א-תרמיד'י

אבו עיסא מוחמד בן עיסא בן סַוְורַה בן מוסא בן א-דַּחַּאכּ א-סולַמי א-תִּרְמיד'י (בפרסית: ابو عیسی محمد بن عیسی بن سَوْره بن موسی بن الضحاک السُّلَمی الترمذی) (824–892) הידוע כאימאם א-תִּרְמיד'י, היה חוקר אסלאמי פרסי ואספן חדית' שחיבר את אוסף החדית' הנודע "סונן תִרמיד'י" (פרסית: سنن ترمذی), אשר נמצא בין ששת ספרי החדית' החשובים בקרב המוסלמים הסונים.

א-תרמיד'י היה מומחה גם בדקדוק השפה הערבית, והעדיף את האסכולה של כופה על פני האסכולה של בצרה בשל שימורה של השירה הערבית כמקור עיקרי.

 ביוגרפיה 
סבו של אימאם א-תרמיד'י היגר ממרב העתיקה לתרמז, תרמז שם נולד א-תרמיד'י בתקופת שלטונו של אל-מאמון, הח'ליף מבית עבאס, בשנת 824.

מגיל צעיר הוא נחשַב לאדם מוכשר, נבון, מסור וחרוץ במיוחד. תכונות אלו המשיכו לאפיין אותו לאורך כל חייו. הוא למד לעומק את המדע של החדית' ואת השריעה. הוא הקדיש תשומת לב מיוחדת לעבודתם של מדענים וחוקרי חדית' שגרו בתרמז, בסמרקנד, במרב העתיקה, ובערים אחרות במרכז אסיה.

בגיל 26 הוא יצא במסע למקומות מרוחקים, בין השאר לח'וראסאן ועיראק, כמו גם לחג'אז, מכה, ואל-מדינה. שם הוא נפגש עם חוקרים ותאולוגים בולטים, עסק במפגשים הנוגעים לחוק האסלאמי ולמדעי האסלאם, והרחיב את הידע שלו בהיבטים השונים של דת האסלאם, של ההיסטוריה, ותחומים נוספים.

א-תרמיד'י היה עיוור בשנתיים האחרונות לחייו. ישנם מסורות שגורסות כי העיוורון שלו הגיע מתוך צער על מותו של מורו וחברו הקרוב והאהוב, האימאם אל-בוח'ארי.

הוא נפטר ב-8 באוקטובר 892.

 כתביו 
אימאם א-תִּרמיד'י עסק רבות בכתיבה, ובין כתביו ניתן למצוא את הספרים שלהלן:
 סונן א-תִּרמיד'י (בערבית: سنن الترمذي)
 א-שמאאִל אל-מוחמדיה (בערבית: الشمائل المحمدية, משמעות: "החזות של מוחמד" או "המראה של מוחמד")
 עלל א-תרמיד'י אל-כביר (בערבית: علل الترمذي الكبير)
 אל-עלל א-סע'יר (בערבית: العلل الصغير)
 א-זהד (בערבית: الزهد)
 כִּתאבּ א-תפסיר (בערבית: كتاب التفسير, משמעות: "ספר הפרשנות")
 כּתאבּ א-תאריח' (בערבית: كتاب التاريخ, משמעות: "ספר ההיסטוריה")
 כּתאב אל-אסמאא ואל-כוּנא (בערבית: كتاب الأسماء والكنى, משמעות: "ספר השמות והכינויים")

 לקריאה נוספת 

קישורים חיצוניים



 הערות שוליים 

קטגוריה:אנשי דת מוסלמים
קטגוריה:ילידי 824
קטגוריה:נפטרים ב-892