גיה קנצ'לי

גיה קנצ'לי (בגאורגית: გია ყანჩელი; 10 באוגוסט 1935 – 2 באוקטובר 2019) היה מלחין גאורגי, שהתגורר משנת 1996 בבלגיה. בימי השלטון הסובייטי בארצו הוכתר כאמן העם של ברית המועצות (1988) וזכה בפרס המדינה של ברית המועצות (1976). קנצ'לי היה חתן פרס וולף לאמנות בשנת 2008.

ביוגרפיה
ילדות וצעירות
גיה קנצ'לי נולד בטביליסי שבגאורגיה, אז ברפובליקה הסובייטית הפדרלית הסוציאליסטית עבר-הקווקז, חלק מברית המועצות, לאלכסנדר קנצ'לי, רופא במקצועו ולאשתו, אגנסה. לכן ברוסית נהוג לקרוא לו "גיה אלכסנדרוביץ' קנצ'לי".
בילדותו הוא למד בבית ספר למוזיקה. אחר כך נרשם ללימודי גאולוגיה באוניברסיטת טביליסי, אולם זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1959, עבר ללמוד פסנתר והלחנה בקונסרבטוריון הממלכתי למוזיקה בעירו. הוא למד שם עד שנת 1963 בכיתת ההלחנה של יונה טוסקיה.

פעילותו המוזיקלית
לאחר מכן הוא עבד כמלחין עצמאי. עוד כסטודנט יצר קנצ'לי גם שירי מוזיקה קלה – בסגנון פופ ושנסונים.
בשנים 1986-1967 הוא כתב שבע סימפוניות וזכה למוניטין כ"אוונגרדיסט".
השפה המוזיקלית ביצירות אלה כוללת על רקע של קטעי מנגינה איטית במודוסים מינוריים קטעים דיסקורדנטים ארוכים, מאופקים ומיוסרים לכלי מיתר.
רודיון שצ'דרין הגדיר את קנצ'לי "סגפן בעל מזג של מקסימליסט, הר געש מאופק"
.
חלק מיצירותיו בוצעו בבכורה עולמית בסיאטל או על ידי הפילהרמונית של ניו יורק בניצוחו של קורט מזור.
האופרה שלו "מוזיקה לחיים" הוצגה בטביליסי בשנת 1984. קנצ'לי נודע גם כמלחין של מוזיקה לסרטים ולהצגות תיאטרון, בין היתר לסרט "הרים כחולים או סיפור בלתי אפשרי" בבימוי אלדר שנגלאיה (1984), "נשיקת הדוב" בבימוי סרגיי בודרוב (2002), ולסרטים רבים של הבמאי גאורגי דאנליה.

החל משנת 1966 שיתף פעולה עם רוברט סטורואה, הבמאי הראשי של התיאטרון הלאומי רוסתוולי. בשנת 1971 התמנה למנהל המוזיקלי של התיאטרון.
אחרי 1971 הלחין מוזיקה להצגה "מעגל הגיר הקווקזי" מאת ברטולט ברכט וב-1975 למחזה "ריצ'רד השלישי" מאת ויליאם שייקספיר (1979).

בשנים 1978-1971 לימד קנצ'לי הלחנה בקונסרבטוריון הממלכתי בטביליסי. החל משנת 1979 כיהן כמזכיר איגוד הקומופוזיטורים של גאורגיה ובשנים 1989-1984 היה יושב הראש שלו.
בשנת 1976 זכה קנצ'לי בפרס הלאומי של גאורגיה הסובייטית עבור הסימפוניה הרביעית שלו. היא בוצעה לאחר מכן בינואר 1978 בארצות הברית על ידי תזמורת פילדלפיה תחת שרביטו של יורי טמירקאנוב. מאז יצירותיו זכו לביצועיהם של מבצעים ידועי שם כמו דניס ראסל דייוויס, ג'אנסוג קחידזה, גדעון קרמר, יורי בשמט, קים קשקשיאן, מסטיסלב רוסטרופוביץ', רביעיית קרונוס ואחרים.

החל משנת 1991, אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי בארצו, התיישב קנצ'לי במערב אירופה: קודם בברלין, אחר כך החל מ-1995 באנטוורפן שבבלגיה, בה כיהן כמלחין הבית של התזמורת הסימפונית של אנטוורפן.

המוזיקה של קנצ'לי הייתה תכופות טונאלית מאוד, פשוטה, לפעמים אף מינימליסטית. עם המלחינים שהשפיעו על כתיבתו נמנה בלה בארטוק.

בשנותיו האחונות מצבו הבריאותי הידרדר.
קנצ'לי נפטר בטביליסי ב-2 באוקטובר 2019 מאי ספיקת לב, אחרי שבחודשים האחרונים שהה בבית חולים. הובא לקבורה בפנתאון דידובה בטביליסי.

חייו הפרטיים
קנצ'לי היה נשוי לליוליה ונולדו להם שני ילדים.

שונות
בעקבות הפעולות הצבאיות של רוסיה בגאורגיה ובאוקראינה זה מספר שנים נמנע קנצ'לי מלבקר בה. ב-2015 הצהיר ש"מה שקורה עכשיו באוקראינה פוצע את לבי"

פרסים ואותות הוקרה
1972 – אמן מצטיין של גאורגיה הסובייטית
1976 – פרס המדינה למוזיקה של ברית המועצות – עבור הסימפוניה הרביעית "זכרו של מיקלאנג'לו"
1980 – אמן העם של גאורגיה הסובייטית
1981 – הפרס הממלכתי ע"ש שותא רוסתוולי של גאורגיה – על תרומתו להצגה "ריצ'רד השלישי"
1987 – פרס ניקה על מוזיקת קולנוע – על הפסקול של הסרט "קין-דזה-דזה!".
1988 – קיבל את התואר "אמן העם" של ברית המועצות
1998 – הפרס "טריומף"
 הפרס "השחף"
2008 – פרס וולף (ישראל) לאמנות המוזיקה אותו חלק עם המנצח קלאודיו אבאדו
עיטור מסדר הכבוד של גאורגיה

יצירות
לתזמורת (כולל עם סולנים)
 7 סימפוניות 
 1967 – הסימפוניה מס.1
 1970 – הסימפוניה מס.2 "שירים"
 1973 – הסימפוניה מס.3
 1974 – הסימפוניה מס.4 "לזכרו של מיכלאנג'לו"
 1977 – הסימפוניה מס.5 "לזכר הורי"
 1980-1978 – הסימפוניה מס.6
 1986 – הסימפוניה מס.7 "אפילוג"

 יצירות אחרות לתזמורת 

מוזיקה קאמרית וכלית
1961 – חמישייה לכלי נשיפה
1992 – תפילות ערבית לרביעיית מיתרים ולפונוגרם – החלק ה-4 במחזור "חיים ללא חג מולד"
1994 – Magnum ignotum (הנעלם הגדול) לכלי נשיפה, קונטרבס ו 3 פונוגרמות
1994 – Having Wept בכייה לצ'לי סולו
1995 – Rag-Gidon-Time לכינורות ולפסנתר
1996 – Instead of a Tango (במקום טנגו) לכינורות, קונטרבס, פסנתר ובנדונאון
1996 – Time… and Again לכינורות ולפסנתר
1997 – L'istesso tempo (באותו המקצב) לרביעייה עם פסנתר
1997 – With a Smile for Slava (עם חיוך לסלאבה) לצ'לי ולפסנתר
2008 – Ninna Nanna (שיר ערש* לחלילים ולתזמורת כלי קשת
2009 – Simple Music for Piano (מוזיקה פשוטה לפסנתר)
2010 – Chiaroscuro – אורצל – לרביעיית מיתרים
2013 – חמישיית כלי נשיפה.

מוזיקה קולית
אופרות:
1984-1982 – גרסה חדשה – 1999 – האופרה "מוזיקה לחיים" ב-2 מערכות,
יצירות אחרות
Светлая печаль 1985-1984 (עצבות מוארת) לשני קולות ילדים, מקהלת ילדים ותזמורת גדולה
1991 – "תפילות יומיות" לקול של ילד, קלרינט ותזמורת קטנה
החלק ה-2 של המחזור "חיים ללא חג מולד"
1992 – תפילות ערבית ל 8 קולות קונטראלטו ולתזמורת קטנה – החלק ה-3 של המחזור " חיים ללא חג מולד"
1993 – תהלים כ"ג לסולנית סופרן ולתזמורת קטנה
1994-1993 – Exil (גלות) לסופרן, חלילי אלטו, כלי קשת וסינתיסייזר – החלק הראשון – גרסה קאמרית ליצירה קודמת
Caris Mere 1994 (בגאורגית:אחרי הרוח) לסופרן ולאלטו
1994 – Lament (קינה) – קונצ'רטו לזכרו של לואיג'י נונו לסופרן, כינורות ולתזמורת גדולה
1997-1996 – Diplipito (דיפליפיטו)- לקונטרטנור, צ'לי ולתזמורת קטנה
1999 – And Farewell Goes out Sighing… (ציטוט מ"טרוילוס וקרסידה" מאת שייקספיר) לקונטרטנור, לכינורות ולתזמורת גדולה
1999 – Styx (סטיקס) למקהלה מעורבת, לאלטו ולתזמורת; עובד למקהלה מעורבת, לכינורות ולתזמורת ב-2007
2001 – Don't Grieve (לא להתאבל) סוויטה קולית-סימפונית לבריטון ולתזמורת גדולה
2003 – Little Imber (אימבר הקטנה) – לקול גבר, מקהלת גברים, חלילים, אבוב, גיטרה, סינתיסייזר, כלי קשת ופונוגרם
2005 – Amao omi (מלחמה חסרת טעם) למקהלה מעורבת ולרביעיית סקסופונים
2005 – Helesa (הלסה)
2008 – Lulling the Sun – לערש את השמש – למקהלה מעורבת ולכלי הקשה
2009 – Dixi (אמרתי) למקהלה מעורבת ולתזמורת גדולה
2013 – Angles of Sorrow (מלאכי הצער) למקהלת ילדים, כינורות, צ'לי ותזמורת קטנה
2017 – Deda Ena (שפת האם) למקהלת ילדים ולתזמורת

מוזיקה לסרטים. פילמוגרפיה

 הופיע בסרטים הבאים 
 2001 – גיה קנצ'לי (תיעודי)
 2011 – גיה קנצ'לי, חיים בצלילים (תיעודי)
 2012 – מימינו סרט סובייטי סודי (תיעודי)
 2012 – גאוגי דאנליה (תיעודי)
 2014 – Goodbye to Language 
 2016 – Voyage of Time 

קישורים חיצוניים

 Abii ne viderem באתר gramophone.co.uk
 באתר יו טיוב Caris mere

כתבת הספד  בעיתון The Guardian מאת Guy Richards  – ב-7 באוקטובר 2019

הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים גאורגים
קטגוריה:מלחינים סובייטים
קטגוריה:מלחיני אופרה
קטגוריה:מלחיני קולנוע
קטגוריה:מלחינים מן המאה ה-20
קטגוריה:מלחינים מן המאה ה-21
קטגוריה:טביליסי: אישים
קטגוריה:זוכי פרס וולף למוזיקה
קטגוריה:ילידי 1935
קטגוריה:גאורגים שנפטרו ב-2019