ג'יימס פראט וג'ון סמית'

ג'יימס פראט (1805–1835) וג'ון סמית' (1795–1835) היו שני האנשים האחרונים שהוצאו להורג באנגליה באשמת מעשה סדום. הם נעצרו באוגוסט 1835, לאחר שנטען כי הם נצפו מקיימים יחסי מין הומוסקסואליים בחדרו של אדם אחר. בנובמבר אותה שנה הם נתלו מול כלא ניוגייט בלונדון.

 ביוגרפיות 
ג'יימס פראט נולד ב-1805 ועבד כאורוון . הוא היה נשוי וגר עם אשתו וילדיו בדפטפורד , לונדון.

ג'ון סמית' נולד ב-1795 בסאות'ווארק כריסטצ'רץ' , לונדון. הוא תואר בזמן הליכי בית המשפט ובדיווחים בעיתונים כעובד לא נשוי. עם זאת, מקורות אחרים מציינים שהוא היה נשוי ועבד כמשרת.

 מעצר 
ויליאם בוניל היה גבר כבן 68, שהתגורר כ-13 חודשים בחדר שכור בבית ליד דרך בלקפריירס שברובע סאת'ק שבלונדון. בעל הבית הצהיר שלבוניל היו מבקרים זכרים תכופים, שבדרך כלל באו בזוגות, וחשדותיו התעוררו בשעות אחר-הצהריים של ה-29 באוגוסט 1835, כשפראט וסמית' באו לבקר את בוניל.

בעל הבית טיפס אל נקודת תצפית חיצונית בלופט של בניין אורווה סמוך, שם היה יכול לראות מבעד לחלון את חדרו של בוניל, לפני שירד להסתכל, יחד עם אשתו, בחדר דרך חור המנעול. מאוחר יותר, לאחר שראה אינטימיות מינית בין פראט לסמית', בעל הבית פתח את הדלת כדי להתעמת איתם. בזמן העימות בין בעל הבית לפראט וסמית', בוניל לא היה נוכח בחדר. עם זאת, בוניל הגיע כעבור כמה דקות עם קנקן של בירת אייל. בעל הבית הלך להביא שוטר לבית וכל שלושת האנשים שהיו בבית נעצרו מיידית.

 המשפט וביצועו 
פראט, סמית' ובוניל נשפטו ב-21 בספטמבר 1835 באולד ביילי, בפני הברון גורני, שופט שהיה לו את המוניטין להיות עצמאי ואקוטי, אך גם קשה. פראט וסמית' הורשעו לפי סעיף 15 לחוק העבירות נגד האדם 1828 , שהחליף את חוק מעשה סדום  מ-1533, ונידונו למוות. ויליאם בוניל הורשע ונגזרו עליו 14 שנות גלות.Old Bailey Proceedings Online  (www.oldbaileyonline.org, version 7.0, 26 December 2012), September 1835, trial of JOHN SMITH JAMES PRATT WILLIAM BONILL (t18350921-1934). במשפט עצמו, מספר עדים העידו על אופיו הטוב של ג'יימס פראט, אך אף אחד מהעדים לא התייחס או העיד על ג'ון סמית'. הרשעתם של שלושת הגברים נשענה כולה על דבריהם של בעל הבית ואשתו, ללא כל ראיות נוספות. פרשנים מודרניים מטילים ספק בעדותם, בהתבסס על שדה הראייה הצר שמספק חור המנעול, ועל כך שחלק מהמעשים בלתי אפשריים מבחינה אנטומית.

לאחר מכן כתב מפקח על ביצוע החוק , הנסלי ווגווד , למזכיר הפנים, לורד ג'ון ראסל, וטען כי הוחל על אמירת המוות, וקבע כי:Cocks (2010), p. 38.

אף על פי שוודגווד היה אדם דתי עמוק, הוא התנגד לדעה הרווחת של יחסי מין הומוסקסואליים גורמים לנזקים. במכתב, הוא ציין גם את העוול שככל הנראה רק גברים עניים ייתפסו בגלל זה. גם אם ייעצר אדם עשיר, יהיו לו את המשאבים לתת כספי ערבות ולברוח לחו"ל.Brady and Seymour (2019), p. 50. עם זאת, למרות מידת הסימפתיה, ווגווד תיאר את הגברים כ-"יצורים מושבעים" במכתב אחר.Upchurch (2009), p. 112.

ב-5 בנובמבר 1835, ביקרו צ'ארלס דיקנס ועורך העיתון ג'ון בלאק  בכלא ניוגייט. דיקנס, שראה את פראט וסמית' בכלא, כתב דיווח על הביקור ברישומים מאת בוז :Lauterbach and Alber (2009), p. 49.

הסוהר שליווה את דיקנס בביטחון אמר לו כי השניים יוצאו להורג. 17 אנשים נידונו למוות במשפטי ספטמבר ואוקטובר של אולד ביילי בגין עבירות שכללו פריצה, שוד וניסיון רצח. ב-21 בנובמבר, בכפוף לזכות המלכותית לחסד, 15 איש קיבלו חנינה (השניים שלא קיבלו היו פראט וסמית'). על אף שהיו פסקי דין מוות לגברים בגין מעשי סדום, שהוחלפו מאוחר יותר להגליה לאוסטרליה,Brady and Seymour (2019), p. 51. פראט וסמית' לא קיבלו חנינה או הגליה לאוסטרליה, על אף שהוגשה בקשה שכזו למועצה המלכותית.Cook et al (2007), p. 110.

פראט וסמית' נתלו בכלא ניוגייט בבוקר ה-27 בנובמבר. קהל הצופים, שתואר בדו"ח בעיתון, היה גדול מהרגיל. זאת בשל שייתכן שתלייה זו הייתה הראשונה שהתרחשה בכלא ניוגייט לאחר כמעט שנתיים שלא נתלו במקום אנשים.

בדו"ח ההוצאה להורג ב-The Morning Post  נכתב כי כאשר הובלו הגברים אל הפיגום, הקהל החל לקטר, וזה נמשך עד לרגע הוצאתם להורג. ייתכן והקיטור היה בשל אי-הסכמת הקהל על ההוצאות להורג, או לחלופין על אי-הסכמת הקהל על מעשיהם לכאורה של שני הגברים.Brady and Seymour (2019), p. 49. על פי הדיווחים, ג'יימס פראט היה חלש מכדי לעמוד, והיה צריך להחזיק אותו זקוף על ידי עוזרי התליין בזמן שהתכוננו לתלות אותו.

האירוע היה בולט כל כך עד שנמכרה מודעה שהודפסה בפורמט רחב. המודעה תיארה את משפט הגברים וכללה גם את הטקסט שכביכול היה מכתב סופי, לטענת המפיצים, של ג'ון סמית' לחברו.Anonymous, "The Particulars of the Execution of James Pratt & John Smith"  (1835), London printed by T. Birt. , Harvard Law School Library, Historical and Special Collection ויליאם בוניל היה אחד מה-290 אסירים שהוגלו לאוסטרליה באוניית אסיה , שעזבה את אנגליה ב-5 בנובמבר 1835 והגיעה לארץ ואן דימן (כיום טסמניה) ב-21 בפברואר 1836. בוניל נפטר בבית החולים ניו נורפוק  בארץ ואן דימן ב-29 באפריל 1841.

 הנצחה 
 סמית' ופראט הם דמויות מרכזיות במחזה Particular Disposition של בנג'מין פולק.
 סיפורם של סמית' ופראט מוזכר בשיר  של בירד אין ת'ה בלי.

 לקריאה נוספת 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בבריטניה ואירלנד
קטגוריה:להט"בים בריטים
קטגוריה:אישים שנשפטו על פי חוקים נגד להט"ב
קטגוריה:צמדים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1795
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1805
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1835