רצח גורגן מרגריאן

רצח גורגן מרגריאן היה אירוע פלילי ופוליטי, שהביא לניתוק ביחסים הדיפלומטיים בין ארמניה והונגריה, על רקע רצח, המקושר לעימות של ארמניה עם אזרבייג'ן.

גורגן מרגריאן (בארמנית: Գուրգեն Մարգարյան; 26 בספטמבר 1978 – 19 בפברואר 2004), היה סגן בצבא הארמני אשר נרצח בבודפשט, הונגריה, ב-19 בפברואר 2004 על ידי רמיל ספרוב, סגן בצבא אזרבייג'ן. הרצח התרחש בעת ששניהם השתתפו בתוכנית שלום דו לאומית, למפקדים בצבאות ארמניה ואזרבייג'ן, שהתקיימה בבודפשט. הסיבות היו לאומיות: מרגריאן היה ארמני. מבחינת ספרוב, זו הייתה נקמת האזרים בארמנים על מה שעשו במלחמת נגורנו קרבאך.

בחודש ספטמבר 2013, אנדרטה המוקדשת למרגריאן הוצבה בירוואן.

 תחילת דרכו של מרגריאן 
מרגריאן נולד בירוואן, בירת ארמניה. הוא את לימודיו התיכוניים סיים בבית הספר 122 בירוואן, ולאחר מכן סיים תואר ראשון בהנדסה באוניברסיטת המדינה להנדסה של ארמניה. לאחר שסיים שירות חובה בצבא מ-1999 ל-2001, הוא הפך לקצין בשירות משרד ההגנה של הרפובליקה של ארמניה בדרגת סגן.

 רצח 
ב-11 בינואר 2004, נסע מרגריאן לבודפשט, שבהונגריה, להשתתף בקורס של שלושה חודשים בשפה האנגלית, כחלק מתוכנית נאט"ו, שותפות לשלום, בה השתתפו חיילים ארמנים ואזרים. בשעה 5:00 לפנות בוקר ב-19 בפברואר הוא נרצח במהלומות גרזן, בזמן שישן, על ידי עמיתו ללימודים, האזרי, סגן רמיל ספרוב. שותפו לחדר של מרגריאן, הונגרי בשם בלאז' קוטי, סיפר שבאותו הערב הוא שתה תה והלך לישון, שכן היה לו חום, בעוד מרגריאן העסיק את עצמו בלימודיו. בסביבות השעה 21:00, מרגריאן עזב את החדר כדי לבקר משתתף ארמני אחר מהתוכנית, הייק מקוצ'יאן .

קוטי לא זכר מתי מרגריאן חזר לחדר, אבל מוקדם בבוקר הוא חש כי מישהו הדליק את האור. הוא חשב שזה גורגן. אבל אחרי ששמע קולות עמומים מוזרים, הוא סובב את ראשו מן הקיר וראה את ספרוב עומד מעל מרגריאן כאשר גרזן ארוך בידיו:

הנתיחה שלאחר המוות הראתה כי ספרוב הכה בפניו של מרגריאן שש עשרה פעמים, וכמעט שכרת את ראשו מגופו. בתדרוך שניתן על ידי המשטרה ההונגרית נאמר גם כי מרגריאן נדקר מספר פעמים בחזהו. אחרי שהוא הרג את מרגריאן, ספרוב הלך גם לחדרו של מקוצ'יאן לרצוח גם אותו, אך גילה שהדלת נעולה. בינתיים, קוטי ברח מהחדר שלו וקרא למשטרה, אשר הגיעו למקום ועצרו את ספרוב. במהלך החקירה הוא הודה ברצח של מרגראין. משטרת בודפשט ציינה כי הרצח בוצע "באכזריות יוצאת דופן".

 משפט וגזר דין 
במהלך המשפט, עורכי דינו של ספרוב ניסו לשכנע את השופט כי לא מדובר בפשע שנאה על רקע לאומי, והסבירו כי ספרוב הוא אדם שאינו יציב בדעתו, וטענו כי הוא סובל מהפרעת דחק פוסט-טראומטית. הם טענו שהוא עבר טראומה נפשית במהלך מלחמת נגורנו קרבאך, שכן הוא בא מאזור שהיה מרכז לחימה, ואז נכבש על ידי ארמניה. על פי הצהרה קודמת של ספרוב לפיה בשנים אלה למד בבאקו בירת אזרבייג'ן, ובטורקיה בשנים 1992 עד 1996. נערכו לספרוב מספר בדיקות בריאות הנפש, ובאחת הרופא הגיע למסקנה שהוא לא לגמרי שפוי. בדיקה נוספת מצאה כי ספרוב היה יציב בזמן הרצח, והשופט בחר להאמין להערכה זו. הרופא האזרבייג'ני טען שבהתבסס על שיחות שלו עם ספרוב, המניעים שלו נבעו מתך האמונה שמרגריאן העליב את (בכמה גרסאות, שהוא השתין על) דגל אזרבייג'ן בפני המשתתפים בסמינר. אך בחקירתו ובבית המשפט ספרוב אמר שהוא רצח את מרגריאן רק משום שהוא היה ארמני. לא היו עדים מטעם ההגנה שיאששו כל סיפור אחר.

ב-16 באפריל 2006, בית המשפט גזר על ספרוב מאסר עולם ללא אפשרות ערעור עד 2036. השופט, אנדראס וסקוטי, ציין שהרצח היה מתוכנן מראש ואת הטבע האכזרי של הפשע ואת העובדה שספרוב לא הביע כל חרטה על מעשיו, כסיבות לגזר הדין. ב-22 בפברואר 2007, בית משפט הונגרי לערעורים אישר את פסק הדין בערעור שהוגש על ידי באי כוחו של ספרוב.

בסוף אוגוסט 2012, הרשויות ההונגריות הסכימו להסגיר את ספרוב לידי ממשלת אזרבייג'ן כדי שירצה את שארית גזר דינו במולדתו. אך אף על פי שממשלת הונגריה קיבלה הבטחות מצד ממשלת אזרבייג'ן כי גזר הדין יאכף, הנשיא אילהם אלייב, נתן לספרוב סליחה מיד עם הגעתו לבאקו והורה שישוחרר מכל עונש. ספרוב מאז קודם לדרגת רב-סרן וסופק לו דיור על ידי ממשלת אזרבייג'ן.

 תגובות 
 ארמניה 
משרד החוץ של ארמניה הביע זעזוע וגינה בחריפות את הפשע, וקראו לארגונים בינלאומיים להגיב. ארמניה דחקה ברשויות ההונגריות למצות עם ספרוב את הדין, והביעה תנחומיה למשפחתו של מרגריאן. ב-31 באוגוסט 2012, אחרי הסגרתו של ספרוב לידי אזרבייג'ן, נשיא ארמניה סרז' סרקזיאן הודיע כי ארמניה משעה את היחסים הדיפלומטיים וכל קשרים רשמיים אחרים עם הונגריה.

 אזרבייג'ן 
גורמים רבים באזרבייג'ן גינו בפומבי, אבל שיבחו בפרטיות את פעולותיו של ספרוב. המדען הפוליטי האזרי זרגושט עליזאדה, אמר כי ספרוב היה נחשב לגיבור לאומי, אם לא היה מוכר שביצע פשע, שעבורו הוא חייב להיענש. אלמירה סולימנובה, נציבת זכויות האדם (נציבת תלונות הציבור) של אזרבייג'ן, הכריזה כי העונש של ספרוב היה קשה מדי, וכי "על ספרוב להפוך לדוגמה של פטריוטיות עבור הנוער האזרבייג'ני". פואד אגאייב, עורך דין אזרי מוכר, אמר כי האזרים "...צריכים בדחיפות להפסיק את הקמפיין להעלאתו של ספרוב למעמד של גיבור לאומי. הוא לא גיבור."

 קבורה 
ממוזער|267x267 פיקסלים|הקבר של מרגריאן בירבלור
גופתו של מרגריאן הוטסה בחזרה לארמניה ונקברה בבית הקברות הצבאי בירבלור.

 ניסיון ההתאבדות של אביו 
בחודש ספטמבר 2013, ארטוש מרגריאן, אביו של גורגן, אושפז בבית החולים. על פי התקשורת הארמנית, הוא ניסה להתאבד בכך ששוב ושוב דקר את עצמו בבטן. הוא עבר ניתוח במרכז הרפואי מלאטיה בירוואן, ובשל סיבוכים, מצבו במקור היה רשום כקריטי. אחרי כמה ימים, המצב שלו נחשב ליציב. לא נמסרה סיבה לניסיון התאבדות.

 קישורים חיצוניים 

 Budapest Case - על הרצח של סגן גורגן מרגריאן: העדות של ספרוב, עדי ראייה, והתגובות האזריות והארמניות
 ArmeniaNow.com רצח של קצין בתוכנית שלום של נאט"ו שלום מעוררת שערורייה
 על מה בעצם המלחמה בנגורנו קראבך, אקו טיולי שטח, 2012


 הערות שוליים 

קטגוריה:ארמנים
קטגוריה:יחסי אזרבייג'ן–ארמניה
קטגוריה:ילידי 1978
קטגוריה:נפטרים ב-2004