טיפול סימפטומטי

טיפול סימפטומטי הוא טיפול רפואי שמטרתו להקל או לצמצם את התסמינים הנלווים למחלה, מבלי להתערב בגורם הבסיסי למחלה עצמה. טיפול זה ניתן לרוב במחלות שבהן אין מענה טיפולי מלא לגורם המחלה, או במקרים שבהם הטיפול הסיבתי צפוי להתעכב. מאפייניו כוללים התמקדות ברווחת המטופל, שיפור יכולת התפקוד והפחתת סבל, וכן התאמת הטיפול למכלול תסמיניו של המטופל. טיפול סימפטומטי עשוי להינתן לבדו או לצד טיפול סיבתי, והוא מהווה רכיב מרכזי ברפואה פנימית, ברפואה דחופה ובטיפול פליאטיבי. טיפול זה מקובל במיוחד במחלות שבהן אין לרפואה הקונבנציונלית תרופה המכוונת לגורם המחלה, כגון מחלות נגיפיות (למשל שפעת) או מחלות אוטואימוניות, וכן במצבים שבהם המנגנון הפתולוגי עדיין אינו ברור במלואו.

 סוגי טיפולים סימפטומטיים 
טיפולים סימפטומטיים נחלקים למספר קבוצות בהתאם לאופי התסמין ולתחום הרפואי. הקבוצה הנפוצה ביותר היא טיפולים פרמקולוגיים, הכוללים משככי כאבים, תרופות נוגדות דלקת, תרופות להורדת חום, אנטיהיסטמינים, תרופות נגד בחילות ושיעול, ותכשירים המיועדים להקלת גודש ונזלת. לצד אלה קיימים טיפולים לא תרופתיים, כגון קומפרסים חמים או קרים, מתן נוזלים למניעת התייבשות ושיפור תחושת החולשה, התאמות תזונתיות וטכניקות להרפיה ולהפחתת מתח. במקרים מסוימים נעשה שימוש גם בהתערבויות פולשניות בעלות מטרה סימפטומטית, כמו ניקוז נוזלים או חסימת עצב לשם הקלה על כאב. טיפולים אלה מותאמים למצבו של המטופל ולתסמינים העיקריים שמהם הוא סובל, ולעיתים ניתנים לצד טיפול סיבתי מלא או חלקי. דוגמאות לטיפולים סימפטומטיים כוללות משככי כאבים לשיכוך כאב, תרופות אנטי דלקתיות ל-דלקת מפרקים, תרופות נגד שיעול, אנטיהיסטמינים לאלרגיה, וכן פרוצדורות כמונקז מוח במקרים של הידרוצפלוס .

בחולים סופניים
טיפול סימפטומטי נהוג גם בהוספיס אצל חולים סופניים שאין פרוגנוזה טיפולית, במסגרת הטיפול ניתן לחולים טיפול להקלה על סבלם ולשיפור איכות חייהם.

הסכנות בטיפול סימפטומטי
לצד תרומתו להקלה על סבל ושיפור איכות החיים, טיפול סימפטומטי עשוי להיות כרוך במספר סיכונים רפואיים. הסכנה המרכזית נובעת מהאפשרות שהטיפול יסתיר תסמינים חיוניים לאבחון הגורם הבסיסי למחלה. לעיתים התסמין הוא הסימן היחיד לקיומה של פתולוגיה משמעותית, והקלה עליו ללא בירור רפואי עלולה לעכב את הזיהוי וההתערבות הנדרשת. אחת הדוגמאות לכך היא חום נמוך ומתמשך, במשך כשבועיים או יותר, אשר עשוי להיות הסימן היחיד לבקטרמיה הנגרמת על ידי Staphylococcus aureus. טיפול סימפטומטי להורדת חום עלול להסוות את התהליך הזיהומי, לעכב התחלת טיפול אנטיביוטי מתאים, ולהוביל לסיבוכים חמורים כגון קדחת שיגרונית, דלקת קרום המוח או דלקת קרום הלב. באופן דומה, שימוש במשככי כאבים להקלת כאב ראש עלול לדחות אבחון של מצבים משמעותיים כמו גידול מוחי או מפרצת מוחית, שבהם איתור מוקדם חיוני למניעת נזק נוירולוגי.

מעבר להסוואת תסמינים, חלק מהטיפולים הסימפטומטיים עצמם עלולים לגרום לתופעות לוואי או לסיבוכים: שימוש ממושך במשככי כאבים מסוימים עשוי להוביל לנזק כלייתי או לכיב פפטי, שימוש יתר במשככי כאבים עלול לגרום לכאבי ראש כרוניים (Medication Overuse Headache), ופרוצדורות פולשניות כגון ניקוז נוזלים או חסימת עצבים נושאות סיכון לזיהום או פגיעה ברקמות. לכן, מתן טיפול סימפטומטי דורש הערכה קלינית מתאימה, מעקב אחר התקדמות התסמינים וזיהוי סימני אזהרה המחייבים בירור נוסף או שינוי בגישה הטיפולית.

ראו גם
 טיפול פליאטיבי

הערות שוליים

קטגוריה:טיפולים רפואיים