קיווית אדומת-משקפיים

קִיוִית אֲדֻמַּת-מִשְׁקָפַיִם (שם מדעי: Vannelus indicus) היא מין מהסוג קיווית שבסדרת החופמאים. קיווית זו נפוצה ממערב אסיה וחלקים מהמזרח התיכון, דרך דרום אסיה ותת-היבשת ההודית, ועד דרום-מזרח אסיה וחצי האי המלאי.

בישראל היא מזדמנת נדירה ביותר עם 10 תצפיות, האחרונה מביניהן ב-18 באוקטובר 2024 במאגר יקוצה, ליד מושב מיצר שבדרום רמת הגולן.

 טקסונומיה ואטימולוגיה 
הקיווית אדומת-המשקפיים תוארה לראשונה על-ידי חוקר הטבע הצרפתי הרוזן ז'ורז'-לואי לקלר דה בופון, בספרו Histoire Naturelle des Oiseaux ב-1781. בופון לא העניק לה שם מדעי, אך הביולוג ההולנדי פיטר בודארט העניק לה את השם Tringa indica בספרו Planches Enluminées ב-1783. ההולוטייפ של המין נאסף בגואה.

שם הסוג Vanellus הוא מילה לטינית עבור הקיווית, מקורו מצורת הקטנה ל-vannus, מעין כברה מקש ששימשה בעבר כדי לברור גרגרי חיטה. ההקשר מגיע ככל הנראה בשל הדמיון לצליל חבטות הכנף של הקיוויות. שם המין הספציפי indicus הוא מלטינית על שם India, הודו, שהקיווית נפוצה שם.

 תת-מינים 
המין מחולק לארבעה תת-מינים הנבדלים זה מזה בניוציים ובתפוצתם, וכן בהרגלי הנדידה שלהם.
+שםתפוצהתיאורתמונהV. i. indicus (פיטר בודארט, 1783)נפוצה ממרכז פקיסטן דרך נפאל, צפון-מזרח הודו, ובנגלדשכמתואר להלן180px|סרי לנקה - V. i. lankaeV. i. aigneri (אלפרד לואיס לאובמן, 1913)דרום-מזרח טורקיה עד פקיסטןגדול ובהיר במעט מתת-המין הטיפוסי180px|דרום-מזרח אסיה - V. i. atronuchalisV. i. lankae (וולטר נורמן קואלץ, 1939)סרי לנקהקטן וכהה במעט מתת-המין הטיפוסי180px|תת-היבשת ההודית - V. i. indicusV. i. atrunochalis (תומאס קאוורהיל ג'רדון, 1864)מצפון-מזרח הודו דרך דרום סין, דרום-מזרח אסיה, חצי האי המלאי, וצפון סומטרהבעל כתם צוואר לבן מתוחם בשחור180px|דרום-מערב אסיה - V. i. aigneri

תיאור

זוהי קיווית בעלת מראה בולט: הכנפיים והגב בצבע חום בהיר, המקבל ברק סגול עד ירוק בעונת החיזור; אבל הראש, החזה והחלק הקדמי והאחורי של הצוואר שחורים. בצוואר כתם לבן בולט המתחבר אל הבטן והזנב (מלבד אצל תת-המין הסרי לנקי). הזנב לבן עם פס שחור לפני קצהו. העין מוקפת בטבעת-עין אדומה הממשיכה לדלדל קטן בכיוון המקור (דבר המעניק לה מעין משקפיים, ומכאן שמה), המקור אדום בעל קצה שחור, והרגליים ארוכות וצהובות. בתעופה בולטים פסי כנף לבנים שנוצרים על-ידי הסוככות הלבנות. תעופתה איטית למדי עם חבטות כנף עמוקות, אך היא מסוגלת לזריזות ומיומנות אקרובטית בעת הגנה על קן או בהימלטות מטורף אווירי, כמו ניצים.

שני הזוויגים דומים בניצויים, אך לזכרים כנף ארוכה ב-5% והם נוטים להיות בעלי דורבן ארוך יותר במפרק הכנף. אורך הקיוויות 32–35 ס"מ, מוטת הכנפיים 80–81 ס"מ כשכל כנף באורך של 20.8-24.7 ס"מ עם ממוצע של 22.3 ס"מ (מלבד V. i. lankae שלו ממוצע של 21.7 ס"מ). אורך המקור הוא 3.1–3.6 ס"מ והשרשכף 7–8.3 ס"מ. אורך הזנב הוא 10.4–12.8 ס"מ. המשקל 110–230 גרם.

למראה הבולט שלה מתווסף אופיה הקולני, כשהיא נוהגת להשמיע קריאות אזהרה קולניות "די-די-דו-וויט", גם ביום וגם בלילה.

נצפו פרטים בעלי לאוציזם.

 תפוצה 
קיווית זו יציבה ומקננת מדרום-מערב אסיה (עיראק, מערב איראן, המפרץ הפרסי) מזרחה על פני דרום אסיה (בלוצ'יסטן, סרי לנקה, אפגניסטן, פקיסטן, כל תת-היבשת ההודית; עד רום של 1,800 מטר בקשמיר ונפאל ו-2,300 מטר בהימלאיה), עם תת-מין נוסף מזרחה יותר בדרום-מזרח אסיה וחצי האי המלאי עד סינגפור. עשויה לנדוד בגובה באביב ובסתיו (למשל בצפון בלוצ'יסטן או בצפון-מערב פקיסטן), ומתפשטת באופן נרחב במונסונים כשנוצרים בתי גידול חדשים, אבל ככלל האוכלוסיות יציבות.

 תצפיות בישראל 
מין אסייתי זה הוא מזדמן נדיר ביותר לישראל עם 10 תצפיות עד היום; אם כי בשל תצפיות תכופות יותר, בעיקר בסתיו במערב תפוצתה, ייתכן והיא מרחיבה את תפוצתה והיא תעשה למין נפוץ יותר.
+תצפיות בקיווית אדומת-משקפיים בישראלתאריךמיקוםהערות22.11.1991אילתנשארה כחודשיים31.10.2001מט"ש אילתנצפתה במשך ארבעה חודשים13.11.2017שדות כפר בלום12.01.2018בריכות הדגים של אפיקיםנשארה כחודש02.02.2022מאגר תרצה שבבקעת הירדן15.01.2024סמוך ליסוד המעלה19.09.2024בריכות הדגים של נווה אור30.09.2024מאגר חיתל שבדרום רמת הגולן14.10.2024תעלת מים מזרחית לקיבוץ חולתה שבעמק החולה18.10.2024מאגר יקוצה, ליד מושב מיצר

 התנהגות 
הקיוויות נצפות בדרך כלל בזוגות או בשלשות בשטחים פתוחים מושקים היטב, בשדות חרושים, בשטחי מרעה ובשולי שלוליות וגדות נחלים. מדי פעם הן מתלהקות במספרים גדולים יותר, המגיעים ל-200 פרטים. היא נוהגת להתרוצץ בקפיצות קצרות וצוללת קדימה באלכסון (עם רגליים ישרות) כדי ללקט מזון באופן טיפוסי לחופמאים. נאמר כי הן ניזונות בלילה, כשהן פעילות במיוחד סביב ירח מלא. היא ערנית בצורה יוצאת דופן ובלתי פוסקת ביום ובלילה, והיא הראשונה לזהות פולשים ולהשמיע קריאות אזעקה; לכן נחשבת למטרד בעיני ציידים.

 קינון 
עונת הקינון מתרחשת בעיקר ממרץ עד אוגוסט. מצג החיזור של הזכר מורכבת מניפוח נוצותיו והפניית מקורו כלפי מעלה. לאחר מכן הזכר מדשדש מסביב לנקבה. מספר זכרים עשויים לחזר יחד בפני נקבות בקרבה זה לזה. הביצים מוטלות בשקע בקרקע, כשלעיתים שולי הקן המאולתר מעוטרים בחלוקי נחל וצואת עיזים או ארנבות. התטולה מורכבת מכ-3–4 ביצים בעלות צבע צהבהב מוכתם בנקודות שחורות, והן בעלות צורה מחודדת במעט, גודלן 42 על 30 מ"מ בממוצע. הקינים קשים לאיתור, מכיוון שהביצים בעלות צבעי הסוואה ומשתלבות היטב במראה הקרקע. באזורים מאוכלסים, לפעמים הקיוויות ימקמו את קינן על גגות. הן תועדו מקננות על אבנים בין פסי מסילת רכבת, כשהבוגר עוזב את הקן בזמן שרכבות חולפות. קינים שהיו תחת איום בשל פעולות חקלאיות הועברו בהדרגה על-ידי הזזה של הביצים. בזמן הקינון ינסו ההורים להגן על הקן באמצעות צלילות אוויריות על האיום או בהסחת דעתם של טורפים פוטנציאליים. גם הזכר וגם הנקבה משתתפים בדגירה על הביצים, ומסיחים את הטורפים באמצעות העמדת פנים של פציעה או נפנוף בכנפיים כדי להרתיע איומים על הקן. הביצים בוקעות תוך 28 עד 30 ימים. הצלחת הקינונים עומדת על כ-40%. תמותת ביצים גבוהה (~43%) נובעת מטריפה של נמיות, עורבים ודיות. אצל האפרוחים יש תמותה נמוכה יותר (8.3%) וסיכויי ההישרדות שלהם משתפרים לאחר השבוע הראשון.

בדומה לקיוויות אחרות, הן נוהגות להספיג את נוצות הבטן שלהן כדי לספק מים לאפרוחים, וכן כדי לקרר את הביצים במזג אוויר חם.
הן נוהגות לשכשך בשלוליות מים' ולעיתים קרובות ישקיעו זמן רב בשינוץ (סידור הנוצות) בעזיבת הקן או לאחר הזדווגות. לפעמים הן נחות עם הגוף על הקרקע כשרגליהן מונחות על הקרקעף ובפעמים אחרות הן עשויות לנוח על רגל אחת.

לפרטים בוגרים ובריאים יש מעט טורפים והם מסוגלים לעופף במהירות וזריזות כאשר נצים או בזים רודפים אחריהם. נטען כי בשרה של הקיווית לא טעים בהתבסס על עדויות של גאולוג הודי שציין כי גור טיגריב רעב סירב לאכול את בשרן. כמה תולעי סרט אנדופרזיטיות, נמטודות וטרמטודות תוארו מהמין. תמותה הנגרמת מזיהום בדרכי הנשימה על ידי בקטריות מהמין Ornithobacterium rhinotracheale תועדה אצל קיוויות בשבי בפקיסטן.

 תזונה 
תזונתה של הקיווית כוללת מגוון של חרקים, חלזונות וחסרי חוליות אחרים, רובם מלוקטים מהקרקע. הן עשויות גם לאכול מכמה מיני דגניים. הן ניזונות בעיקר במהלך היום, אך הן עשויות לאכול גם בלילה. לפעמים הן עשויות להשתמש ברגליים כדי לגרום לתנועת חרקים באדמה רכה.

 שימור 
מין זה הולך ומתמעט בתפוצתו המערבית, אך מצוי בשפע בחלק גדול מדרום אסיה, ונצפה כמעט בכל בית גידול ביצתי בתפוצתו. בשל היותו בעל תפוצה נרחבת ואוכלוסייה עולמית גדולה המוערכת בכ-50,000–60,000 פרטים בוגרים, מוערך המין במצב שימור של "ללא חשש" ברשימה האדומה של IUCN.

 בתרבות 
בחלקים מהודו, אמונה מקומית גורסת כי הקיווית ישנה על גבה כשרגליה מופנות כלפי מעלה, ומטאפורה הינדית "Titahri se asman thama jayega" ("האם הקיווית יכולה לתמוך בשמים?") מתייחסת לאנשים הלוקחים על עצמם משימות שמעבר ליכולתם או כוחם.

בחלקים של ראג'סטאן מאמינים שהטלת ביצים על ידי הקיוויות על קרקע גבוהה היא אינדיקציה לגשמים טובים צפויים. ידוע כי ביצי קיווית נאספות על ידי העוסקים ברפואה מסורתית. הבהילים ממלווה האמינו שהטלת ביצים על ידי הקיוויות בערוצי נחל יבשים באה כאזהרה על מיעוט גשמים או בצורת. ביצים שהוטלו על הגדות, לעומת זאת, נחשבו כאינדיקציה לגשמים רגילים.

 גלריה 

 לקריאה נוספת 


קישורים חיצוניים



הערות שוליים
 ביאורים 

 מקורות 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1783
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיטר בודארט
קטגוריה:חופמיים
קטגוריה:ארץ ישראל: חופמיים
קטגוריה:עופות שמזדמנים לישראל
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:טורקיה: עופות
קטגוריה:עיראק: עופות
קטגוריה:איראן: עופות
קטגוריה:כווית: עופות
קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות: עופות
קטגוריה:קטר: עופות
קטגוריה:בחריין: עופות
קטגוריה:פקיסטן: עופות
קטגוריה:אפגניסטן: עופות
קטגוריה:סרי לנקה: עופות
קטגוריה:בנגלדש: עופות
קטגוריה:נפאל: עופות
קטגוריה:מיאנמר: עופות
קטגוריה:תאילנד: עופות
קטגוריה:מלזיה: עופות
קטגוריה:קמבודיה: עופות
קטגוריה:סינגפור: עופות
קטגוריה:וייטנאם: עופות