ז'אן מאביון

ז'אן מאביון (בצרפתית: Jean Mabillon; 23 בנובמבר 1632 – 27 בדצמבר 1707) היה נזיר בנדיקטיני צרפתי. האב המייסד של הפלאוגרפיה והדיפלומטיקה .

ביוגרפיה

נולד בעיירה סן-פייר-מון  שבמחוז שמפאן. בגיל 12 החל ללמוד בקולז' דה בון אנפאן בריימס. לאחר שנות לימודים, הפך ב-1653 לנזיר במנזר סן-רמי . בשל מחלה שאובחן שנגרמה מעודף לימודים, הועבר ב-1658 למנזר קורבי , שם הוסמך לכמורה ב-1660.

ב-1664 הועבר לכנסיית סן ז'רמן דה פרה בפריז, שם פגש חוקרים בולטים כמו לוק ד'אשרי , שארל דו פרן  אטיין בלוז  ולואי-סבסטיאן לה נן דה טילמון . בפריז ערך את כתבי ברנאר מקלרבו (פורסמו ב-1667) ועבד על אוסף חיי הקדושים הבנדיקטינים "Acta Ordinis S. Benedicti" (תשעה כרכים שראו אור בין השנים 1668–1701).

ב-1681 פרסם מבילון את יצירת המופת שלו "De re diplomatica", בעקבות ספקות שהעלה הישועי דניאל ואן פאפנברוק  לגבי אמיתות מסמכים מרובינגיים. היצירה חקרה סוגים שונים של מסמכים וכתבי יד מימי הביניים, תוך בחינת כתב יד, סגנון, חותמות וחתימות. עבודה זו נחשבת ליסוד הפליאוגרפיה והדיפלומטיקה המודרניות.

עבודתו על ה'דיפלומטיקה' משכה את תשומת לבו של ז'אן-בטיסט קולבר ובעקבותיו את זו של המלך לואי ה-14. ז'אן נסע ברחבי אירופה לחיפוש כתבי יד עתיקים עבור הספרייה המלכותית של צרפת. וב-1701 מונה לחבר מייסד באקדמיה לכתובות ולספרות יפה .

ז'אן מאביון מת ב-1707 ונקבר בכנסיית סן-ז'רמן-דה-פרה. פריץ שטרן כינה אותו "החוקר ההיסטורי הגדול ביותר של המאה שלו". תחנת המטרו מאביון (קרי: מאביו)  במטרו של פריז נקראת על שמו.

ביקורת
במשך חייו הותקף ז'אן מאביון בידי מבקרים שונים, נזירים אחדים טענו שחיבוריו אקדמיים מדי, אב מנזר אחד תקף אותו שהוא מפר את חוקי המסדר שלו בכך שהקדיש את חייו ללימודים במקום לעבודה פיזית, ושחולל 'בעיות' כשגינה הערצת שרידי קדושים לא ידועים. כן הואשם ביאנסניזם, אך זכה לאורך כל הקריירה לתמיכת הכנסייה והמלך.

קישורים חיצוניים

 ז'אן מאביון, האנציקלופדיה הקתולית. באתר ויקיטקסט 


קטגוריה:נזירים (נצרות)
קטגוריה:פילולוגים צרפתים
קטגוריה:היסטוריונים של ימי הביניים
קטגוריה:ילידי 1632
קטגוריה:נפטרים ב-1707