כותח

כותח הבבלי הוא שמו העברי של מאכל שהיה נפוץ בעיקר בבבל וסביבתה. בארמית בבלית היה נקרא כמכא.
מרכיביו היו בעיקר חלב או מי חלב, פירורי לחם יבש או קמח שעורים מגובל במים ומיובש על גבי רמץ, מלח, ולפעמים גם מעט מים. טעמו היה חמוץ מאוד ולא היה אפשר לאוכלו כשלעצמו. על פי רוב היה עשוי רך ונוזלי ושימש כמטבל.

הכותח מוזכר רבות בספרות חז"ל ונראה שחכמים הסתייגו מאכילתו ויחסו לו השפעות שליליות. במסכת פסחים כתוב שכותח הבבלי סותם את הלב ומחליש את הראיה ומכחיש את הגוף. במסכת כריתות המליץ רב משרשיא לבניו שעדיף לאכול דג כמעט מקולקל ולא כותח ששובר את האבן מרוב חריפותו.
במקום אחר מובא שבני ארץ ישראל היו סולדים מהכותח הבבלי.

בהלכה
אף שהיו בו רק מי חלב, הכותח נחשב לחלבי ואסור לאוכלו עם בשר. כמו כן יש בו דין תערובת חמץ ואסור בפסח. לגבי ברכתו לא מופיעה התייחסות בחז"ל אולי כיוון שהיה נאכל כטפל עם דברים אחרים לא בירכו עליו כלל. לגבי איסור פת עכו"ם ההלכה מתירה את הלחם שבכותח אף שנקנה מגוי.

ראו גם
 ביעתא בכותחא
 זום (תבשיל)
 רוטב לחם

 קישורים חיצוניים 
 כותחא, באתר פורטל הדף היומי

 הערות שוליים 

2018 05
קטגוריה:מאכלים
קטגוריה:בבל