גרנד פרי אירופה

גרנד פרי אירופה הוא מרוץ גרנד פרי שהתקיים 23 פעמים כחלק ממרוצי אליפות הפורמולה 1. על פי הכללים כל מדינה רשאית לארח מרוץ גרנד פרי אחד בשנה. גרנד פרי אירופה היווה דרך לעקוף את התקנה ולקיים מרוץ שני במדינה שבה כבר מתקיים מרוץ באותה עונה. המרוץ הראשון התקיים בשנת 1983 במסלול ברנדס האטץ' הבריטי והמרוץ האחרון התקיים בשנת 2016 ברחובות באקו, אזרבייג'ן. כמחצית המרוצים (12) התקיימו במסלול נורבורגרינג בגרמניה.

בשנים מוקדמות לא היה גרנד פרי אירופה אירוע בפני עצמו, אלא תואר כבוד שניתן לאחד ממרוצי העונה שהתקיימו באירופה. המרוץ הראשון שזכה לתואר היה גרנד פרי איטליה שהתקיים בשנת 1923. המרוץ האחרון בו נעשה שימוש בשם היה גרנד פרי בריטניה שהתקיים בשנת 1977.

כתואר כבוד
ממוזער|שמאל|גרנד פרי סן סבסטיאן (1926) זכה בתואר גרנד פרי אירופה באותה שנה
גרנד פרי אירופה נוסד על ידי האיגוד הבינלאומי של מועדוני הרכב המוכרים (AIACR) כתואר של כבוד. המרוץ הראשון שזכה לתואר היה גרנד פרי איטליה שהתקיים בשנת 1923 במונצה. בהמשך התקיים המרוץ בצרפת, בבלגיה ובספרד. בשנת 1929 לא התקיים המרוץ, אך הוא שב להתקיים בשנת 1930 בבלגיה. היה זה המרוץ האחרון שהתקיים עד לסיומה של מלחמת העולם השנייה. בשנת 1947 חודש המרוץ והתואר הוענק למרוצים שונים במהלך 30 השנים הבאות (למעט 4 שנים שבהן לא התקיים המרוץ: 1953, 1969-1971).

פורמולה 1
גרנד פרי אירופה לא תוכנן להתקיים מראש ונוצר כפתרון זמני. בעונת 1983 תוכנן לקיים מרוץ במהלך חודש ספטמבר בפארק פלאשינג מדוז, ניו יורק, אך האירוע בוטל כשלושה חודשים לפני התאריך. מנהלי מסלול ברנדס האטץ' שבבריטניה הציעו לקיים מרוץ חלופי במסלול. מכיוון שבותה עונה כבר התקיים גרנד בריטניה ניתן למרוץ הנוסף השם גרנד פרי אירופה. ההצלחה הגדולה של האירוע הובילה להחלטה לשוב לקיימו גם בעונה הבאה. ברנדס האטץ' היה המסלול שאירח את הגרנד פרי הבריטי בשנים זוגיות (בשנים אי זוגיות התקיים המרוץ במסלול סילברסטון) ולכן לא התאפשר לקיים בו את המרוץ בשנת 1984. במקום זאת נקבע כי המרוץ יתקיים במסלול הנורבורגרינג הגרמני. המרוץ שב לברנדס האטץ' בשנת 1985. לקראת שנת 1986 הוצא המרוץ מן הסבב ואת מקומו תפס גרנד פרי הונגריה.

בשנת 1990 בנה איש העסקים היפני את מסלול הניפון אוטופוליס במטרה לארח בו מרוצי פורמולה 1. בשנת 1992 נעשו תוכניות לקיים במסלול החדש את גרנד פרי אסיה, שאמור היה להתקיים שנה לאחר מכן. בסופו של דבר התוכניות נגנזו. במקומן החזיר ברני אקלסטון לסבב את גרנד פרי אירופה, שהתקיים במסלול דונינגטון פארק. שנה לאחר מכן עבר המרוץ למסלול חרס בספרד. המרוץ שב להתקיים בחרס גם בעונת 1997 ונודע בעיקר בשל האירוע בו התנגש מיכאל שומאכר בז'אק וילנב. בעקבות התאונה נענש שומאכר באיבוד כל הנקודות שצבר במהלך העונה (לפני הפסילה דורג במקום השני בטבלת האליפות).

המרוץ שב לנורבורגרינג בעונת 1995 והתקיים במסלול גם שנה לאחר מכן. בשנים 1997 ו-1998 שונה שם המרוץ לגרנד פרי לוקסמבורג. בשנת 1998 לא נכלל הגרנד פרי האירופאי בסבב התחרויות. המרוץ שב לגרמניה בעונת 1999 והמשיך להתקיים במסלול עד לשנת 2007. בין השנים 2008 - 2012 התקיים המרוץ בולנסיה, ספרד.

לאחר הפסקה של שלוש שנים בהן לא התקיים המרוץ הוא התחדש בשנת 2016 ברחובות באקו, אזרבייג'ן. שנה לאחר מכן שונה שם המרוץ לגרנד פרי אזרבייג'ן וגרנד פרי אירופה הוצא מסבב התחרויות.

מנצחי גרנד פרי אירופה
נהגים שניצחו את המרוץ מספר פעמים
ממוזער|שמאל|מיכאל שומאכר בגרנד פרי אירופה בעונת 2001 בו השיג את אחד מששת הניצחונות שלו במרוץ
ברשימה  נכללים רק נהגים שניצחו את המרוץ יותר מפעם אחת.

 מספר ניצחונות נהג שנים 6  מיכאל שומאכר 1994, 1995, 2000, 2001, 2004, 2006 3  פרננדו אלונסו 2005, 2005, 2012 2  רובנס באריקלו 2002, 2009  סבסטיאן פטל 2010, 2011

קבוצות שניצחו את המרוץ מספר פעמים
ברשימה  נכללים רק קבוצות שניצחו את המרוץ יותר מפעם אחת.

 מספר ניצחונות יצרן שנים 7  פרארי 2000, 2001, 2002, 2004, 2006, 2008, 2012 4  מקלארן 1984, 1993, 1997, 2007 3  ויליאמס 1985, 1996, 2003 2  בנטון 1994, 1995  רד בול 2010, 2011

מנצחים לפי שנה
 שנה נהג יצרן מסלול 2016  ניקו רוזברג מרצדס  באקו 2015–2013 לא התקיים  2012  פרננדו אלונסו פרארי ולנסיה 2011  סבסטיאן פטל רד בול-רנו 2010  סבסטיאן פטל רד בול-רנו 2009  רובנס באריקלו בראון-מרצדס 2008  פליפה מאסה פרארי 2007  פרננדו אלונסו מקלארן-מרצדס נורבורגרינג  2006  מיכאל שומאכר פרארי 2005  פרננדו אלונסו רנו 2004  מיכאל שומאכר פרארי 2003  ראלף שומאכר ויליאמס-ב.מ.וו 2002  רובנס באריקלו פרארי 2001  מיכאל שומאכר פרארי 2000  מיכאל שומאכר פרארי 1999  ג'וני הרברט סטויארט-פורד 1998 לא התקיים 1997  מיקה האקינן מקלארן-מרצדס  חרס 1996  ז'אק וילנב ויליאמס-רנו נורבורגרינג 1995  מיכאל שומאכר בנטון-רנו 1994  מיכאל שומאכר בנטון-פורד  חרס 1993  איירטון סנה מקלארן-פורד  דוניגטון 1992–1986 לא התקיים 1985 נייג'ל מנסל ויליאמס-הונדה  ברנדס האטץ' 1984  אלן פרוסט מקלארן-טאג  נורבורגרינג 1983  נלסון פיקה ברבהאם-ב.מ.וו  ברנדס האטץ'

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

אירופה