NGC 4395

NGC 4395 היא גלקסיה ספירלית, בקבוצת הכוכבים כלבי ציד, הנמצאת במרחק של כ-13.8 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לקבוצת M94. 

 היסטוריה 
לגלקסיה בהירות מדרגה סביב 10.1 והיא התגלתה ב-2 בינואר 1786 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שהכניס אותה לרשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1789 תחת הציון V.29, ותיאר אותה כעמומה ביותר, גדולה מאוד ועם מרכז עמום בהרבה משוליה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1252 כשהיא מתוארת כזוג ערפיליות צמודות, עמומות ביותר וגדולות מאוד כאשר המזרחית מעט בהירה יותר מהמערבית. בתצפית מאוחרת יותר שיער ג'ון הרשל שייתכן ומדובר בערפילית אחת עם גרעין כפול ומרכז עמום מאוד, והוא גם הוסיף שרטוט שלה. בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 הוא פיצל את הערפילית לשתי ערפיליות שונות תחת הציונים GC 2958 ו-GC 2962 וציין שתי ערפיליות נוספות, GC 2959 ו-GC 2960 שנמצאות בסמוך ויוצרות צורה של טרפז עם השתיים הראשונות. בשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס את כל ארבע הערפיליות לקטלוג הכללי החדש, תחת הציונים NGC 4395, NGC 4399, NGC 4400 ו-NGC 4401 כאשר כולן מתוארות כעמומות ביותר, והשתיים שיוחסו לוויליאם הרשל תוארו גם כגדולות מאוד, עם מרכז עמום יותר מהשוליים וצוין גם שהן חלק מערפילית כפולה. כיום הציון NGC 4395 מציין את הגלקסיה עצמה, בעוד ש-NGC 4399, NGC 4400 ו-NGC 4401 נחשבים לחלקים של NGC 4395.

 תצפית 
הגלקסיה נמצאת כ-5.2 מעלות מצפון לכוכב γ בשערות ברניקי וכ-7.75 מעלות מדרום-מערב לכוכב קור קרולי. כ-3.5 מעלות מצפון-מערב לה נמצאת NGC 4214 וכ-4.5 מעלות מצפון-צפון-מערב לה נמצאת NGC 4244, שתיהן שייכות גם כן לקבוצת M94.

 תכונות 
אורכה הזוויתי של NGC 4395 הוא כ-13 דקות קשת, מעט פחות מחצי קוטרו של הירח המלא, שממרחקה שקול לקוטר של כ-53,000 שנות אור, כחצי מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כ-2.5% ממסת שביל החלב, כאשר רק כ- מסות שמש או כ-5.5% ממנה היא מסת הכוכבים שבגלקסיה, ומסת גז המימן החופשי בגלקסיה היא בערך פי 3 מכך, או כ- מסות שמש, ומהווה כ-16% מהמסה הכוללת. שאר המסה של הגלקסיה, קרוב ל-80%, היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. בשנת 1989 התגלה שלגלקסיה יש גרעין גלקטי פעיל והיא סווגה כגלקסיית סייפרט מסוג I. זאת הגלקסיה הקטנה ביותר ועם הגרעין העמום ביותר (באופן מוחלט) שמוגדרת כגלקסיית סייפרט. במרכז הגרעין של הגלקסיה נמצא חור שחור, אך גם מסתו קטנה יחסית לחורים שחורים שיוצרים גרעין גלקטי פעיל ומסתו מוערכת בפחות מחצי מיליון מסות שמש. למרות שחלק משמעותי ממסת הגלקסיה היא גז מימן חופשי, קצב היצירה של כוכבים חדשים בגלקסיה הוא נמוך מאוד ונע בין אלפית מסת שמש בשנה במרכז הגלקסיה ובין שתי מאיות של מסת שמש בשנה בחלקיה החיצוניים.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:גלקסיות ספירליות
קטגוריה:קבוצת הכוכבים כלבי ציד
קטגוריה:קבוצת M94
קטגוריה:הקטלוג הכללי החדש
קטגוריה:גלקסיות סיפרט