לא תישא שמע שווא

לא תישא שמע שווא היא מצוות לא תעשה מהתורה האוסרת להקשיב או להאמין לכל צורה של לשון הרע. מצווה זו כוללת גם איסור על דיין להקשיב לטיעוניו של בעל דין אחד בלא ידיעתו של בעל דין אחר.

מקור המצווה
המצווה מופיעה בפרשת משפטים בפסוק: 

תרגום ירושלמי מבאר:  [בתרגום לעברית: לא תקבלו דברי שקר מאדם המאשים את חברו בפניך, ולא תשלב ידך עם רשע כדי להיות עד שקר.]
רש"י מפרש שהפסוק עוסק בשני עניינים שונים הנכללים במצווה: 

 פרטי האיסור 
כתב החפץ חיים: 

ובהסבר פרטי המצוה והעמידה מול דברי לשון הרע שאדם כבר שמע כתב החפץ חיים 

כלומר כל עוד מוצאים צדדים לכף זכות וסיבות מדוע אין גנות בעובדה שסיפרו לי ובכלל זה שאולי מה שסיפרו לי הוא רק חלק מהסיפור או שהמספר ראה את הדברים רק מנקודת מבטו או שפירש אותם בצורה לא נכונה או שאולי הוא בטעות מגזים או מחסיר פרטים – מותר לי להאמין שהעובדה הבסיסית היא אמיתית אך לא הגנות שבדברים. אך אם לא מוצאים סיבות כאלו ולהאמין לעובדה פירושה לקבל את הגנות – חובה שלא להאמין שהדברים התרחשו. ונראה שברוב רובם של המקרים אפשר להצליח להסתכל עליהם במבט של כף זכות והטלת ספק בגנות ואין צורך להניח שהמספר משקר.

טעם המצווה
ספר החינוך מבאר את טעם המצווה במילים חריפות על הסכנה הגלומה בכל קרבה לדיבור שאינו אמת:

כמו כן, טוען "אורחות צדיקים" כי רק באמצעות גערה בדוברי שקר ניתן להפסיקם, וכל המקשיב ומסביר פנים ללשון הרע כאילו אמר את הדברים בעצמו:

חשיבות המצווה
על מצווה זו אמרו חז"ל: 

האיסור לדיין
ההלכה היא, כאמור, שאסור לדיין לשמוע את אחד הצדדים שלא בנוכחות הצד השני. יחד עם זאת, הרמ"א מתיר לשמוע את אחד הצדדים לבדו כאשר אין לדיין ידיעה שהתיק יובא להכרעתו. בנסיבות כאלה יהיה מותר לדיין לבסוף לדון בתביעה בתנאי שהצד הנגדי מודע לכך שהדיין כבר שמע את דברי הצד השני. הסמ"ע מסביר שכאשר הדיין אינו יודע שידון בתיק, אין דברי הטוען נכנסים כל כך באזניו.
ראו גם
 לא תלך רכיל בעמיך

קישורים חיצוניים
 פרופ' אליאב שוחטמן, כללי הצדק הטבעי ועֶקרון השוויון בשמיעת טענות בעלי הדין, אתר דעת
 שו"ת מעשי בהלכות לשון הרע באתר היברובוקס.
הערות שוליים

קטגוריה:מצוות לא תעשה
קטגוריה:לשון הרע
קטגוריה:משפט עברי: סדרי הדין