בארט דה ובר

בארט אלברט ליליאנה דה ובר (בהולנדית: Bart Albert Liliane De Wever; נולד ב-21 בדצמבר 1970) הוא פוליטיקאי בלגי-פלמי, ראש ממשלת בלגיה מאז 3 בפברואר 2025.

מאז 2004 הוא מכהן כיו"ר מפלגת הברית הפלמית החדשה (בהולנדית: Nieuw-Vlaamse Alliantie N-VA), מפלגת מרכז - ימין שמרנית לאומית. מ-1 בינואר 2013 מכהן דה ובר כראש עיריית אנטוורפן. המפלגה בראשה הוא עומד היא הגדולה ביותר בבלגיה.

בבחירות של 2024 זכתה המפלגה שבראשה הוא עומד במרבית קולות הבוחרים, והוא מונה על-ידי מלך הבלגים להרכיב את הממשלה הפרדלית. לאחר שהשיחות נכשלו, החזיר באוגוסט 2024 את המנדט למלך. אחרי כמה שבועות קיבל שוב את המנדט להרכיב את הממשלה. בפברואר 2025 הצליח להרכיב קואליציה הנקראת "ממשלת דה ובר".

 קורות חיים 

דה ובר נולד במורצל, בפרובינציית אנטוורפן שבבלגיה.

דה ובר הוא נצר למשפחה פלמית. סבא שלו היה חבר במפלגת הברית הפלמית הלאומית (מפלגה ימנית קיצונית, שבימי מלחמת העולם השנייה שיתפה פעולה עם הנאצים באופן רשמי). בתחילת כהונתו כראש עיריית אנטוורפן, נשא נאום רשמי בטקס לזיכרון שואה, שבו התנצל על כך.

הוא למד בתיכון ממשלתי-נוצרי בעיר אדגם, והצטרף כחבר מן המניין באיגוד הנוער הפלמי הלאומי (Vlaams National Jeugdverbond - VNJ) ששם לעצמו מטרה לחזק את הזהות הפלמית, ולבדל את פלנדריה מבלגיה. באיגוד הזה גם מילא אביו הנרי 'ריק' דה וובר, עובד רכבת, תפקיד ניהולי חשוב.

הוא סיים תואר בהיסטוריה באוניברסיטת לוון. הוא למד קודם שנתיים משפטים, אך ללא הצלחה. במהלך לימודיו היה חבר גם בצוות העריכה של האנציקלופדיה החדשה של התנועה הפלמית (Nieuwe Encyclopedie van de Vlaamse Beweging).

עד 1980 הוא התגורר בקונטיג, שם הייתה אמו, אירן טורפס, בעלת חנות מכולת, ולאחר מכן עבר לגור במורצל שבפרובינציית אנטוורפן. לפני הבחירות היגר לאזור ברכם שבאנטוורפן, שם התמנה לראש העיר.

ב-2004 נבחר להנהיג את הברית הפלמית החדשה כמועמד יחיד להנהגה ברוב של 95%.

בבחירות באוקטובר 2012 נבחר לראשות עיריית אנטוורפן.

ב-2016 ביקר בישראל וחתם עם ראש עיריית חיפה, יונה יהב על הבנות לשיתוף פעולה.

ב-2019 הכניס את העיתונאי החרדי מיכאל פרייליך למפלגתו כדי לעודד את תמיכה של יהודים במפלגתו.

 אידאולוגיה 
דה וובר מכנה את עצמו ליברל-שמרני ובעל דימוי מרכז-ימין, אידאולוגיה שאותה הביע גם בטורים שכתב בעיתונים "דה סטנדארט" (2004-2006 ו-2008-2013) ודה-מורגן (2006-2008). הוא מעריץ של הפילוסוף האירי השמרני בן המאה השמונה-עשרה אדמונד בורק, ושל הפסיכיאטר ובעל הטור הבריטי אנתוני דניאלס, המוכר יותר בשם תאודור דאלרימפל .

 עמדות כלפי מהגרים 
לפי הפילוסוף הפוליטי ג'ייסון סטנלי, דה וובר הוא אמן ב"שנאת זרים מנומסת". לעומת זאת, לפי מדען המדינה קרל דבוס, דה וובר אינו שונא זרים ואינו פופוליסט, למרות שחלק מעמדותיו (כגון אלה על מדיניות הגירה, ומעמד נפרד לפליטים מוכרים) "מורכבים מבחינה חוקית ומפוקפקפקים מבחינה מוסרית".

לפי הפרופסור למדיה דיגיטלית ופוליטיקה איקו מאלי, האידאולוגיה הפוליטית של דה וובר מורכבת מארבעה זרמים אידאולוגיים: אנטי-נאורות, נאו-ליברליזם, לאומיות פלמית והומוגניות:

 אנטי-נאורות: דה וובר נותן מס שפתיים למושגים המרכזיים של הנאורות, כמו מושג השוויון והחופש, אולם לצד זאת סבור שיש לשמר את האומה האתנית ההומוגנית עם הסדר הקיים. עולים חדשים יכולים להפוך לחברים בקהילה רק אם הם תומכים בזהות של אותה אומה אתנית ואם הם מקדמים ושומרים על הסדר המוסרי. במונחים קונקרטיים, המשמעות היא שגם הדמוקרטיה וגם ערכי הנאורות של חירות ושוויון כפופים לאומה. דה וובר מתייצב אפוא בעד הפרטי ונגד האוניברסלי, נגד מוסר קוסמופוליטי.
 נאו-ליברליזם: אידאולוגיה שנייה בשיח של דה וובר היא הנאו-ליברליזם. מצד אחד, דה וובר אכן תוקף את הנאו-ליברליזם מבחינת הממד האתי שלו, ודוחה את האינדיבידואליזם שהולך יד ביד עם הנאו-ליברליזם. אבל כאשר דה וובר מביע את דעותיו על המבנה וההשפעה של המדינה וארגון הכלכלה, הוא משחזר את הרעיונות הנאו-ליברליים של פרידריך האייק, מילטון פרידמן ושל בית הספר לכלכלה בשיקגו, לפיהן המדינה צריכה להיות מינימלית ככל האפשר ולא להתערב כדי להביא לשוויון.
 הלאומיות הפלמית: השפעה אידאולוגית שלישית היא עליית הלאומיות הפלמית. ה-N-VA מציג מושג של לאום שהוא מכנה לאומיות אזרחית. משמעות הדבר היא שגם אנשים שאינם פלמים יכולים להפוך לחלק מהאומה הפלמית באמצעות קורסי אינטגרציה והטמעה לערכי והנורמות של האומה: הזהות הפלמית. דה וובר תומך בגלוי באיחודה מחדש של הולנד. הוא אומר על ההולנדים והפלמים שהם "אותם אנשים ואותה שפה" .
 הומוגניות: אידאולוגיה אחרונה שבולטת מדבריו של דה וובר היא האידאולוגיה של ההומוגניות. מרכזי ברעיון זה הוא שחברה בריאה יכולה להתקיים רק אם יש מידה מספקת של הומוגניות. בשיח של דה וובר, גיוון או הטרוגניות הם משהו שהופך את המדינה לבלתי ניתנת לשליטה ורק מביא עלויות. ההתמקדות היא בשימור והפצת השפה הפלמית והערכים והסטנדרטים הפלמיים. את אלו חייבים להעביר גם החדשים, רק אז הם יתקבלו בברכה. רק אם עולים חדשים יעברו מבחן שילוב כולל מבחני שפה הם ייהנו מכל זכויותיהם. רק אם הם דוברי הולנדית, הם זכאים להשמה בעבודה, דיור סוציאלי, שכר מחיה, וזכות הצבעה.

 ישראל 
במהלך הנצחה לזכר קורבנות טבח שבעה באוקטובר, שנערכה באנטוורפן ב-2023, הצהיר דה ובר: "לא משנה איזו דעה אתם מחזיקים בסכסוך הישראלי-פלסטיני, ביום הזה יש רק צד אחד לבחור: זה הצד של ישראל, הצד של הדמוקרטיה והצד של האור - נגד כוחות העריצות וכוחות האופל. אנו יודעים שיש להם זרוע ארוכה: הזרוע הארוכה של טהראן, של חזבאללה, של חמאס, מגיעה לרחובות אירופה".

לאחר שהנאום זכה להסתייגות מצד פוליטיקאים באנטוורפן שטענו ששני הצדדים צריכים לכבד את זכויות האדם, דה וובר הצהיר: "לקחתי צד נגד הטרור ונגד חמאס" והצהיר כי הוא "תומך בהפגנות תמיכה באזרחים פלסטינים בדרכי שלום". פוליטיקאים אחרים תמכו בנאומו של דה ובר.

באוגוסט 2025, במהלך מסיבת עיתונאים משותפת עם נשיא גרמניה, התנגד להכרה חד-צדדית במדינה פלסטינית, והצהיר כי "הכרה במדינה פלסטינית יכולה להיות משמעותית רק בתנאים מגבילים מחמירים. חמאס חייב להיעלם לחלוטין, צריכה להיות רשות פלסטינית אמינה, חייבת להיות הסכמה על גבולות, וישראל חייבת לקבל ערבויות ביטחוניות. בלעדי זאת, אין טעם בהכרה". במקביל הוא לא שלל סנקציות נגד ישראל, ואמר כי יבחן את הנושא.

האופוזיציה הבלגית האשימה את ממשלת דה ובר, בהיותה ה"ממשלה הפרו-ישראלית אי פעם".

 שונות 

 דה ובר נותן ראיונות בארבע שפות: הולנדית, צרפתית, אנגלית, וגרמנית. הוריו, לדבריו, עודדו אותו ללמוד צרפתית במהלך שנות בית הספר שלו.

 ה-Vlaams Belang ניסה להכפיש את דה וובר על ידי פרסום תמונה משנת 1996 שבה נראה דה וובר לצד ז'אן-מארי לה פן מהחזית הלאומית הימנית הצרפתית, לקראת הרצאה למועדון הדיבייט הפלמי-לאומי באנטוורפן. דה ובר הצהיר בתגובה כי "אין לו כל קשר עם הימין הקיצוני". התמונה נחשפה באתר של פיליפ דה וינטר.
 לאחר שהתפרסמו מחקרים עדכניים, לפיהם מועצת העיר אנטוורפן והמשטרה המקומית היו אשמים ברשלנות ושיתוף פעולה עם הכובשים הגרמנים במעקב ובמעצר של יהודי אנטוורפן במהלך מלחמת העולם השנייה, התנצל פטריק יאנסנס (פוליטיקאי בלגי מהמרכז-שמאל) בפני הקהילה היהודית בסוף אוקטובר 2007. דה וובר כינה זאת "התנצלות לשווא". הצהרתו של דה וובר עוררה ביקורת רבה ופולמוס נרחב בעולם הפוליטי, ולאחר מכן התנצל בפני נציגי הקהילה היהודית. במכתב פתוח כתב על טעות השיפוט שלו: "תקשורת פוליטית לא יכולה לסבול ניואנסים, תקשורת מדעית חיה על ניואנסים". בסוף יוני 2011, הגן אנדרה גנטמן (פוליטיקאי יהודי במפלגתו של דה ובר, שאביו היה בין המגורשים בידי משטרת אנטוורפן למחנה ריכוז נאצי) על עמדתו של דה וובר וטען ש"זה לא מקובל לצבוע את כל המנגנון העירוני באותו מכחול".
 באמצע אוגוסט 2008 דווח כי דה ובר מקבל אבטחה צמודה על ידי המשטרה הפדרלית בגלל איומים על חייו.

 חיים אישיים 
דה ובר נשוי, אבא לארבעה ילדים.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1970