כיבוש יריחו (1918)

הבריגדה האוסטרלית הרכובה ה-1 (דיביזיית אנזא"ק) בדרך מהרי יהודה ליריחו|שמאל|ממוזער|250px
מפקדים בריטים בארוחת בוקר לאחר כיבוש יריחו: מייג'ור גנרל אדוארד צ'ייטור, הנרי שובל ופיליפ צ'טווד|שמאל|ממוזער|250px
הפיקוד הבריטי על הר הזיתים עם סיום כיבוש יריחו. מפקד הפעולה, פיליפ צ'טווד עומד מימין ומסביר על מהלכי הקרב. לידו עומדים הנרי שובל ומפקד הקורפוס ה-21 אדוארד באלפין ומפקד הדיוויזיה ה-60 שי. משמאל עומד אדמונד אלנבי|שמאל|ממוזער|250px
כיבוש יריחו נערך בתקופת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה על ידי חיל המשלוח המצרי של האימפריה הבריטית, בתאריכים 19 בפברואר עד 21 בפברואר 1918. במסגרת הקרב על יריחו נהדפו כוחות האימפריה העות'מאנית צפונה ומזרחה. מהלך זה השלים ייצוב קו הגנה לרוחב ארץ ישראל בין הים התיכון לירדן (הקרוי גם קו שתי העוג'ות).

 רקע 
במהלך דצמבר 1917 השלימו הבריטים את כיבוש ירושלים (10 בדצמבר) ואת חציית הירקון (21 בדצמבר). עקב צורך לטפל בלוגיסטיקה של הכוחות ובהדרכה ואימון כוחות חדשים החליט גנרל אדמונד אלנבי לייצב קו הגנה מחוף הים התיכון דרך הרי יהודה (מצפון לירושלים) ועד נהר הירדן:
לאחר חציית הירקון תפסו כוחות של הקורפוס ה-21 את צידו המערבי של קו זה מאזור שפיים עד לשפלת יהודה עד 22 בדצמבר.
במקביל התקדם הקורפוס ה-20 על גב הרי יהודה והשלים את ייצוב ההגנה בקו רמאללה עד 30 בדצמבר.
לאחר ייצוב הקו החל תכנון הרחבת הקו מזרחה ליריחו וצפון ים המלח כדי למנוע פעילות נגד של הטורקים הפרוסים בעבר הירדן.

בטרם תחילת הפעולה נדרש הפיקוד הבריטי להשלים אספקה לכל הכוחות הפרוסים. פעילות זו התבצעה במהלך ינואר ובחצי הראשון של פברואר.

 הכוחות המעורבים במערכה 
 הכוחות הבריטים 
 הקורפוס ה-20:
 הדיוויזיה הלונדונית ה-60 בפיקוד מייג'ור גנרל ג'ון שיי
הדיוויזיה הוולשית ה-53 בפיקוד מייג'ור גנרל מוט
בריגדת רגלים מהדיוויזיה ה-74 ה"יומנרי" בפיקוד מייג'ור גנרל אריק גירדווד
קורפוס-המדבר הרכוב:
בריגדת הפרשים הקלים האוסטרלים (פ.ק.א) ה-1 מדיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק
בריגדת הרובאים הרכובים הניו זילנדים מדיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק
למפקד הכח מונה לוטננט גנרל פיליפ צ'טווד

 הכוחות הטורקים 
הגנת בקעת הירדן נמסרה לשתי דיוויזיות רגלים, ה-26 וה-53. שתיהן השתייכו לקורפוס ה-20 של הארמייה ה-4 (שמפקדת בעמאן), שבאחריותה להגן על קו בקעת הירדן ועבר הירדן. דיוויזיות אלו מנו כ-4,000 לוחמים.

כוחות אלו תפסו עמדות במספר נקודות אסטרטגיות על הדרכים היורדות ליריחו (כמו ב"טלעת-א-דם" הוא מצד אדומים ובג'אבל מונטר) וכן מסביב ליריחו.

 תוכנית הקרב 
תוכנית הקרב הייתה כדלקמן:
הדיוויזיה ה-60 תתקוף את יריחו ממערב, מכוון מכמש בסדר הבא:
הבריגדה ה-181 באגף השמאלי (צפוני)
הבריגדה ה-180 במרכז
הבריגדה ה-179 באגף הימני (דרום)
הכוחות של דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק אבטחו את האגף הימני של דיוויזיה 60 (מדרום) תוך שהם מתפצלים ל-2 שדרות:
בריגדת הרובאים הרכובים הניו זילנדים
בריגדת הפרשים הקלים האוסטרלים (פ.ק.א) ה-1
הכוחות של הדיוויזיה ה-53 אבטחו את האגף השמאלי של דיוויזיה 60 (מצפון).

 מהלך הקרב 
 הדיוויזיה ה-60 
יוצאת ב-14 בפברואר מירושלים לכוון מכמש.
ב-19 בפברואר החלו שלוש הבריגדות של הדיוויזיה בקרבות נגד הטורקים.
ב-20 באוקטובר ממשיכים הבריגדות בקרבות נגד הטורקים המבוצרים על מורדות הרי יהודה כדי לשלוט על הדרכים היורדות לבקעת הירדן.
ב-21 באוקטובר מייצבת הדיוויזיה קו לאורך המצוק בין נבי מוסה לקרנטל.

 הדיוויזיה ה-53 
יוצאת ב-14 בפברואר מאזור בית אל וכובשת את כפר דיר דיבוואן.
ב-19 בפברואר הדיוויזיה מתקדמת, תוך קרב, על מורדות הרי יהודה ומגינה על הדיוויזיה ה-60 מפני כוחות טורקים מצפון.

 דיביזיית אנזא"ק 
כוחות דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק יצאו באמצע פברואר 1918 מעמדותיהם על שפת הירקון.
ב-17 בפברואר הגיע הכוח לבית לחם שם התפצלה הדיוויזיה ל-2 שדרות.
ב-19 בפברואר התקדמה בריגדת הרובאים הרכובים הניו זילנדים למתחם הטורקי במנזר מר סבא ובמקביל בריגדת הפרשים הקלים האוסטרלים ה-1 התקדמה למתחם בהר מונטר.
ב-20 בפברואר כבשו הכוחות את המתחמים במנזר מר סבא והר מונטר והדפו את הטורקים למתחם המבוצר בנבי מוסא.
ב-21 בפברואר כבש כוח אנזא"ק את נבי מוסא ללא נפגעים, לאחר שהטורקים נסוגו מהמתחם. הכוחות המשיכו מזרחה למישור הבקעה שם התפצלו לשלוש זרועות: כח ניו זילנדי כבש את צפון ים המלח, רגימנט אוסטרלי חדר ליריחו ומצא גם אותה ריקה ושאר כוחות הדיוויזיה המשיכו צפונה והתבצרו לאורך ואדי עוג'ה.

 סיכום הקרב והמהלכים שלאחריו 
הקרבות לכיבוש יריחו התקיימו למעשה על הדרכים שהובילו אליה ועל נקודות אסטרטגיות שחלשו על אותן דרכים. לאחר כיבוש אותן נקודות מפתח הבינו הטורקים שהפסידו בקרב ונסוגו מהעיר עצמה. עם כיבוש יריחו וההתייצבות לאורכו של ואדי עוג'ה ונהר הירדן השלים הצבא הבריטי את ייצוב קו שתי העוג'ות.

פעילות הכוחות לאחר סיום הקרב:
 הדיוויזיה ה-60 נסוגה לאחור תוך שהיא משאירה מוצבים מאוישים בנקודות מפתח.
 דיביזיית אנזא"ק חזרה לאזור ראשון לציון.
 רגימנט אוקלנד, מדיביזיית אנזא"ק, נשאר לסייר ולתצפת לאורך נהר הירדן על מנת לחשוף את היקף הכוחות הטורקים בעברו המזרחי של הירדן.

מצב כוחות זה נמשך עד הפקודה שהעביר קבינט המלחמה הבריטי לאלנבי, ב-6 במרץ, לכבוש את עבר הירדן. תהליך שהחל בכיבוש בקעת הירדן והמשיך במספר מבצעים לכיבוש עבר הירדן.

 לקריאה נוספת 
פילדמרשל ארצ'יבלד פרסיוול ויוול, מסעי המלחמה בארץ ישראל, הוצאת אריאל, 2007. עמודים 154–155

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:קרבות מלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל
קטגוריה:קרבות הממלכה המאוחדת במלחמת העולם הראשונה
דמשק
קטגוריה:קרבות ניו זילנד במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה: 1918