אבו ד'ר אלע'פארי

אבו ד'ר אלע'פארי (בערבית: أبو ذر الغفاري) היה מחשובי הצחאבה (חברי הנביא) ומהמוסלמים הראשונים. שמו המלא היה ג'ונדוב אבן ג'ונאדה, והוא נודע בכינויים "מנהיג האופוזיציה" ו"אויב השחיתות". שנת לידתו אינה ידועה, והוא נפטר בשנת 652 באל-רבאדהא שבח'ליפות ראשידון.

 חייו המוקדמים והמפגש עם האסלאם 
עוד בתקופת הג'אהליה (תקופת הבערות שקדמה לאסלאם), אבו ד'ר היה מונותאיסט שדחה את עבודת האלילים שרווחה בחברה הערבית. הוא נהג להתבודד ולהרהר על משמעות החיים ועל קיומו של אללה. כששמע על הופעתו של נביא חדש במכה המטיף לאמונה באל אחד, החליט לצאת למסע כדי לפגוש אותו.

 המסע למכה והמפגש עם מוחמד 
בהגיעו למכה, נקט אבו ד'ר באסטרטגיה זהירה. הוא התחזה לעולה רגל המבקש לערוך טוואף (הקפות) סביב הכעבה, שכן חיפוש גלוי אחר מוחמד היה מסכן את חייו בשל התנגדות שבט קורייש לדת החדשה. במפגשם הראשון, ביקש אבו ד'ר לשמוע את דבר הקוראן. לאחר ששמע את הפסוקים, קיבל על עצמו מיד את האסלאם והיה בין חמשת המאמינים הראשונים.

 פועלו להפצת האסלאם 

 ההכרזה הפומבית 
בניגוד להנחיית הסודיות של מוחמד באותה תקופה מוקדמת, אבו ד'ר בחר לבצע מעשה תקדימי: הוא הכריז על אמונתו החדשה בקול רם בתוך הכעבה. זו הייתה ההכרזה הפומבית הראשונה על האסלאם מחוץ לחוג המצומצם של המאמינים הראשונים. מעשה זה הוביל להתקפה אלימה מצד אנשי שבט קורייש, וחייו ניצלו הודות להתערבות אל-עבאס אבן עבד אל-מטלב, דודו של מוחמד.

 השפעתו על שבטו 
שבט ע'יפאר, שממנו בא אבו ד'ר, היה ידוע לשמצה באזור חיג'אז בשל עיסוקו בשוד שיירות מסחר. למרות המוניטין השלילי של שבטו, הצליח אבו ד'ר להביא את רוב בני השבט לקבל את האסלאם. הצלחה זו נחשבת למרשימה במיוחד בהתחשב ברקע של השבט ובתקופה המוקדמת של האסלאם.

 מאבקו בשחיתות וצדק חברתי 

 עמדותיו החברתיות 
אבו ד'ר היה ממבקריה החריפים ביותר של השחיתות השלטונית בח'ליפות המוסלמית. הוא נודע בביקורתו הנוקבת על:

 צבירת עושר מופרז בידי מנהיגים
 שימוש בבית אל-מאל (אוצר המדינה) לטובת אינטרסים אישיים
 פערים חברתיים גדלים בין עשירים לעניים

 התנגדותו למדיניות הכלכלית 
בתקופת הח'ליף עות'מאן בן עפאן, התנגד אבו ד'ר בחריפות למדיניות הכלכלית שאפשרה למשפחות מיוחסות להתעשר על חשבון הציבור. הנביא מוחמד צפה את המאבקים העתידיים הללו, ויעץ לאבו ד'ר להתאזר בסבלנות. למרות שנמנע משימוש באלימות, המשיך אבו ד'ר במאבקו המילולי נגד השחיתות השלטונית.

 אחרית ימיו 

 הגליה ומוות 
בשל ביקורתו החריפה והשפעתו הגוברת על ההמונים, נשלח אבו ד'ר לגלות באל-רבאדהא, אזור מדברי מרוחק. שם חי בתנאים קשים עם משפחתו הקטנה. בהתאם לנבואת מוחמד שאמר "אבו ד'ר יחיה לבד, ימות לבד ויקום לתחייה לבד", הוא נפטר בבדידות במדבר בשנת 652 לספירה.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:צחאבה
קטגוריה:נפטרים ב-652