אלעד ירד אל הירדן

"אלעד ירד אל הירדן" הוא שיר שכתב והלחין אברהם זיגמן וביצעה במקור להקת פיקוד דרום.

 רקע 
בספטמבר 1970 פרץ עימות צבאי, שכונה "ספטמבר השחור", בין צבא ירדן לארגונים פלסטיניים, בעקבות אי הסכמתם להיות כפופים לכללי המשטר, פעולות טרור שביצעו במדינה, איומם על יציבות המשטר וניסיונם להתנקש בחיי המלך חוסיין. בעקבות מצבם הקשה של הארגונים הפלסטיניים בעימות, חצו כוחות סוריים את הגבול, ופלשו לירדן. המלך חוסיין פנה בבהילות לידידותיו ארצות הברית ובריטניה על מנת שאלה יחישו לו סיוע. ארצות הברית, שלא הייתה יכולה לשנע כוחות במהירות לאזור, פנתה לישראל על מנת שזו תסייע לירדנים. בעקבות כך גייסה ישראל כוחות צבא רבים, ביניהם כוחות מילואים, ששהו בגבול ישראל–ירדן.

המוזיקאי אברהם זיגמן צוּות לשייקה אופיר במטרה לשמח חיילים שגויסו. זיגמן שאל את אופיר לשלומו של בנו אלעד, אותו הכיר מלהקת הצנחנים. שייקה אופיר השיב: "אלעד ירד אל הירדן", כשכוונתו הייתה שבנו, שגויס אף הוא בשל המתיחות, ירד לאחד המוצבים בבקעת הירדן. משפט זה מצא חן בעיני זיגמן, והוא החליט לשלב את המשפט בשיר. כשכתב זיגמן את השיר, נתקל בקושי: שורה שכתב, "למלוח אותו הריח ממש כמו בראשונה" לא הסתדרה עם המקצב הפנימי של השורה. זיגמן התייעץ עם ידידתו, נעמי שמר, ואז נתקל בבעיה נוספת – בשיחה איתה היא אמרה לו 'ריח המלוח הוא שלי'. כוונתה הייתה לשירה "חורשת האקליפטוס", בו מופיע הביטוי. זיגמן שינה את המילה 'המלוח' למילה 'הרדוף', וכך הסתדרו המילים עם נעמי שמר, עם המקצב וגם עם הבוטניקה (שכן, כזכור, למלוח אין ריח, ושמר כבר הותקפה על כך). בשיר יש הרמזים שמקורם בתנ"ך: 'אבני קלע' מקורן בסיפור דוד וגוליית המקראי, ו'אבני גזית' הן אבנים מהן בנה שלמה המלך את בית המקדש.

את השיר ביצעה בשנת 1972 להקת פיקוד הדרום במסגרת תוכניתה "מדרום תפתח הטובה", והסולנית הייתה אביבה אבידן. דודו זכאי ביצע גם הוא את השיר. בשנת 1983 הקליטה אותו גם הזמרת מיכל טל.

בשנת 2012 הלך אלעד אופיר לעולמו.

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:שירי להקת פיקוד הדרום
קטגוריה:שירי דודו זכאי
קטגוריה:שירי מיכל טל
קטגוריה:שירי שלישיית המעפיל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים על נהר הירדן