אמיל אבינרי

אמיל (עמיאל) אבינרי (רֶבֶּלְסְקִי; 25 בדצמבר 1908 – 24 בנובמבר 1985) היה מתאגרף בתקופת היישוב בארץ ישראל, ואחר כך מציל בחוף אלנבי (1933–1953), ממניחי היסוד לענף ההצלה בחופי ישראל ומי שהכניס את החסקה לשימוש ככלי ההצלה התקני. אלוף ארץ ישראל והמזרח הקרוב באגרוף, שחקן ראינוע, ומפעיל מועדוני אגרוף.

קורות חיים
נולד בבייראמטשא (מיקולאיבקה-נובורוסיסקה , עיירה בבסרביה) לרב המקום, הרב משה רבילסקי, ולמנוחה בת הרב ישראל ברמן, הרב בפליסקוב (פליסקיב ). בחול המועד סוכות ה'תרפ"ו, 1925, עלה לארץ ישראל עם משפחתו. הם התגוררו ביבנאל ואחר כך בצפת.

נסע ללימודי טכנאות שיניים בברלין, שם החל ללמוד בצורה מקצועית אגרוף. הוא שב לארץ ישראל ונחשב לחלוץ האגרוף ביישוב. התחרה כיהודי ראשון באליפות האגרוף האנגלית ברמלה ב-1928, וזכה בפרס. הוא התגורר בתל אביב, התחרה בעשרות תחרויות אגרוף באירופה וארגן תחרויות אגרוף בארץ ישראל, מול בריטים ב-1929 ומול מצרים ב-1933.

בין השנים 1930–1932 עשה בברלין ושיחק בסרטי ראינוע גרמניים כמלח-מתאגרף.

בשובו לארץ ישראל נעשה המציל הראשון של תל אביב, בחוף ירושלים (אלנבי), תפקיד בו שימש כעשרים שנה. בתקופה זו הכניס את החסקה ככלי ההצלה הרשמי בהצלת חופים בישראל. הוא הקים בתל אביב את מועדון האגרוף ע"ש בני לאונרד. אבינרי כתב בעיתונות העברית, וחתם לעיתים בפסבדונים "אבי אילנה" ו"אבי עמרם" על שם ילדיו.

בעשרות שנותיו האחרונות התגורר בכפר שמריהו, שבו הקים מכון לתרבות הגוף. היה נשוי למרים, בת המשורר העברי היהודי-ליטאי אהרן שודנישקי, ואב לשנים. נפטר ב-1985 ונקבר בבית העלמין בכפר שמריהו.

אחיו היה הבלשן יצחק אבינרי.

לקריאה נוספת
 'אבינרי (רבלסקי), עמיאל (פס': אמיל)', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 19. 

קישורים חיצוניים




קטגוריה:מצילים
קטגוריה:מתאגרפים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:שחקני ראינוע
קטגוריה:תל אביב-יפו: ספורטאים
קטגוריה:כפר שמריהו: ספורטאים
קטגוריה:טכנאי שיניים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בכפר שמריהו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985