטים על פני הירח.
הגעה מחודשת של אסטרונאוטים לירח תכלול ארבעה כלים:
 החללית אוריון - חללית מאוישת שתשמש להגעה מכדור הארץ לתחנת החלל הירחית "Lunar Gateway". החללית מפותחת על ידי חברת לוקהיד מרטין כחלק מחוזה עם נאס"א.
 משגר חדש בשם Space Launch System (SLS) שיישא את החללית אוריון. הוא יהיה חזק ב־15% יותר מהמשגר סטורן 5 ששיגר את חלליות תוכנית אפולו. מטרתו העיקרית היא הבאת חלליות למסלולים בחלל העמוק.
 תחנת חלל קבועה הנעה סביב לירח שנקראת Lunar Gateway או "שער הירח", ומשמשת כנקודת שחלוף בין המשגר לרכב הנחיתה על הירח. יחידה זו תהיה קטנה - גודלה יהיה רק כיחידת סטודיו, שלא כמו תחנת החלל הבינלאומית שאורכה כמגרש כדורגל, עם זאת, תוכל להתחבר לעוד יחידות מודולוריות. השלב בעגינה ליחידת ה-Lunar Gateway הוא הנוסף והשונה מתוכנית אפולו, בו לא היה קיים שלב כזה.
 מערכת נחיתה ירחית שתשמש כמונית בין ה-Lunar Gateway אל פני הירח.

ב־2020 נחתם חוזה על פיו, החללית Dragon XL של חברת SpaceX תהיה חללית המשא שתישא ציוד ל-Lunar Gateway.

ככלי עזר לתוכנית מפותח רכב חלל חדש VIPER.

משימות
משימות ארטמיס:
ארטמיס 1 היה השיגור הראשון של החללית אוריון (לא מאוישת) על גבי ה־SLS. היעד למועד השיגור תוכנן לפברואר 2022. נדחה ל־17 במרץ ולאחר מכן נדחה לאוגוסט 2022.ובוצע בנובמבר 2022.
 ארטמיס 2 יהיה השיגור המאויש הראשון של החללית אוריון על גבי ה־SLS. המשימה תשוגר לא לפני מרץ 2026.
 ארטמיס 3 יהיה שיגור מאויש לשם נחיתה על הירח. המועד המתוכנן לשיגור הוא ב-2027.
 ארטמיס 4 שיגור מאויש לתחנת החלל במסלול סביב הירח, המתוכנן לשיגור ב־2028.
 ארטמיס 5 שיגור מאויש לתחנת החלל במסלול סביב הירח, המתוכנן לשיגור ב-2030

 אסטרונאוטים 
ב־10 בינואר 2020 קבוצת האסטרונאוטים ה־22 של נאס"א , המכונה "הצבים", השלימה את הכשרתה ונרשמה לתוכנית ארטמיס. הקבוצה כוללת גם שני אסטרונאוטים מטעם סוכנות החלל הקנדית. חלק מהאסטרונאוטים צפויים לטוס לירח, וייתכן שחלקם ישתתפו בצוות הראשון שיטוס למאדים.

ב־9 בדצמבר 2020 הודיע סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס על "צוות ארטמיס הראשון" הכולל עשרה מהקבוצה ה־22 ושמונה נוספים מהקבוצה ה־21  ומהקבוצה ה־20 , מהם יבחרו ארבעה אסטרונאוטים למשימת ארטמיס המאוישת הראשונה:

 הסכמי ארטמיס 
הסכמי ארטמיס הם הסכמים בינלאומיים על עקרונות של שיתוף פעולה במחקר האזרחי של הירח, מאדים, ואסטרואידים, וכריית משאבים שם. עליהם הכריז ב־15 במאי 2020 מנהל נאס"א ג'ים בריידנסטין. ב־13 באוקטובר אותה השנה חתמו ראשי סוכנויות החלל של ארצות הברית (NASA), אירופה (ESA), אוסטרליה, קנדה (CSA), יפן (JAXA), איטליה (ASI), לוקסמבורג (LSA), בריטניה (UKSA) ואיחוד האמירויות הערביות (UAESA) על ההסכמים. בנובמבר הצטרפה אוקראינה (SSAU) ובדצמבר, ברזיל (AEB). קוריאה הדרומית (KARI) הצטרפה במאי 2021, ניו זילנד וברזיל (AEB) ביוני, פולין (POLSA) באוקטובר ומקסיקו (AEM) בדצמבר אותה השנה. רומניה (ROSA), בחריין (NSSA), סינגפור (CRISP) הצטרפו במרץ 2022, קולומביה (CSC) הצטרפה במאי 2022, צרפת (CNES) הצטרפה ביוני 2022 וערב הסעודית (SSC) הצטרפה ביולי 2022. ממשלת ישראל אישרה את הצטרפות סוכנות החלל הישראלית להסכמים ב־16 בינואר 2022. הסכם ההצטרפות נחתם בתל אביב, ב־26 בינואר 2022.

 תקציב 
ההערכות מדברות על תקציב של 30–40 מיליארד דולר. יש להניח שנתון זה ישתנה עם התפתחות ותכנון התוכנית.

ככלל, תוכניות של נאס"א הוקפאו ב־2009 תחת ממשל אובמה משיקולי תקציב, והופשרו שוב ב־2017 תחת ממשל טראמפ. בפרט, תמך ממשל זה בהגדלת תקציבי נאס"א לצורך תוכנית ארטמיס, אך לאור התנגדויות הדמוקרטים בבתי הקונגרס להגדלה זו ייתכן שיעדי התוכנית יידחו.

ראו גם
 תוכנית אפולו – תוכנית שבוצעה בין השנים 1961–1972 ושיאה בנחיתה מאוישת על הירח
מושבת ירח – חזון להקמת יישוב קבע, אנושי או רובוטי, על־הירח

 קישורים חיצוניים 



 אתר תוכנית ארטמיס באתר נאס"א 


 Artemis Program באתר ESA Earth Observation Portal 

<div class="mw-content-ltr">* NASA, fact sheet- What is Artemis?, nasa.gov, July 2019.


 הערות שוליים 

*
קטגוריה:תוכנית החלל האמריקאית
קטגוריה:משימות לחקר מערכת השמש
קטגוריה:חלליות אמריקאיות
קטגוריה:משימות לחקר הירח
קטגוריה:נאס"א: מיזמים עתידיים