כלא איסלאס מריאס

כלא איסלאס מַרִיאָס, או באופן רשמי מושבת העונשין הפדרלית איסלאס מריאס (בספרדית: Colonia Penal Federal Islas Marías) היה בית סוהר ומושבת עונשין של הממשלה הפדרלית של מקסיקו, שנוהל באמצעות המזכירות הפדרלית לביטחון הציבור. הכלא היה ממוקם על איסלה מריה מאדרה, האי הצפוני והגדול בארכיפלג איסלאס מריאס מחוץ לחוף האוקיינוס השקט של מקסיקו, בתחומי מדינת נאיאריט.
 היסטוריה 
הכלא נבנה בשנת 1905, תחת ממשלת פורפיריו דיאס. כלא איסלאס מריאס היה "גאוות הממשלה", והיה מודל הכליאה המודרני ביותר של אותה תקופה, "הוכחה לבריחה", אשר פעלה כחלופה לשיכון עבריינים, שבגלל הפרופיל שלהם והרקע, לא יכולים להיות מוחזקים בכלא לקומברי (Lecumberri) .

עד 1950 מושבה זו הייתה ידועה כמרכז מעצר פדרלי, בשל אלימות, מחלה ועבודת כפייה. לפי הערכה, המספר הכולל של האסירים ששוכנו שם עלה על 29,000.

במהלך ממשלת ארנסטו סדייו החליטה הממשלה על מודרניזציה של מערכת בתי הכלא, ואיסלאס מריאס הוצא משימוש. ב-27 בנובמבר 2003 הוכרז המקום כשמורה ביוספרית, אך מערכת בתי הכלא המשיכה להתקיים.

מצב בתי הכלא במקסיקו נעשה כל כך חמור עד שהממשלה הודיעה ב-2004 כי הם מפעילים מחדש את בית הכלא של איסלאס מריאס כדי להעביר 2,500 אסירים מבתי כלא בכל רחבי הארץ.

ברם, ב-18 בפברואר 2019 חתם נשיא מקסיקו, אנדרס מנואל לופס אוברדור, על הצהרה לסגירת בית הכלא הפדרלי של איסלאס מריאס ואמר כי הוא רוצה לקדם "יותר בתי ספר ופחות בתי כלא".

 בריחות מהכלא 
מהכלא ברחו לפחות 76 אסירים ב-25 השנים האחרונות, 29 מהם בשנה אחת – שנת 1986. על פי דיווחי העיתונות הגורמים הם ערנות מינימלית, מחסור בשומרים וציוד לקוי. בין האסירים המסוכנים ביותר שנמלטו היו 28 רוצחים וחוטפים. מתוך 76 הנמלטים רק 10 נתפסו מחדש. לפי מקור אחד,95% מהבריחות נגרמו עקב שחיתות.
 ב-25 באוקטובר 1986 ברחה משפחה שלמה של חוטפים, האחים רייס סרבין ממיצ'ואקאן, והם מעולם לא נתפסו.
 ב-16 בינואר 2006 הצליחו שלושה סוחרי סמים לברוח. היו אלה חוסה אברהם גונסאלס סאלאס, פרננדו מנדס דל פיירו ולואיס ריי לופס באררה. גונסאלס סאלאס ומנדס דל פיירו נידונו בקליפורניה, ארצות הברית. באמצעות תוכנית לחילופי אסירים הם הועברו למדינת מיצ'ואקאן. גונסאלס סאלאס נידון ל-24 שנים בגין הברחת מתאמפטמינים והרואין. מנדס דל פיירו נידון ל-18 שנים על החזקה והפצה של קוקאין. לופס באררה שהגיע מלסן לואיס פוטוסי נכנס לאיסלאס מריאס ב-7 באוקטובר 2000. הוא נידון ל-11 שנים ולשלושה חודשים על החזקת מריחואנה.
 ב-24 בנובמבר 2011 ניסו שישה אסירים להימלט באמצעות מכלי פלסטיק כמכשירי ציפה. הם נסחפו על ידי זרמים כ-60 קילומטרים מדרום לאי. סירה חולפת הבחינה בהם והסגירה אותם לשלטונות, והם הוחזרו מיד לכלא האי.

 מינהל 
במשך שנים רבות נוהל בית הסוהר על ידי מזכירות הפנים. במהלך השנים נעה אוכלוסיית הכלא מ-300 עד 3,000 אסירים.

בנוסף לאסירים, על האי ישנם עובדים של מוסדות שונים של הממשלה הפדרלית, כגון המזכירות לחינוך הציבורי, המזכירות לאיכות הסביבה, המזכירות לתקשורת ותחבורה, משרדי דואר ומזכירות הצי.

קבוצה נוספת של מתיישבים כוללת שרי דת וחניכים של הכנסייה הקתולית, נזירות מסדר השירות החברתי ומורים וקרוביהם.

המושבה נשלטת על ידי פקיד ממשלתי שהוא גם מושל האיים וגם השופט הראשי.

הפיקוד הצבאי הוא עצמאי מהממשלה ומופעל על ידי קצין של הצי המקסיקני.

הכומר הראשון בהיסטוריה של איסלאס מריאס היה האסיר ארטורו סלסידו, שנידון על סחר בסמים. סלסידו בנה את בית התפילה הראשון והרכיב את הכנסייה הנוצרית הראשונה בכלא.

 הערות שוליים 

קטגוריה:מקסיקו: בתי סוהר
קטגוריה:בתי סוהר שנסגרו