גיטרן אטלנטי

גִּיטָרָן אַטְלַנְטִי (שם מדעי: Rhinobatos cemiculus) הוא מין של דג סחוס ממשפחת הגיטרניים שבסדרת הגיטרנאים. תפוצתו באוקיינוס האטלנטי המזרחי ובים התיכון כשהוא חי בקרבת קרקעית הים, וניזון מסרטנים, חסרי חוליות ודגים. נקבות המין משריצות.

הגיטרן האטלנטי מבלה את מרבית זמנו על קרקעית הים, ואורח חיים זה הופך אותו לפגיע במיוחד לדיג מכמורת, ולשיטות דיג אחרות. כשאוכלוסיית המין מצטמצמת, הוא הוגדר על ידי ה-IUCN כמין בסכנת הכחדה חמורה.

 תיאור 
צבעו של הגיטרן האטלנטי הוא חום אחיד בחלקו העליון ולבן בחלקו התחתון, עם כתם שחור על החרטום (כתם שבולט יותר אצל הפרטים הצעירים מאשר אצל הבוגרים). הוא דומה במראהו לגיטרן המובהק, איתו הוא חולק את אותו תחום מחייה. עם זאת, קיימים מספר הבדלים בין שני המינים: עיני הגיטרן האטלנטי קטנות יותר; לרכסי החרטום של הגיטרן האטלנטי יש צורה צרה יותר; אונות האף הקדמיות שלו קצרות יותר; ודפנות האף האחוריות שלו צרות יותר.

הגיטרן האטלנטי מגיע לאורך של כ-180 ס"מ, אם כי דווח על פרטים גדולים יותר שנמצאו בגינאה שבמערב אפריקה ובמפרץ גאבס שבדרום הים התיכון.

 תפוצה 
ממוזער|איור 3 - איור של הגיטרן האטלנטי
הגיטרן האטלנטי חי באוקיינוס האטלנטי המזרחי. גבול התפוצה הצפוני שלו הוא החוף הצפוני של פורטוגל, והגבול הדרומי שלו הוא אנגולה. הוא נמצא גם בדרום ובמזרח הים התיכון, ובשנים האחרונות דווח על תצפיות שלו גם בים השחור.

הוא חי על המדף היבשתי בעומקים של עד כ-100 מטרים.

 בישראל 
תחום תפוצתו של הגיטרן האטלנטי כוללת את חופי ישראל, כשמתקיים בהם תופעה ייחודית. מדי שנה בחודשי הקיץ, מגיעות נקבות הגיטרן לחופים החוליים הרדודים בישראל על מנת להשריץ את צאצאיהן. אותם צאצאים שוהים במים הרדודים שבקרבת החוף למשך מספר חודשים, אזור עם מים חמים מאוד ונוכחות מועטה של טורפים. מדי פעם, יוצאים הגיטרנים הצעירים מהמים, ושוהים על החול הרטוב מחוץ למים לפרקי זמן ממושכים.

גיטרנים צעירים אלו מושכים קהל המבקש לצפות בהם, וכן זוכים לסיקור תקשורתי ואקדמי. עם הזמן, החלו גורמים שונים לערוך סיורים לתלמידים ולקהל הרחב במטרה לצפות בגיטרנים.

בעקבות התופעה, ערכו חוקרי עמותת כרישים בישראל בשיתוף תחנת מוריס קאהן לחקר הים של אוניברסיטת חיפה מחקר אודות גיטרנים אלו. במסגרתו גילו כי אזור החוף של מעגן מיכאל הוא אזור אומנה משמעותי לגיטרן האטלנטי, ועל כן מנסים לקדמו כשמורת טבע ימית.

 אקולוגיה 
ממוזער
הגיטרן האטלנטי שוחה באיטיות מעל קרקעות חוליות ובוציות בקרקעית הים, תוך כדי חיפוש מזון כמו חסילונים, סרטנים, דיונונים ורכיכות.

בסנגל, הזכרים מגיעים לבגרות מינית כשהם באורך של 150 ס"מ, בעוד הנקבות מגיעות לבגרות באורך של 163 ס"מ. בתוניסיה, לעומת זאת, אורכי הבגרות קצרים יותר - כ-100 ס"מ לזכרים וכ-110 ס"מ לנקבות.

הגיטרן האטלנטי הוא משריץ - הביצים נשמרות ברחם הנקבה, והעוברים מתפתחים תחילה כשהם ניזונים משק חלמון, ובהמשך דרך הפרשות רחמיות שמספקות להם תזונה נוספת.

גודל השגר משתנה בין ארבעה לשישה צאצאים בסנגל, אך בתוניסיה נמצאו שגרים גדולים יותר. תקופת ההיריון נמשכת בין חמישה לשמונה חודשים. לעיתים מתרחשת דיאפאוזה בהתפתחות העוברים בתקופות שבהן מי הים קרים יותר בסנגל, אך בתוניסיה לא נראה שקיימת הפסקה כזו.

 מבחר תמונות 

 ראו גם 

 הכרישים בחדרה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1817
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר
קטגוריה:גיטרניים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:דגי הים התיכון