יחסי ארצות הברית – ניקרגואה

יחסי ארצות הברית – ניקרגואה הם יחסים הדדיים בין ניקרגואה וארצות הברית.

 היסטוריה 
 משנות ה-90 
לאחר שהוקעה בטרור, ארצות הברית נועדה לתמוך בגיבוש התהליך הדמוקרטי בניקרגואה עם בחירתו של הנשיא צ'מורו בשנת 1990. ארצות הברית קידמה פיוס לאומי, ועודדה את ניקרגואה לפתור את בעיותיה באמצעות דיאלוג ופשרה. היא מכירה בכוחות פוליטיים לגיטימיים הפועלים על-פי התהליך הדמוקרטי ונמנעים מאלימות. הסיוע האמריקני מתמקד בחיזוק המוסדות הדמוקרטיים, בגידול הצמיחה הכלכלית בת-קיימא ובתמיכה בבריאות ובחינוך הבסיסי.

ההחלטה על תביעות אזרחיות אמריקניות הנובעות מהפקעות מתקופת סנדיניסטה עדיין מהווה מכשול ביחסים בין המדינות. סעיף 527 של חוק ההסמכה ליחסי חוץ (1994) אוסר על סיוע ותמיכה אמריקניים מסוימים בממשלה של מדינה שהחרימה רכוש אזרחי אמריקני, אלא אם כן נקטה הממשלה צעדים מתקנים מסוימים. ביולי 2007 פרסם מזכיר המדינה כתב ויתור לאומי ארצי על זכותה של ניקרגואה בפתרון תביעות אזרחיות של ארצות הברית, וכן על התקדמותה הכוללת ביישום רפורמות פוליטיות וכלכליות.

יעדים מרכזיים אחרים במדיניות ארצות הברית בניקרגואה הם:
 שיפור הכבוד לזכויות האדם ופתרון מצבים יוצאי דופן של זכויות אדם;
 פיתוח כלכלת שוק חופשי ביחס לזכויות הקניין והקניין הרוחני;
 הבטחת שליטה אזרחית אפקטיבית על מדיניות הביטחון וביטחון הפנים;
 הגדלת האפקטיביות של מאמצי ניקרגואה למאבק בפשעים מעבר לגבול, כולל סחר בסמים, הלבנת הון, הברחת מהגרים בלתי חוקיים, סיוע לארגוני טרור ופלילים בינלאומיים וסחר בבני אדם;
 רפורמה במערכת המשפט ויישום ממשל תקין.

מאז 1990, ארצות הברית סיפקה למעלה מ-1.2 מיליארד דולר כסיוע לניקרגואה. כ-260 מיליון דולר מתוכם היו להקטנת חובות, ועוד 450 מיליון דולר לתמיכת איזון התשלומים. ארצות הברית גם סיפקה 93 מיליון דולר בשנים 1999, 2000 ו-2001 כחלק מתגובתה הכוללת להוריקן מיץ'. בתגובה להוריקן פליקס, ארצות הברית סיפקה למעלה מ-400 אלף דולר לסיוע ישיר לניקרגואה כדי לתמוך בפעולות התאוששות מהנזק שנגרם בספטמבר 2007. מלבד המימון של הוריקנים מיץ' ופליקס, רמות הסיוע ירדו בהדרגה כדי לשקף את השיפורים בניקרגואה. הסיוע התמקד בקידום השתתפות אזרחית יותר, פשרה ושקיפות ממשלתית; יציבות בצמיחה ובהכנסות; וטיפוח משפחות משכילות ובריאות טובות יותר. חברת המילניום אתגר חתמה על קומפקט של 5 שנים בהיקף של 175 מיליון דולר עם ניקרגואה ב-14 ביולי 2005. "המילניום אתגר קומפקט" נועד לצמצם את העוני ולדרבן את הצמיחה הכלכלית על ידי מימון פרויקטים באזורי ליאון וצ'ינדאנגה, שמטרתם לצמצם עלויות תחבורה ושיפור הגישה לשווקים עבור קהילות כפריות; הגדלת השכר והרווחים ממפעלים חקלאיים ומפעלים הקשורים באזור; הגדלת ההשקעות על ידי חיזוק זכויות הקניין. הגדלת השכר והרווחים ממפעלים חקלאיים ומפעלים הקשורים באזור; הגדלת ההשקעות על ידי חיזוק זכויות הקניין. הגדלת השכר והרווחים ממפעלים חקלאיים ומפעלים הקשורים באזור; הגדלת ההשקעות על ידי חיזוק זכויות הקניין.
ממוזער|שגרירות ניקרגואה בוושינגטון.

 חוק ניקרגואה 
בשנת 2016, הועבר חוק התנאים להשקעה בניקרגואה על ידי בית הנבחרים של ארצות הברית, אולם הוא לא אושר על ידי הסנאט או על ידי הנשיא בשל 2016 לנשיאות. הצעת החוק באה כתגובה להונאת בחירות שבוצעה על ידי הנשיא דניאל אורטגה במהלך בחירות 2016, ומטרתה למנוע מניקרגואה לקבל הלוואות נוספות עד שהם מוכנים. "לנקוט [צעדים] יעילים על מנת לקיים בחירות חופשיות, הוגנות ושקופות." הצעת החוק הועלתה שוב לבית הנבחרים שוב במהלך מושב חדש בשנת 2017.

ממשלת ניקרגואה וכל המפלגות הפוליטיות (כולל אלה שמלכתחילה הביעו דאגה על הבחירות) התנגדו להצעת החוק, וסגן הנשיא רוסאריו מוריליו קראל זה "פעולה ריאקציונרית והתערבות" אשר מטרתה "לערער את הזכות של ניקרגואה להמשיך לפתח את המודל הסוציאליסטי". כל המדינות החברות באלבה התנגדו אף הן להצעת החוק. האיגודים המקצועיים גם הביעו את התנגדותם להצעת החוק, על ידי חתימה על הצהרת סולידריות ותמיכה בממשלת ניקרגואה:

 תקריות דיפלומטיות 
בשנת 1987 הסנטור האמריקני בוב דול ביקר במנגואה, ומתח ביקורת על הנשיא דניאל אורטגה על מעצרם של שני אסירים פוליטיים. אורטגה הציע לשחרר את שני האסירים הפוליטיים, שהיו עורכי דין אופוזיציונרים, בתמורה לשחרורו של רוי בורגני, שהיה עצור בארצות הברית.

בשנת 2012 ניקרגואה סיימה את יחסיה עם בית הספר של האמריקות, וסירבה לשלוח יותר חניכים אל המכון. בהודעה לעיתונות נמסר, כי הוא בית הספר של האמריקות לקח כקרבן את ניקרגואה (כנראה הוא התכוון לקונטראס, שהוכשרו במכון).

ראו גם
 ניקרגואה נגד ארצות הברית

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

*