ביובית

ממוזער|שאיבת ביוב
בִּיוּבִית (לעיתים מכונה גם "משאית ואקום" או "משאית ביובית") היא רכב כבד המצויד במשאבת ואקום עוצמתית ובמכל אחסון, המשמש לשאיבת נוזלים, שומנים, בוצה, שפכים ופסולת נוזלית ממערכות ביוב, בורות ספיגה, מפרידי שומן, שירותים כימיים, תחנות שאיבה ומערכות ניקוז. הביובית מהווה כלי מרכזי בטיפול, תחזוקה ומניעה של תקלות במערכות הולכת שפכים.

 מקור השם 
השם בִּיוּבִית הומצא על ידי יוסי גולן בשנת 1979. הוא נרשם ברשם סימני המסחר ב-2 באוקטובר 2003.

 מבנה ותפעול 
הביובית בנויה ממשאית עליה מותקנים מספר רכיבים עיקריים: משאבת ואקום, היוצרת תת-לחץ במכל ומאפשרת יניקת נוזלים, בוצה, פסולת שומנית, חומרים מעורבים (אמולסיה) ואף חומרים מסוכנים; מכל אגירה, המשמש לאיסוף החומר שנשאב ולאחר המילוי מועבר לאתרי פינוי מורשים; מערכת לחץ מים הכוללת צינור המחדיר מים בלחץ גבוה (Hydro Jetting) לצורך פירוק שורשים, שומנים ומחסומים בצנרת; וצינור יניקה בקוטר משתנה, בהתאם לסוג העבודה וסוג השפכים.

 שימושים עיקריים 
ביוביות משמשות למגוון רחב של משימות בתחום הביוב, התחזוקה העירונית והתעשייה, בהן פתיחת סתימות בצנרת ביוב ראשית וביוב ביתי, ניקוי ושאיבת בורות ספיגה ובורות רקב, שאיבת שומנים ממפרידים בבתי אוכל ובמפעלים, ניקוי תחנות שאיבה של תאגידי מים וביוב, שאיבת הצפות ביוב לאחר גשמים או תקלות מערכתיות, תחזוקה שוטפת של מערכות ניקוז עירוניות, שאיבת שירותים כימיים באירועים, אתרי בנייה וקרוואנים, וכן ניקוי ושאיבה במוסדות תעשייתיים, תחנות דלק ומוסכים.

 בטיחות ואיכות סביבה 
הפעלת ביובית מחייבת עמידה בתקני בטיחות מחמירים, עקב סכנת חשיפה לגזים רעילים, חיידקים פתוגניים וסכנות חנק או התחשמלות. בנוסף, הטיפול בפסולת נעשה בפיקוח סביבתי, כאשר הביובית חייבת לפרוק את תכולתה רק באתרי פינוי מוסדרים של תאגידי המים או המשרד להגנת הסביבה.

 בישראל 
בישראל, הביוביות הן כלי חיוני לפעולת תאגידי המים, העיריות, הקיבוצים והיישובים, וכן למגזר העסקי והפרטי. קיימת רגולציה המחייבת תיעוד פינוי ושאיבה, בעיקר כשמדובר בפסולת שמקורה בתעשייה או באזורים רגישים סביבתית.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:שרברבות
קטגוריה:משאית מכלית