מדולובלסטומה

מדולובלסטומה (בלעז: Medulloblastoma) היא גידול מוחי ראשוני ממאיר שמופיע בעיקר בילדים. היא גדלה במוחון או בגומה האחורית ומסווגת כגידול עוברי (אמבריונלי) של מערכת העצבים המרכזית. היא מאופיינת בגדילה אגרסיבית ובסיכון גבוה לשליחת גרורות. פיזור הגרורות הוא בעיקרו לפטומנינגיאלי (תאי הגידול נושרים מהגידול המרכזי לתוך נוזל המוח והשדרה ומשתרשים מחדש על פני קרומי המוח).

 אפידמיולוגיה 
מדולובלסטומה היא הגידול המוחי הממאיר השכיח ביותר בילדים. שכיחות המדולובלסטומה בילדים היא כ-4.82 למיליון והיא מעט גבוהה יותר בבנים (ביחס של 1.3:1 לעומת בנות). הגיל השכיח ביותר באבחנה הוא 1-4. במבוגרים מדולובלסטומה היא נדירה מאוד ושכיחותה פוחתת עם הגיל.

 סיווג 
מדולובלסטומה היא גידול הטרוגני שמסווג לארבע תתי-קבוצות מולקולריות שלהן מאפיינים גנטיים, קליניים ופרוגנוסטיים שונים:

 תת-קבוצה WNT: מאופיינת במוטציות בגן CTNNB1 ומונוזומיה של כרומוזום 6. לרוב בעלת פרוגנוזה טובה יותר עם שרידות ל-5 שנים של מעל 90%.
 תת-קבוצה SHH (Sonic Hedgehog): מאופיינת בשינויים בגנים PTCH1, SUFU או SMO, שמפעילים מסלול אותות משותף. היא מחולקת לתתי-קבוצות נוספות לפי גיל המטופל, נוכחות מוטציה ב-TP53 ושינויים גנטיים אחרים. הפרוגנוזה מגוונת אך לרוב לילודים יש פרוגנוזה טובה יותר מלילדים גדולים יותר ולמבוגרים.
 קבוצה 3: קשורה לאמפליפיקציה של MYC ובעלת הפרוגנוזה הגרועה ביותר, עם שיעור גבוה של נוכחות גרורות כבר באבחנה.
 קבוצה 4: תת-הקבוצה השכיחה ביותר, מאופיינת באיזוכרומוזום 17q ושינויים גנטיים אחרים כמו דופליקציה של SNCAIP ואמפליפיקציה של CDK6. הפרוגנוזה היא בינונית, טובה יותר משל קבוצה 3 ופחות משל WNT/SHH.

 תסמינים 
ההתייצגות הקלינית נגזרת בעיקר ממיקום המדולובלסטומה ומהפגיעה במוחון. היא יכולה להוביל לחסימה בניקוז נוזל המוח והשדרה (CSF) ולכן להידרוצפלוס ולתסמיניו. התסמינים השכיחים הם הקאות (88%), כאבי ראש (79%), אטקסיה (פגיעה בקואורדינציה כתוצאה מפגיעה בתפקוד המוחון, 75%) ונסיגה פסיכומטורית (60%). תסמינים נוספים כוללים שינוי התנהגותי, פזילה וחולשה). בילודים יכולים להיות מקרוצפליה ועיכוב התפחותי.

מדולובלסטומות שנמצאות בזווית הצרבלופונטינית גורמות לעלייה בלחץ התוך-גולגולתי שמתבטאת בכאבי ראש בבקרים, בחילות והקאות. במחצית המקרים יש פגיעה בשמיעה, במחצית יש שיתוק של עצב הפנים או העצב המצדיד ובחלק יש נמלולים בפנים.

 אבחנה 
שיטת ההדמיה העיקרית לאבחנה היא דימות תהודה מגנטית (MRI), שמאפשרת להבדיל בצורה טובה בין מדולובלסטומה לגידולי גומה אחורית אחרים. הדמיה של עמוד השדרה וזיהוי תאי גידול בבדיקה של נוזל המוח והשדרה (CSF) מאפשרים זיהוי של גרורות וחשובים לקביעת הפרוגנוזה.  בנוסף, לאחר ההסרה הכירורגית, מבוצעת בחינה היסטופתולוגית של רקמת הגידול לאישור האבחנה ולסיווג תת-הסוג המולקולרי.

 טיפול 
הטיפול במדולובלסטומה מורכב, משתנה לפי תת-הסוג המולקולרי ויכול לכלול טיפול ניתוחי, רדיותרפיה וכימותרפיה. השלב הראשון לרוב כולל הסרה ניתוחית של כמה שיותר מהגידול כדי להפחית את העומס הגידולי ולהקל על התסמינים שנובעים מהעלייה בלחץ התוך-גולגולתי. טיפול חשוב נוסף הוא רדיותרפיה (טיפול בקרינה), במיוחד במטופלים מעל גיל 3. בנוסף, טיפול כימותרפי אדג׳ובנטי יכול להועיל. הוא יכול לכלול ציספלאטין, וינקריסטין ו/או ציקלופוספאמיד. לעיתים ניתן לשקול השתלת מח עצם עצמית (כימותרפיה במינון גבוה) בילדים קטנים מאוד, כדי להימנע או לדחות את ההקרנות.

טיפולים חדשניים נחקרים למדולובלסטומה, ביניהם טיפולים מולקולרים (למשל שימוש במעכבים של מסלול האותות SHH בתת-הקבוצה המתאימה) או טיפולים אימונותרפים כמו מעכבי נקודות בקרה ו-CAR-T.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:גידולי מוח
קטגוריה:גידולים סרטניים
קטגוריה:רפואת ילדים