תסמונת וולאנס

תסמונת וולאנס (באנגלית: Wellens' syndrome) היא כינוי לתבנית מסוימת בא.ק.ג. המעידה על היצרות משמעותית בעורק הקורונארי המכונה "left anterior descending" (הידוע גם כ-LAD), בחולה עם הסתמנות קלינית של אנגינה לא יציבה. במקור בנויה התסמונת משתי תבניות נפרדות בא.ק.ג. (A ו-B), אך כיום נחשבות שתי התבניות כהתפתחות אחת של השנייה. במהלך התסמונת יופיעו בתחילה גלי T ביפאזיים בלידים הקדמיים של בית החזה, ובהמשך ישתנו גלי ה-T ויעשו הפוכים, סימטריים ובדרך כלל עמוקים (מעל שני מילימטרים).

התסמונת תוארה לראשונה במחקרו של היי וולאנס בשנת 1982 שבוצע על תת-קבוצה של חולים עם הסתמנות של אנגינה בלתי יציבה. במחקרו המקורי הופיעה התסמונת בכ-18 אחוזים מן החולים.

נוכחות של תבנית המתאימה לתסמונת וולאנס בא.ק.ג. טומנת בחובה ערך אבחנתי ופרוגנוסטי משמעותיים. בקבוצת המחקר המקורית של וולאנס כ-75 אחוזים מהחולים לקו באוטם בקיר הקדמי של שריר הלב כתוצאה מהחסימה. 69 אחוזים מהחולים שסבלו מחסימה משמעותית (70 אחוז חסימה או יותר) הציגו את השינויים בא.ק.ג. ואילו ב-89 אחוזים מהחולים שהציגו את התסמונת בא.ק.ג. נמצאה חסימה משמעותית.

במקרים נדירים מקושרת תסמונת וולאנס בא.ק.ג. גם להסתמנות קלינית של תסמונת הלב השבור.

קריטריונים
 גלי T שליליים, עמוקים וסימטריים (מעל שני מ"מ) בלידי החזה הקדמיים
 ללא עליית מקטע ST או עם עלייה מינורית של פחות מ-1 מ"מ
 ללא גלי Q בלידי החזה
 ללא עליית מרקרים קרדיאליים או עם עלייה קלה בלבד
 תרשים הא.ק.ג. מופיע שלא בזמן כאבים

ראו גם
 תעוקת לב
 תעוקת לב על שם פרינצמטאל

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:קרדיולוגיה
קטגוריה:הפרעות קצב