אותיות גדולות וקטנות בתנ"ך

ממוזער|אות ל' גדולה בפרשת נצבים
אותיות גדולות וקטנות (בארמית: אותיות רבתיות וזעירות) הן אותיות שעל פי המסורה נכתבות בגודל גופן שונה משאר האותיות בתנ"ך - אותיות גדולות נכתבות מעט יותר גדול משאר האותיות, ואילו אותיות קטנות נכתבות בגופן קטן במעט משאר האותיות.

יש שכתבו שמקורם של שינויים אלה הוא בהלכה למשה מסיני.

 רשימת אותיות גדולות שבתורה 
שמאל|ממוזער|320x320 פיקסלים|אות ח' - שבמילה 'חור' - גדולה, במגילת אסתר.
במניין האותיות הגדולות שבתורה, ישנן שתי גרסאות:

 דעת רב יוסף טוב עלם 

דעה ראשונה היא דעתו של רבי יוסף טוב עלם כפי שהובאה במחזור ויטרי שבתורה לבדה נמצאות כל אותיות האלפבית (כולל סופיות) באותיות גדולות, וכן בנ"ך:

בנוסף לרשימה הזאת, יש המוסיפים לגלגלתם (במדבר, א, כב), ויש המחליפים הר' של "אל אחר" ב-"ערש ברזל" (דברים, ג, יא).

 דעת המאירי והמסורה 
דעה אחרת היא דעתו של רבי מנחם המאירי בספרו קריית ספר, וכן נמצא במסורה הגדולה שעל פיה הא' ב' נמצא רק פעם אחת בכל התנ"ך, ומהם 10 פעמים בתורה. וציטט המאירי שיש מוסיפים את הפ"א של המילה פן יפתה לבבכם (דברים יא טז), ץ' של הארץ (שם כא) ולמ"ד של ישראל (שם לד יב).

רשימת האותיות הגדולות שבתורה ובנ"ך לדעה זו (אותיות גדולות שבנ"ך לא נרשמו במאירי, אבל נמצאות במסורה הגדולה):
מספרמקורסדר הפסוקיםמקורסדר הא' ב'1בראשית - ב רבתיאדם שת אנוש - א רבתי2לאל אחר – ר רבתיבראשית - ב רבתי3גחון - ו רבתיוהתגלח - ג רבתי4והתגלח - ג רבתישמע...אחד - ד רבתי5 יגדל נא - י רבתיהלה' תגמלו - ה רבתי6שמע...אחד - ע רבתיגחון - ו רבתי7שמע...אחד - ד רבתיזכרו תורת משה - ז רבתי8תמים תהיה - ת רבתיחור כרפס - ח רבתי9וישלכם - ל רבתיטוב שם - ט רבתי10הלה' תגמלו - ה רבתייגדל נא - י רבתי11צפו עורים - צ רבתיוכנה אשר נטעה - כ רבתי12זכרו תורת משה - ז רבתי וישלכם - ל רבתי13וכנה אשר נטעה - כ רבתימשלי - מ רבתי14ודרור קן לה - ק רבתיליני - נ רבתי15משלי - מ רבתיסוף דבר - ס רבתי16שיר השירים - ש רבתישמע...אחד - ע רבתי17ליני - נ רבתיבשפרפרא - פ רבתי18טוב שם - ט רבתיצפו עורים - צ רבתי19סוף דבר - ס רבתיודרור קן לה - ק רבתי20חור כרפס - ח רבתילאל אחר – ר רבתי21בשפרפרא - פ רבתישיר השירים - ש רבתי22אדם שת אנוש - א רבתיתמים תהיה - ת רבתי

 המנהג בימינו 
בפועל בספרי התורה והנ"ך שבידינו ישנן בסך הכל 25 אותיות גדולות, כאשר מתוכם שתים עשרה אותיות גדולות בתורה, רובו ככולו על פי שיטת המאירי והמסורה. השינויים הם כדלהלן:

 משפטן () - ן רבתי

 נצר חסד () - נ רבתי
 ויזתא () - ו רבתי
 ותכתוב אסתר () - ת רבתי
 תמים תהיה () - ת רגילה

 מנהג תימן 
ספרי תימן שונים באותיותיהם הגדולות מספרינו בחמשה מקומות:

 זה ספר () - ס רבתי
 נצר חסד () - נ רגילה
 הארץ () - ץ רבתי
 קן צפור () - ק רבתי

 אשריך () - א רבתי

 אותיות גדולות נוספות 
בנוסף לרשימות הללו, נמצאו בספרי התנ"ך עוד אותיות גדולות, ומהן:

 והלטאה () - ל רבתי
 הצור () - צ רבתי
 ככחי אז () - כ רבתי
 נבחז () - ז רבתי
 יסר מעלי שבטו () - ט רבתי

 רשימת אותיות קטנות שבתורה 

האותיות הקטנות שבתורה יוצרות לכל הדעות רק א' ב' אחד, אמנם ישנם כמה שינויים לפי המסורות השונות, כפי שיפורט:
+מקורסדר הפסוקיםהערותבהבראם - ה זעירהולבכתה - כ זעירהקצתי בחיי - ק זעירהבקמיהם - ק זעירהכן הוא במסורה גדולה בתחלת ויקרא, אבל אינו במאירי ובמחזור ויטרי, ולמעשה לא נמצא כן בספרי תורה שבידינו.ויקרא - א זעירהמוקדה - מ זעירהכן הוא במסורה גדולה בתחלת ספר ויקרא, וכן נוהגים האשכנזים והספרדים. אולם, לא נמצא במחזור ויטרי, וגם התימנים לא נהגו כן.פינחס - יוד זעירהכן הוא המנהג כהיום בספרי אשכנז וספרד, והוא על פי הזוהר (פינחס ר"כ א'), למרות שלא נמצא כן בשום מסורה. ובספרי תימן, וכן בכל הספרים הישנים, היו"ד רגילה.בריתי שלום - ו זעירהלמעשה בספרי תורה שלנו הוא"ו רק מופסקת באמצעה, וזה תלוי בהבנת המילים "ו קטיעא". בספרי תימן ו זו רגילה.וטהרתם - ט זעירהכך נמסר במסורה גדולה, אבל לא נמצא כן בשום ספרוטהרתם - ם זעירהכך כתוב במחזור ויטרי, אבל לא נמצא כן בשום ספרממרים הייתם - מ זעירהכן הוא במחזור ויטרי, ובמסורה הגדולה, אבל לא נהגו כןתשי - יוד זעירהיערי ארגים - ר זעירהכן הוא במסורה גדולה, ובמחזור ויטרי, וכן הוא בהרבה תנ"כים בימינו. אבל בכתר ארם צובה, הרי"ש רגילהכמנור ארגים - ר זעירהלא נמצא זה בשום ספר, וגם במנחת שי לא כתב כלום, אבל במחזור ויטרי מובא שמצא כן בספרים מדוייקים (ואפשר גם כן שכיוון ל)נבחן - ן זעירהבכל הספרים הנמצאים בידינו כתוב בזי"ן ולא בנו"ן (ויש בזי"ן רבתי), אבל בדרך אמונה, כתב שהוא נבחן בנו"ן זעירה, ומפני זה חשבו שהוא זי"ן (מנחת שי)נטע ארן - ן זעירהוצוחת ירושלים - צ זעירהכן הוא במסורה הגדולה ובמחזור ויטרי, וכן נמצא בהרבה תנ"כים בזמנינו, אבל בכתר ארם צובה, הצ רגילהנבושזבן - ן זעירהירמיהו, ?, ?ובחוצות ירושלם - צ זעירהכן הביא המחזור ויטרי בשם ספרים מדוייקים (במקום וצוחת), אבל לא נמצא בשום תנ"ך. מלים אלו מופיעות שבע פעמים בתנ"ך (כולם בירמיה), ולא נודע על איזה כיוון.בסופה ובשערה - ס זעירהלשוא נפשו (או נפשי) - ו זעירהלא ברור על איזה מהם, יש מסורות שבהם הוא"ו של לשוא זעירה, ויש שבהם הוא"ו של נפשו זעירה. אבל למעשה בתנ"כים שבימינו, הוא"ו של שוא רגילה והמלה נפשי נקרא וגם נכתב נפשי ביו"ד, על פי המנחת שיונפשו לא חיה - ו זעירהכן כתב במחזור ויטרי בשם ספרים מדוייקים (תמורת הקודם), אבל לא נמצא בשום מקור אחריצפנני בסכה - ס זעירהכך כתוב במסורה גדולה, והמנחת שי כתב עליו שהוא טעות, ולא נמצא כן בשום ספר.ונרגן - ן רבתיאדם עשק בדם נפש - ד זעירהלעלוקה שתי בנות הב הב - ב זעירהוגיש (קרי וגוש) עפר - ג זעירהפרץ - ץ זעירהיש דיון אם על הראשון או על השני (לשון הפסוק: יפרצני פרץ על פני פרץ). מנחת שי. למעשה, נמצא על השנילוא אליכם - ל זעירהטבעו - ט זעירהלעות אדם בריבו - ע זעירהנעו עורים - נ זעירהכך כתוב במחזור ויטרי, אבל לא נמצא כן במקורות אחריםפרשנדתא - ת זעירהפרשנדתא - ש זעירהעל פי המסורה גדולה (במקום התי"ו), אבל לא נמצא כן במקורות אחרים, ואין נוהגים לכתוב כן למעשה במגילהפרמשתא - ש זעירהברוב המקורות (חוץ מהמסורה הגדולה), וכן נוהגים למעשהפרמשתא - ר זעירהגם זה במסורה גדולה בלבדפרמשתא - ת זעירהגם זה במסורה גדולה בלבדויזתא - ז זעירהבשפרפרא - פ זעירה
בספרי התורה שבידינו נמצאים מהרשימה הנ"ל רק שבעה אותיות קטנות בתורה (בספרי תימן חמשה), ובין 16 ל-18 אותיות קטנות בנ"ך.

 טעמים לשינוי האותיות 
בחז"ל כמעט ולא נזכרו טעמים לשינוי האותיות הגדולות והקטנות. בספרי הראשונים והאחרונים כתבו לעיתים פירושים לשינויים נוספים, וכן דברים אשר נרמזים באותם שינויים, וכן ישנם מספר הסברים במדרש אותיות של רבי עקיבא. דוגמה אחת ידועה היא הטעם שנכתבה האות אל"ף של המילה בתחילת פרשת ויקרא קטנה כפי שנזכרת בבעל הטורים, מפני שמשה רבנו מפני ענוותנותו ביקש מהקב"ה לכתוב רק 'ויקר ה' אל משה', כפי שמופיע אצל בלעם, 'ויקר ה' אל בלעם', שפירושו הוא שנקרא רק במקרה, משלא נעתר, ביקש משה בשנית לכותבה קטן יותר, ונתרצה לו הקב"ה לזה.

הסבר אחר נתן רבי יחיאל מיכל אפשטיין לכך שבספר דברים פרק ו', פסוק ד, "שְׁמַע, יִשְׂרָאֵל: יְהוָה אֱלֹהֵינוּ, יְהוָה אֶחָד", במילה 'אחד' נכתבה הדל"ת גדולה, ואילו בספר שמות פרק ל"ד פסוק י"ד, "לאל אחר", נכתבה המילה ברי"ש גדולה. לדעתו נעשה הדבר על מנת להדגיש את האותיות כדי שלא יתחלפו בטעות - המילה אחד לאחר וכן המילה אחר לאחד - מאחר שהאותיות דומות, בייחוד באותם הפסוקים, שיכול הדבר לגרום למשמעות הפוכה לגמרי. הסבר זה אינו מבאר את שאר המקומות שנשתנו האותיות, ובייחוד לא את השינוי הנוסף באותו פסוק עצמו במילה "שמע" שנכתבת ב-ע' גדולה גם היא.

 חציין של אותיות 
יש מהאחרונים שרצו לבאר מה שאמרו בתלמוד :
בספרי האחרונים התקשו בביאור דברים אלו - שהאות ו' של המילה "גחון", חוצה את אותיות התורה לשניים - מאחר שדברי הברייתא אינם תואמים כלל לספרי התורה של נוסח המסורה המצויים בידינו, שכן המילה גחון אינה נמצאת כלל באמצע מילות התורה. הסברים שונים הוצעו על מנת ליישב סתירה זו.

הרב ראובן מרגליות יישב את דברי התלמוד, בטוענו כי אין כוונת התלמוד שהאות ו' של גחון היא חציין של כלל אותיות התורה, אלא רק לאותן אותיות משונות. מאחר שמניין האותיות הגדולות והקטנות שבתורה הוא 16, ובצירוף האות וא"ו של המילה 'שלום' שבפסוק "הנני נותן לו את בריתי שלום", שאף היא שונה משאר האותיות מאחר שהיא נכתבת ב-"ו' קטיעה", נמצא שמספר האותיות המשונות הן 17, והאות האמצעית של כל אותן האותיות היא האות ו' שבמילה 'גחון'.
לקריאה נוספת
 הרב חיים דוד הלוי, הקדמה לשו"ת עשה לך רב חלק ה

 קישורים חיצוניים 

 רשימת אותיות גדולות בתנ"ך (על פי המסורה בכתב יד לנינגרד)
 רשימת אותיות קטנות בתנ"ך (על פי המסורה בכתב יד לנינגרד)

 הערות שוליים 

קטגוריה:סת"ם
קטגוריה:אותיות משונות בתנ"ך