צבי סנונית

צבי סנונית (ליכטנשטיין) (8 באפריל 1933 – 14 בספטמבר 1966) היה מלחין ומעבד מוזיקלי, מורה ומבקר מוזיקה ישראלי.

ביוגרפיה
סנונית נולד בשם האנס ואלטר ליכטנשטַיין בעיר קניגסברג שבגרמניה (כיום קלינינגרד, ברוסיה), בנם של לוטֶה (לבית הירשברג) וד"ר אֶרווין (אליהו) ליכטנשטיין, עורך דין, ולו שתי אחיות גדולות. סביב הולדתו עלו הנאצים לשלטון, ובילדותו, ב-1939, עלה לארץ ישראל עם משפחתו, שהתיישבה בתל אביב.
התחנך בקיבוץ משמר העמק במשך ארבע שנים. למד שם בקבוצת סנונית ושינה את שם משפחתו ל"סנונית".
הוא למד מוזיקה אצל בנימין עומר והחל להלחיו בכיתה יוד.
סיים את לימודיו בגיל 18.

סנונית שימש מבקר המוזיקה של כתב העת "משא" מראשיתו ועד 1963, אז פרש מכך עקב מחלתו. יצא לבזל לצורכי לימודים ושם הכיר את המלחין השווייצרי קלאוס הוּבֶּר , שלימד באותה עת באקדמיה העירונית למוזיקה.

נפטר מהתקף לב בערב ראש השנה תשכ"ז (1966), בן 33 במותו. הותיר את אשתו ובתם. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
ארכיונו, ובו יצירותיו, שמור בספרייה הלאומית.
חדר המוזיקה בקיבוץ נתרם על ידי משפחתו ונושא את שמו.

קלאוס הובר חיבר לכבודו ב-1967 את היצירה "לזכר צבי סנונית" לבריטון ושבעה כלים (מילים מאת נלי זק"ש).
שלוש שנים לאחר מותו הופיע ספר זיכרון לזכרו בשם "רשימות, שירים, לחנים" בעריכתם של בנימין עומר ויעקב פדן.

משפחה
סבו של סנונית (אבי אביו), מקס ליכטנשטיין (1860–1942), היה גם הוא דוקטור למשפטים ועורך דין. כיהן מ-1894 במשך שנים כחבר מועצת העיר קניגסברג, זמן קצר שימש בתפקיד נשיא מועצת העיר וכן כיהן כחבר הלנדטאג של פרוסיה  (לנדטאג, אספת נבחרים) במשך חודשים אחדים מ-1912 עד 1913. הוא היה ממנהיגי הקהילה היהודית בעיר, נשיא הלשכה המקומית של "בני ברית" ונשא בתפקידים ציבוריים נוספים, והיה המנהיג השמאלי-ליברלי הבולט ביותר ב  (מפנה המאה). נספה בטרזיינשטט.
גיסו שלו היה המשפטן והפוליטיקאי היהודי-גרמני הסוציאליסט הוגו האזה (Haase) , יו"ר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית של גרמניה  (שהתפצלה מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה) ויושב ראש משותף של הממשלה הגרמנית הזמנית בעקבות המהפכה ב-1918.

דודו של סנונית (אחי אביו), היינץ ליכטנשטיין (1904–1990), היה פסיכיאטר ופסיכואנליטיקאי אמריקאי, מההוגים הבולטים בתאוריה של זהות.

יצירות בולטות

פרסומים
 מרים וצבי סנונית, בילא ברטוק: משורר העם, תל אביב: מ' ניומן, תשי"ז.
ממאמריו:
 "מצבת זיכרון למחנך דגול"", תצליל, ו (תשכ"ו), עמ' 56–57. (על אלכסנדר אוריה בוסקוביץ')

ספר זיכרון
 בנימין עומר, יעקב פדן (עורכים), רשימות, שירים, לחנים: מכתבים על בעיות חברה, ספרות, תיאטרון, מוזיקה מביכורי עטו של צבי סנונית בשנות חינוכו במשמר-העמק (1946-50), עיטורים: גיורא דיאמנט, משמר העמק: (מרחביה: דפוס השומר הצעיר), תשכ"ט.

לקריאה נוספת
 משה גורלי, "צבי סנונית איננו", תצליל, ז (תשכ"ז), עמ' 136.

קישורים חיצוניים

  – יצירות מפרי עטו
 צבי סנונית בלקסיקון המוזיקאים והמוזיקאיות הנרדפים בתקופה הנאצית, אוניברסיטת המבורג 
 צבי סנונית באתר שירה עובדת
  (נקרולוג)
  (הספד)
  (הספד)



הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:מבקרי מוזיקה ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1966
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול