סונאטת סלסולי השטן בסול מינור

סונאטת סלסולי השטן (באיטלקית: il trillo del diavolo) היא סונאטה לכינור ובאסו קונטינואו בסול מינור שאותה כתב המלחין האיטלקי ג'וזפה טרטיני.

על פי המסופר, בתקופת גלותו באסיזי חלם טרטיני שהשטן נפגש איתו וביקש ממנו להשאיל לו את כינורו. השטן התחיל לנגן נעימה נפלאה מלאה בסלסולים. טרטיני היה מוקסם ומהופנט עד שנשימתו נעצרה והוא התעורר. מיד תפס את הכינור כדי לשמר חלק מהיצירה ששמע בחלום, אך לשווא. בעקבות החלום כתב את יצירתו "סונאטת סלסולי השטן". טרטיני אמר כי זו הייתה היצירה הטובה ביותר שיצר בימי חייו, אבל לדבריו "ההבדל בינה לבין מה ששמעתי בחלום היה כה גדול, עד שהייתי מוכן להרוס את כינורי ולא לשוב אל המוזיקה לעולמים, אילו רק נתאפשר לי לשוב ולחוות את העונג שהתענגתי אז".

הסונאטה מהווה עד היום אתגר טכני לכנרים. על פי האגדה לטרטיני היו שש אצבעות ביד שמאל, דבר שהקל עליו את נגינת היצירה.

המשורר הגרמני אפולוניוס פון מלטיץ חיבר סונטה בשם "סונאטת השטן", בהשפעת סיפורו של טרטיני.

 רקע 
על פי המסופר, טרטיני סיפר לאסטרונום הצרפתי ז'רום לאלנד על חלום שחלם, ובו נגלה לפניו השטן וביקש להיות משרת ומורה לטרטיני. בסוף שיעור הנגינה, הושיט טרטיני לשטן את כינורו כדי לעמוד על טיב נגינתו. השטן פצח בנגינה וירטואוזית, והגיש ביצוע נמרץ ומרהיב. כה ייחודית ביופייה ומושלמת בדיוקה הייתה נגינת השטן, שהמלחין חש כי נשימתו נעתקת מעוצם הפליאה וההתפעלות.

את הסיפור המלא מספר טרטיני עצמו ב"Voyage d'un François en Italie" של לאלנד:

אחוז בחבלי קסם מנגינתו המבריקה והמרשימה של השטן, השתדל טרטיני לשחזר את מה ששמע. אך על אף טענתו, כי הסונאטה הייתה יצירתו הנבחרת, כתב טרטיני לאחר זמן שהיא הייתה "נחותה כל כך בהשוואה למה ששמעתי, שלו היה בידי להתפרנס באמצעים אחרים, הייתי שובר את כינורי ונוטש את המוזיקה לעד." אף כי לדברי טרטיני, הוא חיבר את הסונאטה ב-1713, הרי לדעת חוקרים סביר להניח שהיא לא חוברה לפני שנות ה-40' של המאה ה-18, בהתחשב בסגנונה הבוגר. היצירה התפרסמה רק בשנת 1798 או 1799, כמעט שלושים שנה לאחר מות המלחין.

הסונאטה שימשה בסיס לבלט של צ'זארה פוני מ-1849, "כינור השטן" וכן לפרלוד של פרדריק שופן "סלסולי השטן", מס' 27.

 מבנה 
הסונאטה, שנכתבה לכינור עם באסו קונטינואו (בס ממוספר) כתובה בארבעה פרקים:

 לרגטו מה נון טרופו
 אלגרו – מודרטו
 אנדנטה
 אלגרו אסאי – אנדנטה – אלגרו אסאי

הפרק הראשון, במשקל 12 שמיניות, עדין ומהורהר בראשיתו, עם עצירות כפולות רפויות וקו מלודי זורם בכינור, עתיר קישוטים ללא הפרזה. המלודיה, העוברת מסולם טוניקה לסולם המדיאנטה באמצע הפרק, כוללת כמה קדנצות מטעות, לפני שהיא חוזרת לנושא הטוניקה הדומה להתחלה. לאחר זאת באה ברוורה מהירה ונמרצת, מרובת קישוטים, שלאחריה פרק קצר ושירתי, האמור לסמל את חלומו של טרטיני.
ממוזער|"טריל השטן למרגלות המיטה"

הפרק האחרון, הקשה מבחינה טכנית, מתחיל בקצב מהיר, לפני שהוא מתמוסס למנגינת כינור מודולרית חוזרת ונשנית על רקע ליווי מתגבר. זה מוביל לנושא כרומטי איטי, ואחריו רצפים נוספים של שני הנושאים. מקור הכינוי של הסונאטה הוא קטע בו הכנר מסלסל בקישוטים תוך כדי נגינה של שלשות בארפג'י. את קדנציית הברוורה שמקובל לנגן הלחין פריץ קרייזלר. הליווי מצטרף שוב לכינור למספר תיבות סיום דרמטיות. הטריל בפרק האחרון הוא אחת הדוגמאות הראשונות לטריל הממחיש נושא מוזיקלי.

 קישורים חיצוניים 




הערות שוליים

סלסולי השטן
קטגוריה:יצירות קאמריות
קטגוריה:יצירות לכינור