אביטל גבע

אביטל גבע (נולד ב-1 במרץ 1941) הוא מחנך, צייר ופסל ישראלי.

ביוגרפיה
גבע נולד בקיבוץ עין שמר בשנת 1941 לפרנקה ויעקב (קובה) גבר. אביו היה אדריכל ואמו עסקה בציור. למד במכון אבני וסיים את למודיו שם ב-1969. בדצמבר 1969 הוא זכה במלגה על שם דבורה דובסון לציור ופיסול. בתחילת 1970 הוצגה עבודה שלו בתערוכה בגלריית "הקיבוץ" שכללה עבודות של חמישה אמנים צעירים. בהמשך אותה שנה נכללו עבודות שלו בתערוכה בבית האמנים בירושלים.

בשנת 1962 התגייס לצבא, ושירת כמ"פ בצנחנים. נפצע כמ"מ במלחמת ששת הימים בקרב על ירושלים. על השתתפותו בקרבות על ירושלים ובקרב סואץ במלחמת יום הכיפורים, ועל עמדותיו החברתיות והפוליטיות שגובשו במהלך השנים כותב יוסי קליין הלוי בספרו "כחולמים: הסיפור של הצנחנים הישראלים שאיחדו את ירושלים וחילקו את האומה" שיצא לאור בעברית ב-2017.

בשנת 1971 השתתף בתערוכה "מושג + אינפורמציה" במוזיאון ישראל של האוצר יונה פישר אשר "הפכה לציון דרך בפעילות הקונספטואלית של האמנות הישראלית. השתתפו בה תשעה אמנים מהגרעין האבנגרדי של האמנים בארץ".

בשנת 1972 היה שותף ל"פרויקט מצר-מסר”, שנחשב לאחד מן הביטויים החשובים של האמנות המושגית בישראל.

בשנת 1973 הציג בגלריה יודפת מכלים עם דגים מלוחים, מגבעות ועניבות.

בשנת 1974 יצר תערוכה "לשונות פרה" והתראיין לתוכנית טנדו של ירון לונדון בה דרש שלשון של פרה תשב על כורסת המרואיין בעוד הוא מתמלל אותה מאחורי הקלעים.

בשנת 1976 הקים בעין שמר את "החממה", שהחלה כמעבדה ניסיונית לקידום מודל חינוכי חדשני, מתוך ראייה כי עתידה של ישראל תלוי בחינוך, ויש להציב את החינוך בראש סדר העדיפויות. הפרויקט הראשון בחממה החל בשנת 1977 היה גינה קהילתית, כאשר כל משפחה בקיבוץ עיבדה חלקת אדמה וגידלה ירקות עבורה ועבור הקהילה המקומית. גבע וחבריו זיהו כי נוער החל להמשך למקום מתוך רצון ללמוד ולחקור את החקלאות וכך נוצר קשר עם בית הספר המקומי מבואות עירון. את התלמידים חיברו לחוקרים וממציאים מתעשייה חקלאות ומוסדות אקדמאיים שונים. תלמידים תכננו והקימו ניסויים ומחקרים במסגרת עבודות גמר בחקלאות.

בשנת 1978 השתתף בתערוכה "אמן – חברה – אמן" במוזיאון תל אביב לאמנות.

בשנת 1980 השתתף בתערוכה "גבולות" במוזיאון ישראל.

בשנת 1993 נבחרה החממה לייצג את ישראל בתערוכת הביאנלה של ונציה שבאיטליה, גבע טס עם 30 מתלמידיו ובליווי מחנכים ומומחים, יחד הקימו חממה המציגה גידול משולב של דגים וצמחים במערכות מים מתוחכמות.

בשנת 2004, הפכה החממה לעמותה (מלכ"ר) הנתמכת על ידי המינהל לחינוך התיישבותי של משרד החינוך, במסגרת זו, מתקיים בחממה מפגש חברתי-חינוכי בין מאות תלמידים במגוון גילאים ומגזרים, יהודים וערבים, וותיקים ועולים, דתיים וחילוניים, בוגרי אלו"ט, בעלי קשיים ומצטיינים, תחת קורת גג אחת.

חיים אישיים
גבע חי ועובד בקיבוץ עין שמר נשוי לעדה ולהם שלושה ילדים. בנו עתר גבע הוא גם צייר, פסל ומורה.

אחיו הצעיר הוא הצייר והפסל ציבי גבע, שב-2014 נבחר לייצג את ישראל בביאנלה לאמנות בוונציה.

פרסים והוקרה
בשנת 2013 זכה בפרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית מטעם משרד התרבות והספורט.

אביטל והחממה האקולוגית קיבל את אות אבירי ואבירות איכות השלטון לשנת 2024 מטעם התנועה לאיכות השלטון, על הקמת מרכז רב-תחומי לאתגרי סביבה, חקלאות וחדשנות ועל פיתוח פתרונות מעשיים בנושאי אקלים, מזון, מים ואנרגיה.
 גלריה

קישורים חיצוניים

 אביטל גבע, בשפה האנגלית באתר החממה האקולוגית בעין שמר
 האמן אביטל גבע הוא הזוכה בפרס מפעל חיים, באתר משרד התרבות והספורט
 אביטל גבע באתר מוזיאון ישראל, ירושלים
 אביטל גבע – הכותל, האוניברסיטה העברית בירושלים, באתר YouTube
 אביטל גבע – ביצה של כובעים, באתר מרחב לאמנות ו - אומנות ישראלית
 אביטל גבע – ספרים בנהר עמוק, באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:עין שמר: אישים
קטגוריה:קבוצת עשר פלוס
קטגוריה:בוגרי התיכון האזורי מבואות עירון
קטגוריה:בוגרי מכון אבני
קטגוריה:זוכי פרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית
קטגוריה:זוכי אות אביר איכות השלטון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941