אמון: סבא שלי היה יורה בי

אמון: סבא שלי היה יורה בי (בגרמנית: Amon: Mein Großvater hätte mich erschossen, באנגלית: My Grandfather Would Have Shot Me) הוא ספר שנכתב על ידי הסופרת הגרמניה ג'ניפר טגה (Jennifer Teege) (נולדה במינכן ב-1970). הוא חושף את תגליתה, כי סבה היה אמון גת, המכונה "הקצב מפלאשוב", אשר תואר היטב בסרטו של סטיבן ספילברג משנת 1993, רשימת שינדלר. טגה אומצה ולמדה על ההיסטוריה של משפחתה לאחר קריאת הביוגרפיה של אמה בספריית המבורג.

הספר יצא לאור בבריטניה ובארצות הברית ב-14 באפריל 2015 בהוצאת אקספרימנט (The Experiment) ונכתב בשיתוף עם ניקולה זלמייר. היצירה מפרטת את תגליתה של טגה לגבי מוצאה וניסיונה להשלים עם גילוי זה. טגה, שהתחברה לישראל זמן רב לפני הגילוי, מחליטה לחקור את משפחתה ונוסעת לישראל ולקרקוב. באמצעות כך היא גם מנסה להתחבר מחדש לאמה המנוכרת.

 עלילה 
בספרה אַמוֹן – סבא שלי היה יורה בי מתארת ג'ניפר טֶגֶה את המסע הפנימי האמיץ שהתעקשה לעשות מאז הגילוי. במסעה היא חוקרת את דמותו של אמון גֵּת, הנאצי האכזר, אבל גם את אמה הביולוגית וסבתה, שדמויותיהן נצבעות עכשיו באור חדש המאיר צדדים אפלים בילדותה שלה. היא חוקרת את מה שהודחק והושתק עשרות שנים, לא רק במשפחתה, אלא בחברה הגרמנית כולה. היא חוקרת את הקשר האישי שלה עם חבריה בישראל, צאצאי קורבנות השואה. מתוך השבר הגדול של הגילוי היא בונה מחדש את זהותה, ברגישות ובחוכמה. את כתיבתה האישית מלווה ניקולה זֶלְמַיֶיר בסקירה המשלימה את התמונה המשפחתית וממקמת אותה בהקשר רחב.

 רקע לכתיבת הספר 
בגיל ארבעה שבועות נמסרה ג'ניפר טֶגֶה על ידי אמה הגרמנייה לטיפולן של נזירות בבית ילדים במינכן. היא הועברה למשפחה אומנת שאימצה אותה בגיל שבע, ואז ניתק כליל הקשר שהיה לה עם אמה וסבתה האהובה. עם אביה הניגרי, שממנו ירשה את עורה הכהה, לא היה לה אז כל קשר. ב-1990, לאחר סיום בית הספר התיכון, נסעה טגה לפריז והתיידדה עם צעירה ישראלית. היא הגיעה לבקרה בישראל, טיילה בארץ ועבדה בספינת תיירים באילת. לאחר מכן, עברה לתל אביב, למדה עברית, השלימה תואר ראשון בחוג ללימודי המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב ועבדה במכון גתה. לאחר שעזבה את ישראל, עברה להמבורג והחלה לעבוד במשרד פרסום. בגיל שלושים ושמונה, בעת שיטוט בספרייה המרכזית בהמבורג, נתקלה במקרה בתמונת אמה הביולוגית על גבי ספר שחשף בפניה סוד משפחתי גדול שהוסתר ממנה כל השנים: אַמוֹן גֵּת, המפקד הסדיסט של מחנה הריכוז פלאשוב, הוא סבא שלה.

 ביקורת 
הביקורת על הספר הייתה חיובית והוא זכה לשבחים מסיאטל טיימס (Seattle Times), וושינגטון פוסט (Washington Post), הסאנדי טיימס (Sunday Times) והמועצה למען הספר היהודי (The Jewish Book Council). עיתון הניוז טריביון (the News Tribune) הצטרף לדברי השבח והוסיף "כי הוא מדגים שאנחנו תוצר של העבר שלנו, אבל אנחנו לא חייבים להיות מחויבים אליו. בסופו של דבר, עלינו להבין שאנחנו לא יכולים לשנות את העבר, אבל אנחנו אחראים על עתידנו. לעומת זאת, העיתון מקלינ'ס (Maclean's) ביקר בחריפות את היצירה וקבע כי הוא "רומן משעמם" ו"מביא משמעות חדשה ובלתי מכוונת לבנאליות של הרוע".
הספר זכה לשבחים גם בישראל. בעיתון מעריב תוארה כתיבתה של טגה כ"כתיבה אישית, עניינית ולא מתחמקת" והספר הוגדר כ"מסמך מעניין, שאינו מבקש דמעות הזדהות".

 תרגום לעברית 
הספר תורגם לעברית בידי דפנה עמית, ויצא לאור בשנת 2015 בהוצאת הקיבוץ המאוחד - ספרית פועלים.

 קישורים חיצוניים 

 פתח דבר של הספר "אמון: סבא שלי היה יורה בי" באתר "הקיבוץ המאוחד-ספרית פועלים"
 הספר "אמון: סבא שלי היה יורה בי" באתר "סימניה"
 הספר "אמון: סבא שלי היה יורה בי" באתר "נוריתה"
 הספר "אמון: סבא שלי היה יורה בי" באתר "המגדלור"




 טעימה מהספר (פתח דבר) באתר מנדלי

 Inheritance, 2006 - סרט דוקומנטרי על מוניקה הרטוויג, בתו של אמון גת
 קדימון לסרט רשימת שינדלר, 1993
 אתר רשמי של הסופרת ג'ניפר טגה




 הערות שוליים 

קטגוריה:ספרים על השואה
קטגוריה:ספרי ספריית פועלים
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד