חג מילת ישו

חג מילת ישו הוא חג נוצרי לזכר מילתו של ישו ביום השמיני לחייו כפי שנהוג בחברה היהודית. החג מצוין ב, ב, ב, בחלק מהכנסיות הפרוטסטנטיות ובעבר גם ב. בחלק מהכנסיות מושם דגש על הכרזת שמו של ישו בפומבי ביום זה, ולכן החג נקרא לעיתים גם "חג שמו הקדוש של ישו". החג חל ב-1 בינואר, אך מתקיים בפועל בזמנים שונים בהתאם ללוח השנה של כל כנסייה.

 משמעות החג 
ברית המילה של ישו מתוארת ב ב: .

באירוע זה, שמונה ימים לאחר הלידה, קיבל ישו את שמו באופן רשמי.
באופן מסורתי מקובל לראות במילת ישו את הפעם הראשונה שבה נשפך דמו והחל תהליך הגאולה של האדם, וכן הצגת אנושיותו של ישו והעובדה שהיה יהודי וציית לחוק המקראי. כך הוסבר ביצירה הפופולרית מהמאה ה-14, "מקראת הזהב". בציורים רבים מתוארת המילה כאילו התקיימה בבית המקדש, למרות שהתקיימה בבית פרטי, לפי הברית החדשה.

 לפי כנסייה 

 הכנסיות האורתודוקסיות 
יום החג מופיע ב-1 בינואר בלוח השנה הליטורגית של הכנסייה הביזנטית והכנסיות האורתודוקסיות. עם זאת, מכיוון שהן מקפידות על לוח השנה הביזנטי, החג מתקיים במקביל לתאריך 14 בינואר בלוח הגרגוריאני.

החג נחוג במשך כל הלילה. הוא מתחיל בשעות הערב של 31 בדצמבר. מזמורי חג משולבים עם מזמורים לכבוד בזיליוס הגדול. לאחר התפילה האלוהית, למחרת בבוקר, כנסיות רוסיות חוגגות לעיתים קרובות את השנה החדשה בטקס תפילה למען ברכתו של אלוהים עבור התחלת השנה האזרחית חדשה (נוצרים ביזנטים מנציחים את תחילת השנה הכנסייתית החדשה ב-1 בספטמבר).
ממוזער|ברית המילה, מאת לוקה סיניורלי (המאה ה-16)

 הכנסייה הרומית-קתולית 
בשלב מוקדם חגגה הכנסייה ברומא ביום 1 בינואר חג זה בשם "יום השנה (Natale) של אם האלוהים". על חג זה האפילו "חג הבשורה" ו"חג עליית מרים" שאומצו מהכנסייה הביזנטית של קונסטנטינופול בתחילת המאה ה-7. 1 בינואר החל להיות רק יום חג היום השמיני של לידתו של ישו, ובו, על פי הכתוב בלוקס 21:1, הילד נימול וניתן שמו, "ישוע".

במאה ה-13 או ה-14 החלו לחגוג ברומא, בספרד ובגאליה את חג מילת האל, כאשר הדגש הושם על אמו של ישו ועל לידתו, לא על מילתו. הטפותיו של ברנרדינו מסיינה מהמאה ה-15 הובילו ב-1721 ליצירת חג נפרד על שמו של ישו, "חג שמו הקדוש של ישו" .

בלוח השנה הרומאי צוין 1 בינואר בין השנים 1568–1960 כ"ברית המילה של אלוהים והיום השמיני שלאחר המולד". כיום זהו יום חג למרים, אם ישו ויום השנה השמיני ללידת ישו.

בשנת 1960 שינה האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה את שם החג ל"היום השמיני של לידת ישו". במכתב אפיפיורי משנת 1969, Mysterii Paschalis, נקבע ש-1 בינואר הוא "יום המולד של האדון", יום קדושת מרים, אם ישו, ויום קדושתו של שמו של ישו, וכך הושמט יום ברית המילה של ישו מלוח החגים הקתוליים.

 הכנסייה האנגליקנית 
יום זה נחגג על ידי כמה כנסיות אנגליקניות. בקהילות אנגליקניות נהוגה חגיגת היום הזה כיום ברית המילה של ישו. ספר התפילות האנגליקני מציין יום זה בהתאם, כיום ברית המילה של ישו.

מאז 2000, הכנסייה האנגליקנית מציינת יום זה כ"יום מתן השם וברית המילה של ישוע המשיח".

בספר התפילות משנת 1979 של הכנסייה האפיסקופלית בארצות הברית, יום זה הוא יום חג, ושמו הוא "שמו הקדוש של אדוננו ישוע המשיח".

 הכנסייה הלותרנית 
יום זה נחגג על ידי כמעט כל הכנסיות הלותרניות. מכיוון שמדובר בחגיגה לכבוד המשיח הקשורה ישירות לקטעים בברית החדשה (בעיקר לוקס, 2:21), משתה ברית המילה של ישו נשמר על ידי הכנסיות של הרפורמציה הלותרנית. נוהג זה נשאר ברוב הליטורגיה הלותרנית עד היום. מרטין לותר נשא לפחות דרשה אחת בנושא יום חג זה. עד שנות ה-70 המאוחרות, ספרי שירה והמנונות לותרניים הכילו מספר מזמורים הקשורים לנושא זה.

 ראו גם 
 העורלה הקדושה
 חג ההתגלות
 ישו הילד
 לידת ישו

 הערות שוליים 

קטגוריה:אירועים בחודש ינואר
קטגוריה:ישו
קטגוריה:נצרות אורתודוקסית
קטגוריה:נצרות קתולית
קטגוריה:מועדים נוצריים
קטגוריה:ברית מילה