ערן אורטל

ערן אורטל (נולד ב-22 בספטמבר 1971) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף שהיה מפקד מרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית.

ביוגרפיה
אורטל נולד בבת ים. התגייס לצה"ל לגרעין נח"ל בשנת 1989 ושירת בחיל האיסוף הקרבי בלבנון ובשטחי יהודה ושומרון. בשנת 1993 השתחרר מצה"ל ולמד תואר ראשון בהיסטוריה ומדע המדינה ותואר שני בלימודי ביטחון באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1999 חזר לצה"ל כחוקר במרכז לניתוח מערכות (מנת"ם) באגף התכנון. בשנת 2004 עבר לחטיבת המבצעים שם מילא שורת תפקידים בתחום התכנון האופרטיבי. בשנת 2012 סיים קורס מפקדי חטיבות והחל ללמוד במכללה לביטחון לאומי שם שימש גם כעמית מחקר. בשנת 2013 הועלה לדרגת אל"ם ומונה לראש צוות החשיבה במרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית. בשנת 2019 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד המרכז. בשנת 2023 סיים את תפקידו במרכז דדו והחל תקופת מחקר במכון הובר באוניברסיטת סטנפורד. תמצית המחקר פורסמה בכתב העת של המכון ובמרכזה אבחנתו של אורטל לגבי הגל הצבאי הנדרש הבא. בשנות שירותו התמחה אורטל בתחום התכנון האופרטיבי ובניין הכוח הצבאי ברמת המטה-הכללי. עם שחרורו מצה"ל השתלב אורטל כחוקר במכונים מובילים כמו Hoover Institution באוניברסיטת סטנפורד, ומרכז בגין סאדאת באוניברסיטת בר-אילן, כמרצה באוניברסיטת רייכמן וכיועץ לענייני צבא טכנולוגיה ואסטרטגיה.

 עיקרי עבודתו 
בשנות פעילותו במרכז דדו אורטל הוביל גישה ביקורתית כלפי הנחות יסוד וצורות פעולה מערכתיות מקובלות בצה"ל, בתחומי אסטרטגיה והפעלת כוח כמו גם בהיבטי בניין הכוח. אורטל מקדם גישה מתחום אמנות המערכה, ובמסגרת תפקידו ייסד את כתב עת לטרנספורמציה צבאית ולאמנות המערכה – בין הקטבים, הכולל מאמרים בליבת העיסוק הצבאי מטעם בכירי צה"ל ומערכת הביטחון.

אורטל נחשב לבעל דעה עצמאית שהתאוריות שלו איתגרו לא פעם את התפיסה הצבאית המסורתית, בעיקר בהקשרי בניין הכוח והתפיסה האסטרטגית של צה"ל. על רקע ביקורת נוקבת שנמתחה על המכון לחקר תורת המערכה (שקדם למרכז דדו), אורטל מזוהה עם אסכולה חשיבה מערכתית אחרת בצה"ל.

ספרו "המלחמה שלפני" שמסכם את עיקר עבודתו בשנים 2010–2021 תואר על ידי ד"ר איתן שמיר כ"ספר חובה לכל מי שמעוניין להבין לעומק את הוויכוחים המתנהלים בתוך צה"ל ואת כיווני התפתחותו הנוכחיים", ועל ידי פרופ' דימה אדמסקי כ"טקסט קנוני לכל חוקר או איש מערכת הביטחון הישראלית". פרופ' עזר גת כתב כי "ספרו של תא"ל (מיל.) ערן אורטל, שהופיע עוד לפני ההתנסות במלחמה, הוא מסמך מרשים ביותר שמעטים משתווים לו בארץ ובעולם" ד"ר דותן דרוק כתב כי "ספר זה חשוב שיהיה אחד מהמקורות שבהם עושים שימוש בהכשרות הפיקוד והמטה בצה"ל". האלוף (מיל') גרשון הכהן כתב כי "ספרו החדש של תא"ל ערן אורטל, 'המלחמה שלפני', מציע מבט עומק להתפתחות תפיסת הלחימה הישראלית למול השתנות תופעת המלחמה במאה ה-21". בנובמבר 2025 זכה הספר בפרס צ'צ'יק המוענק על ידי המכון למחקרי ביטחון לאומי לספרים ולעבודות מחקר בנושא ביטחון ישראל. ועדת הפרס ציינה ש"הספר מרשים והוא ברמה עולמית בניתוח מגמות שדה הקרב העכשווי . הספר מנתח – לפני המלחמה הנוכחית – את משבר תורת הביטחון מול אתגר צבאות הטרור, המנהרות והטילים, וכתוצאה מכך את חוסר היכולת להרתעתם ותחושת המסוגלות הגוברת שלהם, כמו גם את הרתעת ישראל עצמה מעימות ותחושת המסוגלות הפוחתת שלה. הספר קרא לנטישת המעגל חסר התוחלת של ה'סבבים' ולשבירה יזומה של 'טבעת האש' האיראנית סביב ישראל עוד בטרם ה-7 באוקטובר (...) ספרו של אורטל רואה בבירור שמהות השינוי לא מסתכמת בהפעלת 'צבא הפרשים' לצד 'צבא ההייטק', אלא בטרנספורמציה של צבא היבשה לצבא הייטק. הספר מפגין רמה גבוהה בלתי שכיחה בטיפולו במקרי עבר של מהפכות טכנולוגיות בעולם ובקישורן למקרה הנוכחי. הוא גם מנתח בצורה חדה את המכשולים והמעצורים המוסדיי ם-ארגוניים בצבא לתמורות שהתבקשו כל כך".

בפברואר 2023, פרסם אורטל, שפרש זמן קצר לפני כן מפיקוד על מרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית, מאמר המשווה את השגיאות האסטרטגיות שביצעה ישראל לפני מלחמת יום הכיפורים למציאות בשנת 2023. במסמך התריע אורטל כי תפיסת ההרתעה הישראלית, שנשענת על עליונות צבאית ואיום בחורבן האויב, נתבררה כשגויה מול מצרים, שתפסה את המלחמה כחיונית ויצאה למלחמה למרות האיום בעונש כבד, ועלולה להיות כך גם כיום. תפיסה זו נגרמת לפי אורטל בשל קושי להבין את ההיגיון והאינטרסים של הצד השני. הוא התריע גם כי צה"ל נשען יותר מדי על אגף המודיעין ועל חיל האוויר, כי תחושת הביטחון בקיומה של התרעת מודיעין לפני תקיפה פתע אינה מבוססת, וכי מערכת הביטחון שרויה בתפיסה העלולה להביא את ישראל לאסון. עם זאת אורטל התמקד במאמרו בגבול הצפון בלבד.

שבעה וחצי חודשים לאחר מכן התרחשה מתקפת הפתע של חמאס ב־7 באוקטובר, שבה התממשו רבות מהאזהרות של אורטל ביחס לחולשתיו של צה"ל. בדומה למלחמת יום הכיפורים, זרועות המודיעין נכשלו במתן התרעה, וצה"ל הופתע לחלוטין. בדיעבד התברר כי הצמרת הביטחונית והמדינית של ישראל העריכה לא נכון את ההגיון והאינטרסים של חמאס, שהתעלם מהעליונות הצבאית של צה"ל. הוויכוח המתמשך סביב השאלה עד כמה חמאס וחזבאללה מורתעים, שנשען על מודיעין כוונות, טשטש התרעות מודיעיניות על יכולתו של חמאס לבצע מתקפה רחבת היקף. במרבית יחידות הצבא, כולל בחיל האוויר, לא ידעו שיש אפשרות לפלישה כה נרחבת של חמאס לתוך ישראל ולא נערכו אליה..כתוצאה מכך צה"ל לא החזיק בתרחיש ייחוס מתאים או בתוכניות מגננה אפקטיביות; התרחיש שנלקח בחשבון דיבר על חדירה של כ־70 מחבלים בלבד. מתקפה מהירה ונרחבת של חמאס, מול כוחות יבשה דלילים בכוח אדם ובציוד, הצליחה להבקיע את המכשול, לכבוש יישובים ומוצבים וליצור כאוס בפיקוד אוגדת עזה. חיל האוויר, שנקלע להפתעה מוחלטת והיה לאחר הדממה לרגל החג, כמעט שלא פעל ברצועת עזה בשלוש השעות הראשונות — עקב היעדר תוכנית תקיפה רלוונטית למערך מטוסי הקרב, קושי בזיהוי אויב, בעיות תיאום עם כוחות היבשה ומערך מסוקי קרב מצומצם.

בעקבות מלחמת חרבות ברזל חזר אורטל לנתח ולכתוב בנושאי צבא בישראל. בין פרסומיו עבודה שניתחה את לקחי הלחימה בעזה לקראת מלחמה בלבנון ועבודה המזהירה מלקחים פופוליסטיים ונמהרים מדי מהמלחמה, תוך הצגת עקרונות לדיון באסטרטגיית הביטחון הרצויה לישראל.

 ביקורת על תפיסת צה"ל 
אורטל, יחד עם אז תא"ל תמיר ידעי, תיאר את דפוס הפעולה של צה"ל מאז מבצע דין וחשבון כדוקטרינה דה-פקטו, שאותה כינו "פרדיגמת מבצעי ההרתעה". אורטל וידעי תיארו את הסיבות המרכזיות לעליית הפרדיגמה הזו – עליית יכולות האש מנגד, ירידת הכדאיות והרלוונטיות לכאורה של רעיון ההכרעה הצבאית, ועליית הרעיון של אכיפה וענישה כלפי הגורם המדינתי. לטענת אורטל וידעי, הניסיון מורה כי הפרדיגמה הזו מגיעה למבוי סתום, ולרוב לא משיגה את מטרותיה.

הקושי הוא גם אופרטיבי (קושי של צה"ל לייצר רציפות בלחימה) וגם אסטרטגי (קושי להשיג את ההרתעה בפועל). לטענתם, האסטרטגיה הישראלית מוּנעת יותר מרצון להימנע מסיכונים מאשר מרצון להגיע להישגים אסטרטגיים. לאור זאת, הם טענו כי יש לייצר בצה"ל תשתית תפיסתית ומעשית שתאפשר לחזור לגישה ההכרעתית של צה"ל מול כוחות אויב. שש שנים לאחר מכן פרסם אורטל את מאמרו "להדליק את האור, לכבות את האש", ובו שירטט גישה הכרעתית אלטרנטיבית לצה"ל נגד צבאות-הטרור מבוססי הטילים, מבוססת תמרון התקפי החותר לקרבה למערכי השיגור של האויב ומצויד ביכולות יירוט קדמיות ותקיפה מהירה של מקורות הירי. האלוף אהרון חליוה, ששירת כראש אגף המבצעים בצה"ל במהלך מבצע "שומר החומות", פרסם טור באתר מרכז דדו תחת הכותרת "לשלול את הרקטות", ובו קרא לקדם את גישת "כיבוי האש" שהציג אורטל.

עשר שנים מאוחר יותר חזרו ידעי ואורטל לאותו דיון, והפעם בהקשר של האתגר האיראני והאיום הרב-זירתי המתפתח. מסקנתם הייתה כי המפתח להתאמת צה"ל לאתגר האיראני המתהווה מצוי בפיתוח כוח יבשתי עצמאי יותר שיהיה מסוגל להסיר את איום האויבים במעגל ראשון, כלומר להכריעם, ולשחרר כך את חיל האוויר ומרכיבי מודיעין קריטיים כדי שיוכלו לשמש כזרוע אסטרטגית ארוכה. בראיון שנתן לTimes of Israel בראשית 2023 הסביר אורטל כי ההימנעות מתמרון התקפי ברוב המבצעים האחרונים קשורה בפשטות לחוסר יכולתו של התמרון לעצור את מתקפת האש לעורף ישראל. לשיטתו זהו אתגר שצריך וגם ניתן לטפל בו.

באפריל 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, ניתח אורטל בראיון את אתגרי ההגנה מול עזה והזהיר מתפיסת אזור החיץ החדש כמענה מבצעי מספק.

 משמעויות מעשיות 
אורטל עסק בסוגיות מרכזיות שבהן עסקו צה"ל ומדינת ישראל בשנים האחרונות, ובהן התמרון היבשתי, תופעת איום המנהרות, איום הרקטות והטילים, ומערכת הלמידה וההשתנות של צה"ל. במחקרו על סוגיית התפתחות איום המנהרות חוצות הגבול הוא ביקר את מערכת הלמידה האסטרטגית של צה"ל. במחקר אחר בנושא, "במעמד צד אחד" שפורסם גם בכתב העת Res Militaris, הצביע על הקשר בין איום הרקטות מעזה לבין חופש החפירה היחסי ממנו נהנה חמאס עד 2014. מסקנתו היא שהיעדר מענה צבאי לאיום הרקטות הוא מרכיב חסר באסטרטגיה המדינית של התנתקות וסיום סכסוכים, והוא מסביר קריטי להתהוות תופעת המנהרות. המחקר זכה לשבחים כ"נוקב ומבריק".

אורטל שימש כגורם משמעותי בתהליכי חשיבה אסטרטגיים שהתקיימו באמ"ן ("מעשה אמ"ן") ובזרוע היבשה ("יבשה באופק"). שני התהליכים מתארים בחינה ביקורתית של התפקוד של המערכים למול השינוי בעולם, ומענה תוך שימוש בפוטנציאל של העולם המשתנה, בעיקר מתחום הפיתוח הטכנולוגי. בשני המקרים, אורטל חזר לתהליך כעבור מספר שנים ובחן מדוע השינוי המקווה לא הצליח ברמה המקווה.

 דיגיטציה ורשתות בצה"ל 
אחד הנושאים שבהם אורטל עוסק באופן שיטתי הוא נושא הדיגיטציה והרתימה של עולם הרשתות לכדי פרדיגמת לחימה התואמת את הפוטנציאל של המהפכה התעשייתית הרביעית. אורטל עסק בכך הן במסגרת "מעשה אמ"ן", תהליך אסטרטגי שנערך באגף המודיעין של צה"ל בשנים 2010–2011 בראשות ראש אמ"ן, האלוף אביב כוכבי, וכן במסגרת תהליך "יבשה באופק" של זרוע היבשה בשנים 2014–2017 בראשות מפקדי הזרוע אז – האלוף גיא צור ואחריו האלוף קובי ברק.
 ספריו 
 המלחמה שלִפְנֵי, הוצאת משרד הביטחון, 2022. (ראה ביקורת ספרות)

קישורים חיצוניים 




 פודקאסט (הסכת) אפרכסת, אמיר אורן מארח את ערן אורטל, פברואר 2024
 גיקונומי (פודקאסט) פרק 972 - ערן אורטל
מאמרים פרי עטו









 "על העברת מלחמות האש לשטח האויב ועל הכרעה פרדיגמטית", מרכז המחקר של המכללה לביטחון לאומי, מרץ 2013


  – המאמר זכה במקום הראשון בתחרות פרס הרמטכ"ל לכתיבה צבאית לשנת 2016






 ערן אורטל ותא"ל במיל' מאיר פינקל, כרייה יצירתית מן העבר בחינה ביקורתית של תפיסות באמצעות היסטוריה התפתחותית, בין הקטבים, יולי 2019, עמ' 261–276




  - לגרסה באנגלית





 מלחמת עזה 2023, והמלחמה שאחריה, פברואר 4, BESA 2024
 אסטרטגיה בת קיימא – עקרונות לעדכון האסטרטגיה ותפיסת הביטחון הישראלית, BESA אפריל 2024
 לחלץ את המלחמה – שיקום עזה הוא יוזמה התקפית, BESA מאי 2024

 לנצח במלחמת שלושים השנים BESA יוני 2024
 מלחמה בצפון, תקציב הביטחון ואסטרטגיה BESA יוני 2024
 לא גבול. חזית, BESA יולי 2024
 לארגן את השמים מחדש BESA יולי 2024
 מלחמת המב"ם הראשונה, BESA, ספטמבר 2024
 ההימור של צה"ל בלבנון, BESA, אוקטובר 2024


הערות שוליים

קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי מרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971