אליהו ויינשטיין

אליאס אליהו וינשטיין (1888, סירט, בוקובינה, האימפריה האוסטרית – 28 בפברואר 1965, פרנקפורט על מיין, גרמניה) היה פובליציסט ופעיל ציוני ברומניה בין 1918 ל-1940.

קורות חיים
למד בבית הספר התיכון בסירט, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. היה חבר בתקופת לימודיו באגודת סתרים ציונית. למד משפטים באוניברסיטת צ'רנוביץ, שם יסד אגודה יהודית-אקדמית לסטודנטים בשם "חשמונה". בשנות מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית. 

לאחר המלחמה הוא שב לצ'רנוביץ שהפכה אותה עת לחלק מרומניה ושם ביחד עם עמיתו, העיתונאי יוליוס וובר, הוא ייסד את העיתון היהודי הליברלי בשפה הגרמנית Czernowitzer Morgenblatt. לאחר כניסתו של הצבא האדום לצ'רנוביץ, ב-28 ביוני 1940, העיתון הפסיק להופיע .

וינשטיין עבד לזמן מה בבית ההוצאה שלום-עליכם במוסקבה תחת פיקוחם של הסובייטים. הוא הוציא לאור וערך ספרים רבים ואף כרכים של שירה ביידיש.

בשנת 1941, בעקבות הפלישה הנאצית לברית המועצות וכיבוש מערבה הוא נעצר, גורש ונכלא במחנה המעבר של אדינט, על ידי הרומנים בני בריתם של הנאצים. ברגע האחרון לפני הוצאתו להורג הוא הצליח להימלט מהמחנה, במשאית של הצבא הרומני, מוסתר בתוך חבית ריקה.

בחודש מרץ 1944 הוא הצליח לברוח לארץ ישראל על ספינה בולגרית. לאחר הגעתו לישראל, הוא המשיך את הפעילות של הפובליציסטיקה בתל אביב, בעיקר בעיתון ויאצה נואסטרה (Viaţa Noastră), לעולי רומניה.

ארגן את ניצולי בוקובינה בישראל והיה ממיסדי "ארגון עולי מרכז אירופה בישראל" אשר שאף לאגד את כל העולים דוברי הגרמנית. כעיתונאי, חידש את הופעת כתב העת בגרמנית של יוצאי בוקובינה "Die Stimme" (הקול).

ביוני 1945, עתר לנציב העליון בארץ ישראל, הפילדמרשל גורט בבקשה לפעול מול השלטונות הסובייטיים לסיוע בעניינם של יהודי צפון בוקובינה שגורשו משם לסיביר ומקומות נוספים בברית המועצות במהלך השנה החל מיוני 1940 בה החזיקו הסובייטים בצפון בוקובינה בעקבות ההסכם בינם לבין גרמניה הנאצית. הפניה הועברה לשר המושבות הבריטי אך באוקטובר 1945 קיבל תשובה מהשר ומהנציב העליון לפיה לא יוכלו לסייע בנושא זה.

בתור נציג ניצולי השואה מבוקובינה, וינשטיין יצא במשלחת לגרמניה ביחד עם יצחק ארצי ויהודה שערי במטרה לשכנע את השלטונות הגרמנים לקחת אחריות במסגרת הסכם השילומים על שואת יהודי בוקובינה. גרמניה מצידה טענה כי רומניה מעולם לא נכבשה על ידה וכי המעשים בוצעו באחריות רומנית בלעדית, ללא אחריות גרמנית. ליבו של ויינשטיין לא עמד בציניות הגרמנית ובקשיי המשא ומתן, וב-28 בפברואר 1965 נפטר מהתקף לב בחדר המלון שלו שבפרנקפורט על מיין.

גופתו הועברה לישראל והוא נקבר ב-9 במרץ 1965 בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.

 לקריאה נוספת 
 אישים בבוקובינה ד"ר אליאס אליהו וינשטיין 

 ד"ר הרמן שטרנברג, בוקובינאים בישראל, ד"ר אליאס ויינשטיין, העיתונות היהודית בבוקובינה בתרגום לאנגלית לספרו של הוגו גולד על תולדות יהודי בוקובינה באתר JewishGen

הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:יהודים מבוקובינה
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:יהודים בשואה: רומניה
קטגוריה:פעילים ציונים באוסטריה
קטגוריה:פעילים ציונים ברומניה
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים רומנים
קטגוריה:עורכי עיתונים בגרמנית
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ביישוב
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1888
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1965