משלי ישו

את משלי ישו ניתן למצוא בכל הבשורות, מלבד בבשורת יוחנן ובחלק מהבשורות הלא-קנוניות, אך הם מופיעים בעיקר במסגרת שלוש הבשורות הסינופטיות. המשלים מייצגים חלק נכבד מהבשורה והלימוד שישו לימד: יחד הם יוצרים כשליש מתורתו הכתובה. בנצרות מושם דגש ניכר על משלים אלה, מאחר שהם מיוחסים לישו, באמונה שהם מייצגים את דבר אלוהים, כפי שהודגש בבשורת יוחנן ח' 28, ובפרק י"ד, 10.

רבים ממשלי ישו כתובים בפשטות. המשלים הם סיפורים שלא בנקל ניתן לשכוח אותם, לעיתים קרובות הם מכילים דימויים, שכולם מאופיינים בהעברת מסרים משמעותיים. מלומדים שונים ציינו שעל אף שמשלים אלה נראים כפשוטים, המסרים שהם מעבירים, הם בעלי משמעות עמוקה, ותופסים מקום נכבד בתורתו ובשורתו של ישו. פרשנים נוצריים שונים טוענים שהם לא רק משרתים את הנמשל, אלא גם את עצם הבנת המסרים שבבשורתו של ישו, בכך הם הופכים לעדות רוחנית.

רבים ממשלי ישו מתייחסים לענייני יומיום פשוטים, כגון משל האישה האופה לחם (משל השאור), במתי י"ג 33 ובלוקס י"ג 20–21 האיש הדופק על דלת שכנו בלילה (משל החבר בלילה), או משל השוד בדרך (משל השומרוני הטוב), כמו כן, הם עוסקים בנושאים של אמונה, כגון התפתחות וגדילה של מלכות האלוהים, חשיבותה של התפילה, ומשמעותה של אהבה רוחנית.

בתרבות המערבית, יצרו משלים אלה את האב טיפוס למונח "המשל", ובעידן המודרני, אפילו בקרב הללו שכמעט ואינם מכירים את כתבי הקודש (תנ"ך וברית חדשה), משלי ישו נחשבים למשלים ולסיפורים הטובים והידועים ביותר בעולם.

 שורשים ומקורות 
המילה העברית מָשָׁל יכולה להתייחס גם למושג חידה. במהלך ההיסטוריה היהודית, החינוך וההוראה באמצעות משלים וסיפור משלים היו שיטה מוכרת, והיא קיימת גם בתנ"ך. כמו למשל "משל יותם". כל ספר משלי מבוסס על אמרות, פתגמים ומשלים. השימוש שעשה ישו במשלים היה לפיכך טבעי בשיטת ההוראה המותאמת למסורת של זמנו. משלי ישו צוטטו, נלמדו ונדונו בהרחבה כבר מאז ראשיתה של הנצרות.

 טבעם של משלי ישו 
משלים היו ונשארו אחד ממיני הצורות הספרותית הרבות בכתבי הקודש, אך נפוצות במיוחד בבשורות הברית החדשה. משלים נחשבים בדרך כלל כסיפורים קצרים כגון "משל השומרוני הטוב", אשר נבדלים מהצהרות מטפוריות כגון, "אתם מלח הארץ" (מתי ה' 13). משל אמיתי עשוי להיחשב כדימוי מורחב (סי. אל. בלומברג בפרשנותו למשלים). יש המציעים כי משלים הם למעשה הרחבה אלגורית. אחרים לעומתם טוענים את ההפך.

ד"ר קנת בואה קובע כי "משלים הם הרחבה של דמויות להשוואה, המשתמשים בסיפורים קצרים כדי ללמד אמת כלשהי או כדי להשיב על קושיה מסוימת. בעוד שסיפור המשל אינו חייב להיות אמת היסטורית, הוא נחשב כנכון לחיים ואין להחשיב אותו כמעשיה. כסוג של סיפורת בעל פה. המשל מנצל מצבים מציאותיים, ובו זמנית עושה שימוש יעיל בדמיון....חלק מהמשלים [של ישו] נועדו לחשוף נסתרות עבור המאמינים הכנים שבמסגרת האמונה תוך הסתרתם מהלא מאמינים, מחוץ למסגרת האמונה, הללו שלא היו מוכנים לשמוע ולהקשיב ולקבל את הבשורה".

 הבשורות הקנוניות 
שלוש הבשורות הסינופטיות (בשורות מתי, מרקוס ולוקס) מכילות את משליו של ישו. מספר גדל והולך של חוקרים מוצאים משלים גם בבשורת יוחנן, כגון הסיפורים הקצרים על "הרועה הטוב" (יוחנן י', 1-5) או האישה היולדת (יוחנן ט"ז, 21). מלבד זאת כוללת בשורת יוחנן בעיקר אלגוריות אך לא משלים. מספר פרשנים כגון ברברה ריד, אלרנד הולטגרן או דונלד גריגס מציינים במפורש ש"ניכר מאוד שמשלים נעדרים מבשורת יוחנן".

האנציקלופדיה הקתולית קובעת: "בבשורת יוחנן אין משלים. בבשורות הסינופטיות (בשורות מתי, מרקוס ולוקס) אנו מזהים שלושים ושלושה משלים בסך הכל; ברם, היו כאלה שאף העלו את מספרם לשישים, בכך שכללו ביניהם אמרות או פתגמים". הבשורה על פי לוקס מכילה גם את המספר הגדול הכולל של 24 משלים, ומתוכם 18 משלים ייחודיים; הבשורה על פי מתי מכילה 23 משלים מתוכם כ-10 ייחודיים; והבשורה על פי מרקוס מכילה 8 משלים אשר 2 מהם ייחודיים.

בספר "Harmony of the Gospels" (הרמוניה של הבשורות), מספקים קוקס ואיסלי התאמה (תאם - הרמוניה) בין המשלים בהתבסס על מניה כלהלן: בבשורת מתי: 11 בלבד, בבשורת מרקוס: 1 בלבד, בבשורת לוקס: 18בלבד, בבשורות מתי ולוקס יחד: 4, בבשורות מתי, מרקוס ולוקס: 6. הם אינם כוללים ברשימותיהם משלים מבשורת יוחנן.

 מסמכים אחרים 
משלים שיוחסו לישו נמצאו גם במסמכים אחרים מלבד כתבי הקודש. חלקם חופפים לאלה המצויים בבשורות הקנוניות וחלקם לא מופיעים בכתבי הקודש (בברית החדשה). בבשורה על פי תומא (שמו המקורי העברי-ארמי של השליח תומאס) הלא-קנוניות נמצאים עד כ-15 משלים, 11 מתוכם מקבילים למשלים בארבעת הבשורות הקנוניות. המחבר הלא ידוע של הבשורה על פי תומא לא השתמש במילה "משל", מה שהופך את העניין למסובך יותר: לנסות להבין מה נחשב בעיניו כמשל. המשלים הייחודיים לתומא כוללים את "משל הרוצח" ואת "משל הקערה הריקה".

הספר יעקב החיצוני מכיל גם הוא שלושה משלים ייחודיים המיוחסים לישו. הם ידועים בתור "משל גרעין החיטה", "משל אוזן הגרעין", ו "משל נצר דקל התמר".

המסמך Q ההיפותטי (מסמך משוער - היפטותטי - שיש המשערים שהיה קים ושימש כמקור לתורת ישו או לבשורות מתי, מרקוס ולוקס. מסמך שנרשם על פי חומר בעל פה מפי אבות הכנסייה הקדומים) נחשב כמקור לחלק ממשלי ישו בבשורות מתי, לוקס ותומא.

 מטרה ומניע 
בבשורה על פי מתי (י"ג:17-10) מספק ישו תשובה לתלמידיו על השאלה מדוע הוא עושה שימוש במשלים, שלא תמיד הם עצמם הבינו. התלמידים שאלו את ישו מדוע הוא מדבר במשלים להמוני העם:וַיִּגְּשׁוּ אֵלָיו הַתַּלְמִידִים וַיֹּאמְרוּ לָמָּה זֶּה בִּמְשָׁלִים תְּדַבֵּר אֲלֵיהֶם׃ וישו השיב להם:11 וַיַּעַן וַיּאֹמֶר כִּי לָכֶם נִתַּן לָדַעַת אֶת־סוֹדוֹת מַלְכוּת הַשָׁמָיִם וְלָהֶם לֹא נִתָּן׃ 12 כִּי מִי שֶׁיֶשׁ־לוֹ נָתֹן יִנָּתֵן לוֹ וְיַעֲדִיף וּמִי שֶׁאֵין לוֹ גַם מָה־שֶׁיֵּשׁ־לוֹ יִנָּטֵל מִמֶּנּוּ׃ 13 עַל־כֵּן בִּמְשָׁלִים אֲדַבֵּר אֲלֵיהֶם כִּי בִרְאֹתָם לֹא יִרְאוּ וּבְשָׁמְעָם לֹא יִשְׁמְעוּ אַף־לֹא יָבִינוּ׃ 14 וּתְקֻיַּם בָּהֶם נְבוּאַת יְשַׁעְיָהוּ הָאֹמֶרֶת שִׁמְעוּ שָׁמוֹעַ וְאַל־תָּבִינוּ וּרְאוּ רָאוֹ וְאַל־תֵּדָעוּ׃ 15 כִּי הַשְׁמֵן לֵב־הָעָם הַזֶּה וְאָזְנָיו הַכְבֵּד וְעֵינָיו הָשַׁע פֶּן־יִרְאֶה בְעֵינָיו וּבְאָזְנָיו יִשְׁמַע וּלְבָבוֹ יָבִין וָשָׁב וְרָפָא לוֹ׃ 16 וְאַתֶּם אַשְׁרֵי עֵינֵיכֶם כִּי תִרְאֶינָה וְאָזְנֵיכֶם כִּי תִשְׁמַעְנָה׃ 17 כִּי־אָמֵן אֹמֵר אֲנִי לָכֶם נְבִיאִים וְצַדִּיקִים רַבִּים נִכְסְפוּ לִרְאֹת אֵת אֲשֶׁר אַתֶּם רֹאִים וְלֹא רָאוּ וְלִשְׁמֹעַ אֵת אֲשֶׁר אַתֶּם שֹׁמְעִים וְלֹא שָׁמֵעוּ׃במילים אחרות: לכם התלמידים יש רשות להכיר סודות שקשורים במלכות שמיים, אך להם - לאחרים - שאינם תלמידים - אינם מאמינים - לא. כל מי שיש לו (אמונה) יקבל, ועוד יוסיף לקבל, אך מי שאין לו (חסר אמונה) גם מה שכבר היה לו יילקח ממנו. בכך מתמלאת נבואת ישעיהו שאומרת: "שִׁמְעוּ שָׁמוֹעַ וְאַל-תָּבִינוּ, וּרְאוּ רָאוֹ וְאַל-תֵּדָעוּ. הַשְׁמֵן לֵב-הָעָם הַזֶּה, וְאָזְנָיו הַכְבֵּד וְעֵינָיו הָשַׁע: פֶּן-יִרְאֶה בְעֵינָיו וּבְאָזְנָיו יִשְׁמָע, וּלְבָבוֹ יָבִין וָשָׁב--וְרָפָא לוֹ" (ישעיהו ו':10-9) שגם אם ישמעו - לא יבינו, גם אם יראו לא ידעו ולא יוכלו לשוב בתשובה.

בעוד שלפי מרקוס ד' 33–34 ומתי י"ג 34–35 עשוי להתפרש כי ישו היה מדבר רק ל"המונים" במשלים, בעוד שבאופן פרטי הוא נהג לפרש הכל לתלמידיו, החוקרים המודרניים אינם תומכים בכך והם אוחזים בטיעון שישו השתמש במשלים כבשיטת הוראה. דווייט פנטקוסט מרמז כי בהינתן שישו הטיף לעיתים קרובות לקהל שומעים מעורב של מאמינים ולא-מאמינים, הוא השתמש במשלים כדי לחשוף את האמת למקצתם, ולהסתירה מאחרים.

הסופר הנוצרי אשטון אקסנדן מציע כי ישו בנה את משליו בהתבסס על ידע שקיבל מאביו שבשמים של האופן הנאות כיצד ללמד בני אדם, וכך הציע:"זה היה סוג של הוראה, אשר אדוננו המבורך כנראה נהנה להשתמש בו. אנו יכולים להיות בטוחים למדי, שכשם שידע "מה יש בלב האדם" טוב מאתנו, הוא לא היה מלמד במשלים אלמלא ידע שזה בדיוק סוג הלימוד המתאים לנו."במאה ה-19, קבעו ליסקו ופאיבאירן לגבי משלי ישו, "הדימויים השאולים מן העולם הגלוי לעין מלווים באמת הסמויה מן העין (מהעולם הרוחני)" ושמשליו של ישו הם לא "סתם קווי הדמיון המשרתים את מטרת הנמשל, אלא מהווים אנלוגיות פנימיות שבהן הטבע הופך להיות כעדות לעולם הרוחני".

באופן דומה, במאה ה-20, קורא ויליאם ברקלי למשל "סיפור ארצי בעל משמעות שמיימית" הוא מציין שמשלי ישו משתמשים בדוגמאות מוכרות כדי להוביל את התפיסה האנושית לעבר המושגים השמימיים. הוא מצביע על כך שישו לא יצר את משליו רק בתור אנלוגיות אלא ביסס אותם על "זיקה פנימית בין הסדר הטבעי לסדר הרוחני".

 נושאים 
מספר משלים הסמוכים האחד לשני באחת או יותר מהבשורות הם בעלי נושאים דומים. את משל השאור מלווה את משל גרגר החרדל בבשורות מתי ולוקס, והמשותף להם הוא הנושא של מלכות השמיים הגדלה מהתחלה קטנה. משל המטמון בשדה (מתי י"ג 44) ומשל המרגלית (מתי י"ג 45–46) יוצרים צמד משלים הממחיש את הערך הגדול של מלכות שמיים, ואת הצורך לפעול להשגתה.

המשלים משל הכבש האובד (מתי י"ח 12–14, לוקס ט"ו 3–7) ומשל המטבע שאבד (לוקס ט"ו 8–10), ומשל הבן האובד (לוקס ט"ו 11–32) יוצרים שלישייה של משלים בבשורת לוקס המתמודדת עם נושאי האובדן והגאולה.

למשל העבד הנאמן (מתי כ"ד 42–51, מרקוס י"ג 34–37, לוקס י"ב 35–48), והמשל הסמוך במתי, משל עשר העלמות, המצפות לחתן (מתי כ"ה 1–13), יש משמעות לנושא אחרית הימים: להיות מוכנים ליום הדין. למשל החטים והזונין (מתי י"ג 24–30), משל השוטה העשיר (לוקס י"ב 16-20), משל התאנה בקיץ (מתי כ"ד 32–35, מרקוס י"ג 28–31, לוקס כ"א 29–33) וגם משל התאנה ללא פרי (לוקס י"ג 6–9) עוסקים בנושא אחרית הימים.

משלים אחרים עומדים בפני עצמם, כגון משל העבד שלא מחל (מתי י"ח 21–35), עוסק בנושא המחילה; משל השומרוני הטוב (לוקס י' 25–37), עוסק באהבה מעשית; ומשל החבר בלילה (לוקס י"א 5–8), עוסק בשקידה בתפילה.

 משלים על מלכות השמים: לשמוע, לבקש ולגדול 
 מרכז|100x100 פיקסלים|משל הזורע מרכז|100x100 פיקסלים|משל המטמון בשדה מרכז|100x100 פיקסלים|משל המרגלית מרכז|100x100 פיקסלים|משל הזרע הגדל מרכז|100x100 פיקסלים|משל גרגרי החרדל מרכז|100x100 פיקסלים|משל השאור משל הזורעמשל המטמון בשדה משל המרגלית משל הזרע הגדל משל גרגר החרדל משל השאור

 משלים על אובדן וגאולה. 
 מרכז|100x100 פיקסלים|משל הכבש האובד מרכז|100x100 פיקסלים|משל המטבע שאבד מרכז|100x100 פיקסלים|משל הבן האובד משל הכבש האובד משל המטבע שאבד משל הבן האובד

 משלים על אהבה ומחילה 
 מרכז|100x100 פיקסלים|משל השומרוני הטוב מרכז|100x100 פיקסלים|משל שני בעלי החוב מרכז|100x100 פיקסלים|משל העבד שלא מחלמשל השומרוני הטובמשל שני בעלי החוב משל העבד שלא מחל

 משלים על תפילה 
 מרכז|100x100 פיקסלים|משל החבר בלילה מרכז|100x100 פיקסלים|משל שופט העוולה מרכז|100x100 פיקסלים|משל הפרוש והמוכסמשל החבר בלילה משל שופט העוולהמשל הפרוש והמוכס

 משלים על אחרית הימים (אסכטולוגיה) 
 מרכז|100x100 פיקסלים|משל העבד הנאמן מרכז|100x100 פיקסלים|משל עשר העלמות מרכז|100x100 פיקסלים|משל הסעודה הגדולה מרכז|100x100 פיקסלים|משל השוטה העשיר מרכז|100x100 פיקסלים|משל בעל הכרם מרכז|100x100 פיקסלים|משל החיטים והזוניןמשל העבד הנאמןמשל עשר העלמותמשל הסעודה הגדולהמשל השוטה העשירמשל בעל הכרםמשל החיטים והזונין מרכז|100x100 פיקסלים|משל המכמורת מרכז|100x100 פיקסלים|משל לבלוב התאנה בקיץ מרכז|100x100 פיקסלים|משל התאנה ללא פרימשל המכמורתמשל לבלוב התאנה בקיץ משל התאנה ללא פרי

 משלים אחרים 
 מרכז|100x100 פיקסלים|משל הבנאי החכם והבנאי הבער מרכז|100x100 פיקסלים|משל המנורה מתחת לאיפה מרכז|100x100 פיקסלים|משל סוכן העולה מרכז|100x100 פיקסלים|משל האיש העשיר ואלעזר מרכז|100x100 פיקסלים|משל ככרי הכסף מרכז|100x100 פיקסלים|משל בעל הכרםמשל הבנאי החכם והבנאי הבערמשל המנורה מתחת האיפהמשל סוכן העוולה האיש העשיר ואלעזרמשל ככרי הכסף משל בעל הכרםמשל היין החדש בנאדות ישניםמשל האיש החזק

 המשלים באמנות 
שמאל|ממוזער|300x300 פיקסלים|תיאור משל עשר העלמות על חלון ויטראז' במבנה הכנסייה של סקוטלנד, מלבורן
מתוך כשלושים משלים בבשורות הקנוניות, ארבעה הוצגו באמנות ימי הביניים, כמעט עד כדי התעלמות מכל שאר המשלים, מבלי שנגעו בסיפור חייו של ישו. אלה הם: משל עשר העלמות, משל האיש העשיר ואלעזר, משל הבן האובד ומשל השומרוני הטוב. אמנים מפורסמים שיצירותיהם תיארו משלים כוללים את מרטין שונגאואר, פיטר ברויגל האב ואלברכט דירר. משל הפועלים בכרם מופיע גם הוא ביצירות מימי הביניים המוקדמים. בתקופת הרנסאנס עלה מעט מספר היצירות, וסצנות שונות של משל הבן האובד הפכו למועדפות. גם משל השומרוני הטוב הפך למאוד פופולרי. אלברכט דירר יצר חריטה מפורסמת של הבן האובד בין החזירים (1496), נושא פופולרי ל-הרנסאנס הצפוני, רמברנדט תיאר בציוריו את הסיפור מספר פעמים, כאשר לפחות אחת מעבודותיו של הבן האובד בפונדק, הוא דיוקן עצמי כבן האובד, עם אשתו, כמו אמנים רבים אחרים. ציורו המאוחר שובו של הבן האובד (ארמיטאז', סנקט פטרבורג) הוא אחד מיצירותיו הפופולריות ביותר.

 שירים, מזמורים 
כפי שהמשלים נדונו באמנות הפלסטית הם גם נדונו בפרוזה ובשירה, חלקם שמשו השראה לשירים ומזמורים דתיים ופולחניים בנצרות. לדוגמה, מזמור "The Ninety and Nine", (התשעים ותשעה) מאת אליזבת סי כלפנה (1868) נכתב בהשראת משל הכבש האובד וגם המזמור "My Hope Is Built" (תקוותי בנויה) של אדווארד מוטה (1834), וכן "How Kind the Good Samaritan" (כמה טוב השומרוני הטוב) של ג'והן ניוטון (1779).
 רשימת המשלים 
להלן טבלה המייצגת משלים בבשורות הקנוניות. בדרך כלל, אין התייחסות למשלים בבשורת יוחנן, מלבד לאלגוריות.
+מספרשם המשלמתימרקוסלוקסיוחנן1משל הזרע הגדלמרקוס ד' 26–292משל שני בעלי החובלוקס ז' 41–433משל המנורה תחת האיפהמתי ה' 14–15מרקוס ד' 21–25לוקס ח' 16–184משל השומרוני הטובלוקס י' 25–375משל החבר בלילהלוקס י"א 5–86משל השוטה העשירלוקס י"א 16–217משל הבנאי החכם והבנאי הבערמתי ז' 24–27לוקס ו' 46–498משל היין החדש בנאדות ישניםמתי ט' 16–17מרקוס ב' 21–22לוקס ה' 37–399משל האיש החזקמתי י"ב 29מרקוס ג' 27לוקס י"א 21–2210משל הזורעמתי י"ג 3–9מרקוס ד' 3–9לוקס ח' 5–811משל החיטים והזוניןמתי י"ג 24–3012משל התאנה ללא פרילוקס י"ג 6–913משל גרגר החרדלמתי י"ג 31–32מרקוס ד' 30–32לוקס י"ג 18–1914משל השאורמתי י"ג 33לוקס י"ג 20–2115משל המרגליתמתי י"ג 45–4616משל המכמורתמתי י"ג 45–4617משל המטמון בשדהמתי י"ג 4418משל חישוב העלויותלוקס י"ד 28–3319משל הכבש האובדמתי י"ח 10–14לוקס ט"ו 4–620משל העבד שלא מחלמתי י"ח 23–3521משל המטבע שאבדלוקס ט"ו 8–922משל הבן האובדלוקס ט"ו 11–3223משל סוכן העוולהלוקס ט"ז 1–1324משל האיש העשיר ואלעזרלוקס ט"ז 19–3125משל האדון והעבדלוקס י"ז 7–1026משל שופט העוולהלוקס י"ח 1–827משל הפרוש והמוכסלוקס י"ח 9–1428משל הפועלים בכרםמתי כ' 1–1629משל שני הבניםמתי כ"א 28–3230משל בעל הכרםמתי כ"א 33–41מרקוס י"ב 1–9לוקס כ' 9–1631משל הסעודה הגדולהמתי כ"א 1–14לוקס י"ד 15–2432משל לבלוב התאנה בקיץמתי כ"ד 32–35מרקוס י"ג 28–31לוקס כ"א 29–3333משל העבד הנאמןמתי כ"ד 42–51מרקוס י"ג 34–37לוקס כ"א 29–3334משל עשר העלמותמתי כ"ה 1–1335משל ככרי הכסףמתי כ"ה 14–30לוקס י"ט 12–2736משל הכבשים והעתודיםמתי כ"ה 31–4637משל משתה החתונהלוקס י"ד 7–1438משל הרועה הטוביוחנן י' 18-1139משל הגפן והשריגיםיוחנן ט"ו 5-140משל היולדתיוחנן ט"ז 24-17

 מקבילות מחוץ לבשורות הקנוניות 
למספר משלים יש הקבלות בבשורות הלא-קנוניות. ה-Didache (תורת שנים עשר השליחים, מסמך אנונימי מתוארך למאה הראשונה, נחשב כהנחיות שנים עשר השליחים לגויים), והאגרות אבות הכנסייה. עם זאת, בהתחשב בכך שאינם מסונכרנים עם הבשורות הקנוניות, בדרך כלל אין להם רצף זמן, הטבלה להלן אינה הרמונית עם הבשורה.
 מספר שם המשל מתי מרקוס לוקסמקבילות אחרות1משל הזורעמתי י"ג 1–23מרקוס ד' 1–25לוקס ח' 4–18תומא 91 קלמנט
24:52משל החיטים והזוניןמתי י"ג 24–53תומא 573משל הזרע הגדלמרקוס ד' 26–34תומא 214משל המטמון בשדהמתי י"ג 44תומא 1495משל המרגליתמתי י"ג 45תומא 766משל המכמורתמתי י"ג 47–53תומא 87משל השוטה העשירלוקס י"א 16–21תומא 638משל העבד הנאמןמתי כ"ד 42–51מרקוס י"ג 33–37לוקס י"ב 35–48תומא 103
Didache 16:1a9משל גרגיר החרדלמתי י"ג 31–32מרקוס ד' 30–32לוקס י"ג 18–19תומא 2010משל השאורמתי י"ג 33לוקס י"ג 20–21תומא 9611משל הכבש האובדמתי י"ח 12–14לוקס ט"ו 1–7תומא 107

בשורת האמת 31–3212משל בעל הכרםמתי כ"א 33–46מרקוס י"ב 1–12לוקס כ' 9–19תומא 6513משל כיכרי הכסףמתי כ"ה 14–30לוקס י"ט 13–24נצרנים 1814משל הסעודה הגדולהמתי כ"ב 1–14לוקס י"ד 15–24תומא 6415משל האיש החזקמתי י"ב 29מרקוס ג' 27לוקס י"א 21–22תומא 35

 לקריאה נוספת 
 C. H. Dodd, The Parables of the Kingdom .
 Barclay, William, 1999. The Parables of Jesus 
 Gowler, David B., 2000. What Are They Saying About the Parables?Mahweh, NJ: Paulist Press. 
 Joachim Jeremias, The Parables of Jesus .
 Lisco, Friedrich Gustav and Fairbairn, Patrick, 1850. The Parables of Jesus Daniels and Smith Publishers, Philadelphia
 Pentecost, J. Dwight, 1998. The parables of Jesus: lessons in life from the Master Teacher 
 Oxenden, Ashton, 1864. The parables of our Lord William Macintosh Publishers, London.
 Schottroff, Luise, 2006. The parables of Jesus 
 Snodgrass, Klyne, 2008. Stories with Intent: A Comprehensive Guide to the Parables of Jesus William B. Eerdmans Publishing Co.
 Sumner, John Bird, 1850. The parables of our lord and saviour Jesus Christ C. Cox Publishers, London.
 Theissen, Gerd and Merz, Annette, 1996. The Historical Jesus: A Comprehensive Guide Fortress Press, Minneapolis 
 Trinder, William Martin, 1816. Sermons on the parables of Jesus Christ" Baldwin, Cradock and Joy Publishers, London.
 2015. Puzzling the Parables of Jesus. Methods and Interpretation Zimmermann, Ruben Fortress Press, Minneapolis 

 קישורים חיצוניים 

 רשימה של משלים מקראיים
 רשימה נוספת, שונה במקצת ורק של הבשורות הסינופטיות
 אנציקלופדיה יהודית: משל
 האנציקלופדיה הקתולית: משל
 פי. בי. אס: פרונטליין: מישו למשיח: משלים


 הערות שוליים 

קטגוריה:משלים בנצרות
קטגוריה:ישו
קטגוריה:הברית החדשה