יעקב ארטל

יעקב ארטל (10 במאי 1928 – 3 בספטמבר 2025) היה בנקאי ואיש עסקים ישראלי, עבד כ-46 שנים בבנק לאומי לישראל, מתוכן שמונה שנים (1979–1987) כיהן בתפקיד המשנה למנכ"ל הבנק.

ביוגרפיה
יעקב ארטל נולד בירושלים וגדל בה עד גיל שש. אביו, דוד, נולד בעיירה טורקה שכיום באוקראינה ואמו, אסתר, נולדה בהונגריה. הוריו נפגשו בווינה בה נישאו וממנה עלו לארץ ישראל בשנת 1916. בארץ ישראל נולדו להם שני בנים: צבי (1923) ויעקב. ב-1934 עבר עם משפחתו לחיפה, לאחר שאביו התמנה למנהל מפעל למרצפות בעיר.

בשנת 1941, בהיותו בן שלוש עשרה, לאחר סיום בית ספר עממי בחיפה, החל לעבוד בבנק לאומי הדר הכרמל בתור שליח. ב-17 ביוני 1946, נמנה אחיו, צבי ארטל (משה), עם אחד עשר הלוחמים שלחמו בשורות הלח"י ונפלו בעת ההתקפה על בתי המלאכה של הרכבת במפרץ חיפה.

במלחמת העצמאות שירת ארטל כרס"פ בחיל הרגלים בגדוד 22 בחטיבת כרמלי, השתחרר בשנת 1950, חזר לבנק והחל לעבוד בסניף הראשי בעיר התחתית כקופאי. במקביל סיים תואר ראשון בפקולטה לכלכלה של בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה (שהיה אחד המוסדות שמהם התפתחה אוניברסיטת תל אביב). ארטל התקדם בתפקידיו בבנק ובסולם הדרגות, וב-1967 התמנה לסגן מנהל הסניף הראשי של בנק לאומי בחיפה.

בשנת 1970 עבר עם משפחתו לגור בתל אביב.

בשנת 1971 התמנה למשנה למנהל הסניף המרכזי של בנק לאומי בתל אביב. באותה התקופה עבדו בסניף כאלף עובדים, והתנהל בו שליש מסחר החוץ של ישראל. ב-1974 התמנה למנהל החטיבה לעסקי חוץ. בשנים 1978–1982 כיהן כמנהל אזור תל אביב–יפו ובשנת 1979 נתמנה למנהל הסניף המרכזי בתל אביב ולמשנה למנכ"ל הבנק.

משנה למנכ"ל בנק לאומי
באוקטובר 1982 בוצע רה-ארגון מקיף בבנק לאומי לישראל, ובמסגרתו הוקמו שבע חטיבות וזאת בתקופת כהונתו של יו"ר מועצת המנהלים והמנכ"ל ארנסט יפת; זה היה השינוי המקיף ביותר במבנה הבנק מאז שנת 1970 שכלל גם הקמת ארבע הנהלות אזוריות. בהמשך לשינוי הארגוני מונה ארטל בשנת 1983 לראש החטיבה הבנקאית (הקרויה גם החטיבה לבנקאות קמעונאית ומסחרית). זו הייתה החטיבה הגדולה ביותר בבנק שהורכבה מהאגף ללקוחות פרטיים והאגף ללקוחות מסחריים (פירמות עסקיות קטנות ובינוניות). הוא היה אחראי על כל סניפי הבנק בישראל שכללו כ-10,000 עובדים ו-350 סניפים ואחראי על חברות הבת: בנק עליה-לאומי ובנק ערבי ישראלי. הוא הופקד על השירותים הבנקאיים הבאים: כרטיסי אשראי, שירותי מטבע חוץ, ניירות ערך, תוכניות חיסכון, פיקדונות, קרנות נאמנות וקרנות השתלמות. ארטל היה ממונה על קופות הגמל ועל הקופות המנוהלות על ידי הבנק שבסוף 1982 עמדו על 80 מיליארד שקלים והיוו כ-40% מנכסי קופות הגמל הבנקאיות. מספר חשבונות העמיתים בקופות הגמל עמד על קרוב למיליון ומאה אלף.

בספטמבר 1985 התמנה לראש החטיבה לבנקאות עסקית, החטיבה עסקה בשירותים בנקאיים ופיננסיים לקונצרנים, חברות גדולות, וגופים ממשלתיים וציבוריים גדולים. השירותים כללו את פעולות האשראי, הפסיב, ההשקעות במימון בינלאומי, במטבע חוץ ובמטבע ישראלי. ארטל גם היה חבר במועצת המנהלים של בנק לאומי בריטניה. ב-1986 התמנה ליו"ר מועצת המנהלים של "לאומי חברה למימון". ארטל ישב בוועדת ״תכנון אסטרטגי לטווח ארוך״ אשר קבעה את התוכנית האסטרטגית של הבנק, יחד עם מנהל החטיבה לתכנון האסטרטגי. בתפקידו זה היה אחראי בשנת 1986 למספר כישלונות במתן אשראי בהיקף נרחב ללקוחות שפשטו את הרגל, בהם חיים שיף, סולל בונה, אלסינט והמושבים.

בתחילת 1987 בעקבות פרסומים על המשכורות הגבוהות של בכירי בנק לאומי, קוצצו המשכורות של הבכירים, בהן משכורתו של ארטל שעמדה על כ-30,000 דולרים בחודש, אך הובטח להם שאם יפרשו עד סוף 1987 יקבלו פיצויים או פנסיה על פי שכרם לפני הקיצוץ. זמן קצר לאחר מכן אולץ מנכ"ל הבנק, מרדכי איינהורן להתפטר. איינהורן הציע שבראש הבנק תעמוד ועדת שלושה שתכלול יחד איתו את ארטל וידידיה גרינברג, אך הצעתו נדחתה על ידי הדירקטוריון שהעדיף להצניח את צדיק בינו, מועמד חיצוני. ארטל שראה עצמו כמועמד לניהול הבנק נשאר בבנק למרות אכזבתו מאי קבלת התפקיד. אולם לאחר מספר חודשים, בהם לחץ ועד העובדים להדיחו, ולאחר שדוד קליין מונה למשנה שלו בחטיבה העסקית, הוא התפטר. ארטל סיים את עבודתו בבנק ביולי 1987, בגיל 59, בתום ארבעים ושש שנות עבודה. עם התפטרותו הושלמה החלפת ההנהלה הבכירה של הבנק מתקופתו של יפת.

לאחר הפרישה מבנק לאומי
מיד עם סיום עבודתו בבנק החל בקריירה חדשה כאשר בשנים 1987–2000 פעל כנציגו בישראל של המשקיע הבריטי ברנרד שרייר (Shreier Group in Israel- C.P Holdings Limited U.K), כאשר בתקופה הזו רכש עבור קבוצת שרייר את החברות קטרפילר, כור סחר ומלון גלי זוהר בים המלח.
בנוסף היה מעורב בהשקעה ובניהול של מלון השרון בהרצליה. בסך הכול הושקעו בישראל בתקופת עבודתו עבור שרייר כחמישים מיליון דולרים.

בשנת 2000 סיים ארטל את עבודתו עבור ברנרד שרייר והחל בקריירה חדשה שרובה ככולה הייתה חברות בעמותות בהתנדבות וחברות במועצות מנהלים בחברות שונות.

ארטל היה חבר הנהלת אגודת הידידים של אוניברסיטת תל אביב וגזבר האגודה, חבר הנהלת לשכת המסחר ישראל אפריקה, חבר הנהלת המועדון המסחרי והתעשייתי תל אביב יפו ויו"ר ועדת הכספים, מ"מ יו"ר הנהלת לשכת המסחר הבינלאומית (ICC), יו"ר Jerusalem Arbitration Center, נשיא, גזבר, חבר הנהלה ויו"ר ועדת הכספים של רוטרי תל אביב כשבמסגרת פעילותו במועדון יזם מספר פרויקטים למען הקהילה ותרומות בייחוד לבתי ספר בתל אביב, יו"ר ועדת כספים וחבר בוועד הפועל של המרכז למורשת המודיעין. ארטל כיהן כחבר במועצות המנהלים של החברות אלקטרה, מנרב, טבעול, קטרפילר, בתי המלון השרון וגלי זוהר ולשכת המסחר ישראל אפריקה.

ארטל נפטר בספטמבר 2025. הותיר אחריו אישה, לאה (שטיינר), ושלושה ילדים: צבי (צביקה) ארטל, המייסד והמנכ"ל של חברת ההלבשה האמריקאית Dana Co, אהוד (אודי) ארטל, הבעלים והמנכ"ל של חברת VUMIE Consulting ושותף מנהל בחברת IEV, ואורית ארטל-דלוגין, סמנכ"לית שיווק ב-EY ישראל. התגורר בתל אביב.

 קישורים חיצוניים 

הערות שוליים

קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:בנקאים ישראלים
קטגוריה:עובדי בנק לאומי
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול