מרי ג. רוס

מרי גולדה רוס (באנגלית: Mary Golda Ross; 9 באוגוסט 1908 – 29 באפריל 2008) הייתה המהנדסת הראשונה ממוצא אינדיאני, והאישה המהנדסת הראשונה שהועסקה על ידי לוקהיד. היא הייתה האישה היחידה מבין 40 המהנדסים, בצוות המקורי של המחלקה החשאית סדנת הבואשים לפיתוח מטוסים מתקדמים בלוקהיד. ידועה בעיקר עבור עבודתה בתחום החלל ובשלב הטיל RM-81 Agena ומחקרים בתחום הנדסת האווירונאוטיקה, טיסות מאוישות ובלתי מאוישות, ומסלולי לוויינים.

 בצעירותה 
מרי גולדה רוס נולדה בעיירה פארק היל, אוקלהומה, ב-9 באוגוסט 1908. היא הבת השנייה מבין חמשת ילדים של ויליאם וואלאס ומרי הנרייטה מור רוס. היא הייתה נינתו של הצ'יף הצ'רוקי ג'ון רוס . היא נחשבה לילדה מוכשרת שדילגה על כיתה ביסודי ונשלחה לגור עם הסבים שלה באומת הצ'רוקי בטאלקואה  כדי שתוכל ללמוד בבית ספר יסודי ובתיכון, כיוון שאומת הצ'רוקי אפשרה לגברים ולנשים להשיג אותו חינוך בצורה שווה.

כאשר היא הייתה בת 16, רוס נרשמה ללמוד במכללת המורים באוניברסיטת Northeastern State  בטלקווה. היא סיימה עם תואר ראשון במתמטיקה בשנת 1928, בגיל 20. במהלך לימודיה, היא הייתה הבת היחידה בכיתה.

רוס המשיכה לתואר שני במכללת המורים (אוניברסיטת צפון קולורדו) בגרילי, אותו סיימה ב-1938, תוך כדי עבודה כמורה. היא סיפרה שבמהלך התואר היא לקחה את "כל שיעורי האסטרונומיה האפשריים."

רוס לימדה מתמטיקה ומדעים בבתי ספר באזור הכפרי של אוקלהומה במשך תשע שנים, בעיקר בתקופת השפל הגדול.

בגיל 28, היא גילתה שתוכל להכפיל את משכורתה אם תעבור בחינה ממשלתית. היא נבחנה כדי לקבל משרה בלשכה לענייני אינדיאנים, בתפקיד סטטיסטיקאית, שם עבדה מספר שנים. בשנת 1937, היא הועברה לעבוד כיועצת לבנות בפנימיית סנטה פה לבנות אינדיאניות (במסגרת בתי ספר שנועדו לתת לבנות תרבות אירופאית ולדכא את תרבותן המקומית ) ב-סנטה פה, ניו מקסיקו.
בעקבות עצתו של אביה, רוס עברה לקליפורניה ב-1941 כדי לחפש עבודה לאחר שארצות הברית הצטרפה למלחמת העולם השנייה.

בלוקהיד

רוס החלה לעבוד כמתמטיקאית בלוקהיד בשנת 1942. במסגרת תפקידה, היא חקרה את השפעות הלחץ על מבנה המטוס לוקהיד P-38 לייטנינג. ה-P-38 היה אחד המטוסים המהירים ביותר באותו הזמן, עם היכולת לטוס יותר מהר מ-640 קמ"ש. במסגרת תפקידה, רוס עזרה לפתור מספר רב של בעיות תכן בטיסה במהירות גבוהה ובעיות אווירואלסטיקה. אף על פי שהייתה המהנדסת היחידה שם הגברים החשיבו אותה כ"אחת מהחבר'ה, שידעה לעמוד על שלה מול השאר" באותו זמן כלי העבודה העיקריים שלה היו עיפרון, מכונת חישוב וסרגל חישוב.

אחרי המלחמה, רוס נשלחה מטעם לוקהיד לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס להשלים לימודים ולהיות מוסמכת בהנדסה. במסגרת לימודיה למדה מתמטיקה להנדסה מודרנית, אווירונאוטיקה, מכניקת טילים ואסטרודינמיקה. באותה תקופה, היה יוצא דופן שחברה שהעסיקה נשים במלחמה המשיכה להעסיק את הנשים עם סיום המלחמה. רוס (שכונתה "גולד" (זהב, משחק על שמה, גולדה) המשיכה לעבוד עבור לוקהיד. רוס הייתה האישה המהנדסת הראשונה בהיסטוריה של לוקהיד.

בשנת 1952, היא הצטרפה לסדנת הבואשים של לוקהיד, המחלקה החשאית לפיתוח מטוסים מתקדמים. במסגרת תפקידה היא עבדה על תכנון ראשוני של טיסות בין כוכבי לכת, טיסות מאוישות ובלתי מאוישות, ולוויינים למטרות אזרחיות וצבאיות. כמו כן היא עבדה על פיתוח שלב עליון למשגרי לוויינים - אג'ינה  ותכנון ראשוני למשימות החולפות ליד מאדים ונוגה
נכון ל-2018, חלק ממסמכי הקבוצה עדיין נחשבים מסווגים. בראיון שנתנה לעיתון האוניברסיטה שלה בשנת 1990, "אנחנו לוקחים את התאורטי והופכים אותו לאפשרי. במסגרת תפקידה, רוס הייתה אחת מהמחברים של מדריך נאס"א לטיסה בין כוכבי לכת, בפרקים על חליפות ליד מאדים ונוגה.

רוס הייתה אחת ממחברי הגרסה המוקדמת (1963) של ה-Planetary flight handbook, מסמך טכני לחישוב מסלולים וחליפות למאדים ונוגה.

בשנת 1958, היא הופיעה בתוכנית הטלוויזיה "?What's My Line" של CBS במהלכה המשתתפים היו צריכים לשער מה תפקידה. לקח זמן עבור המתמודדים לנחש כי היא האדם האחראית על עיצובי טילים ולוויינים מלוקהיד.

בסוף שנות ה-60 רוס הייתה אחת מבכירי מהנדסי המערכת בצוות, עבדה על פרויקטי פולאריס, טילי פוסידון וטרידנט.

 לאחר פרישתה 
שמאל|ממוזער|200px|"מרי ג. רוס: מדענית, מהנדסת, צ'רוקי-אמריקאית", לכבוד מרי רוס, נוצר על ידי לורנס קיני, מכללת באפלו.
רוס פרשה מלוקהיד ב-1973, וחיה בלוס-אלטוס, קליפורניה. רוס פעלה רבות לקדם נשים ואינדיאנים אמריקאים ללימודי הנדסה וטכנולוגיה. מאז 1950, היא הייתה חברה בארגון המהנדסות. כמו כן היא תמכה רבות בארגון אינדיאנים אמריקאים במדעים והנדסה (AISES) ובמועצת שימור מקורות האנרגיה של השבטים .

בגיל 96, רוס השתתפה בטקסי הפתיחה של מוזיאון האינדיאנים הלאומי בוושינגטון. בטקס הפתיחה היא לבשה את הלבוש הצ'רוקי המסורתי הראשון שלה, שמלה מסורתית בצבע ירוק, שהוכנה על ידי האחיינית שלה.

רוס נפטרה באפריל 2008, כמעט 3 חודשים לפני יום ההולדת ה-100 שלה. לאחר מותה היא הורישה $400,000 מעזבונה כתרומה למוזיאון.

 פרסים והוקרה 
 היכל התהילה של מועצת המהנדסים של עמק הסיליקון 1992
 פרסים והוקרה על הישגים מ הישגים מ בארגון אינדיאנים אמריקאים במדעים והנדסה (AISES) ובמועצת שימור מקורות האנרגיה של השבטים
 פרס לאישה יוצאת דופן של עיתון הThe San Francisco Examiner משנת 1961
 פרס לנשים מצטיינות, פדרציית העסקים והמועדונים המקצועיים של קליפורניה 1961
 פרס לבוגרת יוצאת מן הכלל מטעם האוניברסיטאות בהן למדה
 עמית וחברה לכל החיים של ארגון המהנדסות.
 מלגת מרי ג. רוס לנשים הלומדות הנדסה ומחשבים
 עשו לכבודה דודל ב-9 באוגוסט 2018

 קישורים חיצוניים 



 What's My Line מרי רוס בתוכנית מתאריך 22 ביוני 1958

 הערות שוליים 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוקלהומה
קטגוריה:מתמטיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:פעילות למען זכויות ילידים אמריקאים
קטגוריה:פמיניסטיות אמריקאיות
קטגוריה:פמיניסטים אמריקאים
קטגוריה:נדבניות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא אינדיאני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אינדיאני
קטגוריה:מהנדסות אמריקאיות
קטגוריה:מהנדסות אווירונאוטיקה אמריקאיות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת צפון קולורדו
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1908
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1908
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2008
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2008