איסור ריבית (הלכה)

איסור ריבית הוא מצוות לא תעשה מדאורייתא האוסרת על מתן או קבלת תמורה על הלוואה. איסור זה חל רק כאשר הלווה והמלווה יהודים. 

בימינו רבים מהעיסקאות נעשות על ידי חתימה על היתר עסקה, דבר המתיר את לקיחת 'הריבית', מאחר שהיא נהפכת לרווח, ואינה תשלום על עצם ההלואה.

מקור האיסור
איסור ריבית על פי ההלכה היהודית מתייחס הן לקבלת ריבית והן לנתינתה. ריבית נקראת בתורה "נֶשֶׁך" או "מרבית", והתורה מזהירה מפניה בכמה מקומות, יחד עם החיוב להלוות לנצרך: 

 אטימולוגיה וטעם האיסור 
רש"י מפרש את המילה "נשך" מלשון נשיכת נחש: .

על פי דבריו אלו ביאר הרב שמעון שקופ בספרו "שערי יֹשר" את סיבת האיסור הגורף שהטילה התורה על הלוואה בריבית, למרות ההגיון הכלכלי העומד בבסיסה:

 העוברים על האיסור 
כל האנשים העוסקים במתן הלוואה בריבית ומאפשרים את ביצועה, עוברים על איסורים. המלווה עובר על שישה לאווים; חמישה מוזכרים למעלה, ובנוסף עובר על איסור 'לפני עיוור לא תיתן מכשול'. הלווה עובר על שני לאווים בלבד: איסור "לֹא תַשִּׁיךְ לְאָחִיךָ" ואיסור לפני עוור.

בנוסף, גם הערב העדים והסופר שכותב את שטר ההלוואה עוברים על איסור התורה "לֹא תְשִׂימוּן עָלָיו נֶשֶׁךְ". הסרסור וכל מי שמסייע בכל צורה שהיא ללווה או למלווה עוברים על איסור 'לפני עוור'.

אמנם, לאווים אלו אינם מחייבים עונש מלקות, משום שהלווה יכול לתבוע את המלווה בבית דין שיחזיר לו את הריבית.

 חומרת האיסור 
הנביא יחזקאל מדגיש את חומרת האיסור, כשהוא מונה את איסור ריבית עם שלוש העבירות החמורות. חז"ל ראו בלקיחת ריבית איסור חמור כמו שפיכות דמים כן אמרו חז"ל על הנוטל ריבית שהוא כופר באלוהי ישראל.

להדגשת גודל המצווה בהלוואה ללא ריבית אמרו חז"ל בתלמוד: "כל מי שיש לו מעות ומלווה אותן בלא ריבית, עליו הכתוב אומר: 'כַּסְפּוֹ, לֹא-נָתַן בְּנֶשֶׁךְ וְשֹׁחַד עַל-נָקִי, לֹא לָקָח עֹשֵׂה אֵלֶּה לֹא יִמּוֹט לְעוֹלָם' הא למדת שכל המלווה בריבית נכסיו מתמוטטין".

ריבית נמנית כאחת מתרי"ג מצוות. היא המצווה ה-68 לפי מניין בעל ספר החינוך, ומצוות לא תעשה רל"ז בספר המצוות לרמב"ם.

סוגי ריבית בהלכה
ריבית קצוצה

הריבית שאסורה מן התורה: "ריבית קצוצה", חלה בהתקיים שני תנאים: א. מדובר בהלוואה (ולא בעסקאות מכר). ב. הריבית נקצצה - נקבעה מראש.

יש אומרים שגם הסכום צריך להיות קבוע מראש ויש חולקים. ההלכה מחייבת את המלוה להחזיר ללווה "ריבית קצוצה", ואף ניתן לאכוף חיוב זה בבית הדין: "ריבית קצוצה יוצאה בדיינים".

ריבית מוקדמת ומאוחרת
סוג של ריבית שנותן הלווה למלווה שלא בשעת ההלוואה או שעת הפירעון, וכאילו בלי קשר אליה, כגון שנותן מתנה למלווה כתמורה על זה שהלווה לו בעבר (ריבית מאוחרת), או על זה שילווה לו בעתיד (ריבית מוקדמת). ריבית כזאת אסורה רק מדברי חכמים, שהרחיבו את איסור הריבית על כל טובת הנאה שנהנה המלווה מן הלווה.

ריבית דברים
כל דבר שעושה הלווה למען המלווה, שאילו לא היה מקבל ממנו הלוואה לא היה עושה אותו, הרי זה אסור, וזה בגדר ריבית, ואפילו אם היה זה דיבור בלבד. לדוגמה: מי שלווה מחברו משהו, ועד אז לא היה נוהג להקדים ולהגיד לו שלום, אסור לו לאחר ההלוואה להתחיל לעשות זאת.

אבק ריבית

"אבק ריבית" הוא כינוי שנתנו האמוראים לכל איסורי הריבית שאינם מהתורה. מקור הביטוי הוא בתוספתא במסכת עבודה זרהפרק א' משנה ג', אך שם הכוונה לאיסור קל, שיש מחלוקת בפירושו.

בלשון ההלכה העכשווית, "אבק ריבית" הוא מונח הכולל את כל איסורי הריבית שאיננה אסורה מהתורה, בין משום שלא מדובר בהלוואה ובין משום שמדובר בהלוואה אך אין בצידה קביעת ריבית מסוימת מראש.

איסורים אלו ניתן לחלק לארבע קבוצות: א. עסקאות מכר שיש בהן מרכיב של אשראי, כגון תשלומים. ב. הלוואות של מוצרים ללא ריבית, בעלות פוטנציאל של רווח בגין עליית מחירים ("סאה בסאה"). ג. שותפויות של הון ועבודה ("עיסקא"). ד. תשלומים שונים שנותן הלווה למלוה ללא התחייבות או ללא קשר להלוואה ("ריבית מוקדמת", "ריבית מאוחרת"), הנחות ואפילו מידע.

מצבי היתר
הלוואה בריבית לנכרי
לפי דעת הרמב"ם, מצווה להלוות לנכרים בריבית, שנאמר: 

אמנם חכמים אסרו להלוות לנוכרי בריבית קצוצה, גזירה שמא מתוך ריבוי המשא ומתן איתו ילמד ממעשיו של הנוכרי, אבל התירו להלוות לנוכרי בשביל פרנסתו של היהודי.

בזמננו התירו הפוסקים להלוות לנוכרים בכל אופן, כיוון שיהודי לא יכול להתפרנס בשום משא ומתן בלי שיתעסק עם הנוכרי, כך שלא שייך הטעם שמא ילמד ממעשיו יותר מבשאר סוגי משא ומתן.

היתר עסקה

היתר עסקה הוא היתר המאפשר מתן הלוואה בריבית במסגרת ההלכה היהודית, על ידי שהופך את הריבית לרווח, ובכך 'עוקף' את האיסור. עם זאת, ישנם המתנגדים לשימוש בהיתר זה, בטענה שהוא מביא דה-פקטו להלוואה בריבית, והם קובעים סייגים לחלותו. 

למעשה, גופי הכשרות הרבניים המרכזיים (כדוגמת הרבנות הראשית לישראל ובד"ץ העדה החרדית) עורכים היתרי עסקה לבנקים ולחברות המעוניינים בכך.

 דין חברה בע"מ 
יש הסוברים שאיסור ריבית חל רק כשהלווה הוא אדם המחויב באופן אישי לפירעון ההלווה, לכן הפקדה בבנקים והלוואה לחברות בע"מ מותרת כל עוד בעלי המניות אינם ערבים באופן אישי, אך הלוואה בריבית מהבנק לאדם פרטי אסורה. זו דעתם של המהרש"ג, הרב משה פיינשטיין, הרב יוסף שלום אלישיב והרב עובדיה יוסף. 

אולם פוסקים רבים חולקים על היתר זה, וסבורים שאף שהלוואה בריבית בעירבון מוגבל מותרת מדאורייתא אבל יש בזה איסור דרבנן. זו דעתם של הרב יצחק יעקב וייס, הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב יעקב בלוי, הרב משה שטרנבוך.

לדעת הרב אשר וייס היות שחברה היא אישיות משפטית נפרדת מבחינה חוקית, היא נחשבת מבחינה הלכתית בעלים של עצמה, ואילו איסור ריבית מוטל על אנשים בלבד, וחברות אינן חייבות במצוות. לכן כתב שמצד הדין מותר גם ללוות מחברה בע"מ, אמנם הוא מכריע שיש לאסור לכתחילה ללוות מחברה בע"מ בגלל שאיסור ריבית חמור ורבים אסרו זאת.

ראו גם
 איסור ריבית בדת
 גמ"ח הלוואות
 מצוות הלוואה
 משיכת יתר
 טרשא

קישורים חיצוניים


 אסופת מאמרים בנושא ריבית, באתר ספריית אסיף
 כל סוגי הריבית באתר דעת
 ריבית נושכת וריבית נושקת, מארון הספרים היהודי
 צד אחד בריבית באתר בית המדרש הווירטואלי



הערות שוליים

קטגוריה:הלכות ריבית
קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:מצוות שבין אדם לחברו
קטגוריה:מצוות לא תעשה
קטגוריה:משפט עברי: דיני ממונות
קטגוריה:מצוות הנוהגות בזמן הזה
קטגוריה:פרשת משפטים
קטגוריה:פרשת בהר
קטגוריה:פרשת כי תצא
קטגוריה:בבא מציעא