אמה בראונלו

אמה בראונלו (באנגלית: Emma Brownlow; 1832 – 1905) הייתה אמנית התקופה הוויקטוריאנית, הידועה ביותר בציוריה המתארים סצנות מהחיים בבית היתומים - "פאונדלינג הוספיטל", בלונדון.

 ביוגרפיה 
ממוזער|300x300 פיקסלים|ציורה המפורסם של אמה בראונלו ״ילדה החוזרת אל אמה מבית היתומים״, 1858. הציור מוצג במוזיאון בבית היתומים.
אמה הייתה בתו של ג'ון בראונלו, שגדל בבית היתומים. הוא התפתח בתוך המוסד עד שהפך למנהלו. ג'ון בראונלו כתב כמה ספרים על המוסד, וכן את הרומן הנס סלואן (1831). הרומן הזה השפיע מאוחר יותר על צ'ארלס דיקנס בספרו - אוליבר טוויסט, שאף הכניס את דמותו של המנהל ג׳ון בראונלו לתוך ספרו דיקנס היה חבר של משפחת בראונלו.

אמה הפכה לאמנית, שהפיקה סדרה של ציורים בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-19, המתארים סצנות מהחיים בבית היתומים. היא גם ציירה דיוקנאות וציורים של חיי היומיום. היא הציגה באקדמיה המלכותית לאמנויות. הציור הבולט ביותר שלה היה "מצאה מחדש את אמה״, שהוצג באקדמיה המלכותית בשנת 1858.

היא פגשה את בעלה דונלד קינג, דרך המעורבות שלה במקהלת בית היתומים. דונלד קינג היה זמר מקצועי. בני הזוג עברו מאוחר יותר לניו זילנד. אחרי נישואיה, ציירה לעיתים נדירות, הקדישה את עצמה למשפחתה.

 יצירות 
ממוזער|300x300 פיקסלים|נערים לפני יציאתם לעבודה מבית היתומים. 1868. ציור של אמה בראונלו. על הקיר ברקע, ציור רפליקה של וילאם הוגרת׳ ״משה ובת פרעה״.
אמה בראונלו יצרה ארבעה ציורים באותו פורמט המתאר סצנות מבית היתומים "פאונדלינג הוספיטל" ומוצגות באופן קבוע במוזיאון בית היתומים. ציור השמן הראשון, משנת 1858, נקרא "מצאה מחדש את אמה" שמתאר ילדה מהמוסד שהוחזרה לאמה. מאחורי השולחן עומד אביה ג׳ון בראונלו מנהל בית היתומים. זהו הציור הבולט ביותר מבין הארבעה. הציור הבא שלה נעשה ב-1863, "הטבילה", ואחריו "חדר החולים" (1864), ציור שמן על בד המציג גרסה רומנטית של ילד המטופל בבית היתומים. הציור הרביעי הוא שכותרתו "נטילת חופשה" (1868) מראה את ההחלטה לקראת יציאת היתומים לתחילת העבודה מחוץ לבית היתומים, כשהנערים מוערכים מול חברי צוות המוסד.

הציורים ידועים לא רק בגלל ייצוג החיים בבית היתומים, אלא גם משום שמופיעות בהם רפרודוקציות של ציורים מפורסמים מאוסף בית היתומים, כולל שתי יצירות מרכזיות של ויליאם הוגארת ואחת של בנג'מין וסט. קתרין רואץ' מציינת כי העבודות של אמה בראונלו מציגות דרמה של גאולה ותקווה עבור ילדים יתומים באמצעות ייצוגים ויזואליים. יש שטוענים כי בציורים אלה הציירת המשיכה את העבודה של אביה, לשם קידום הערכים של המוסד באמצעות תמונות של חיי היומיום וטקסים שהיו נהוגים בו."

אמה בראונלו גם ציירה עבודות קטנות יותר המתארות סצנות ודיוקנאות של ילדים.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ציירות בריטיות
קטגוריה:ציור ריאליסטי
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1832
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1832
קטגוריה:נפטרות ב-1905
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1905