התנגדות למילה

שמאל|250px|ממוזער|רכב עם שלטים נגד מילה במצעד הגאווה בשיקגו, ארצות הברית
שמאל|250px|ממוזער|מפגינים נגד מילה, בסנט לואיס, ארצות הברית
התנגדות למילה היא התנגדות לביצוע ניתוח מילה שגרתי בקטינים, כפי שנהוג למשל בישראל, שבה רובם הגדול של הזכרים נימולים לצורך קיום מצוות ברית מילה או בשל נורמה חברתית. התנגדות לביצוע שגרתי של מילה בקטינים קיימת בעיקר במדינות המערב. המתנגדים מנמקים את עמדתם בטיעונים מוסריים ורפואיים.

היסטוריה

 בעת העתיקה 
בתקופה ההלניסטית נפוצה התפישה היוונית המעריצה את הגוף הטבעי, והמילה נתפשה כפגיעה בשלמותו. בשנת 167 לפנה"ס, אנטיוכוס הרביעי הטיל שורה של גזירות על הדת היהודית, הידועות גם כגזירות אנטיוכוס וביניהן איסור על מילה. האיסור נאכף באמצעות הוצאתם להורג של המוהלים ושל התינוקות הנימולים. גזירות אלו היו המניע המיידי לפרוץ מרד החשמונאים.

באימפריה הרומית, קורנליה דה סיקאריס, אחד מחוקי סולה (lex cornelia de sicariis et veneficis) המכוון לאסור על מעשי התנקשות וכישוף, נאכף ביתר קפידה בתקופת הקיסר אדריאנוס, החל משנת 117 לספירה, גם כאיסור על סירוס, שנחשב אחד ממאפייניהם של המתנקשים (sicarii). השערה רווחת היא כי איסור הסירוס הורחב עד מהרה לכל חיתוך באבר המין, ובכך גם לאיסור המילה. לפי החיבור "היסטוריה אוגוסטה", אחד משני המקורות העתיקים הנוקבים במפורש בסיבות למרד בר כוכבא, חל האיסור גם על ברית המילה והיה הסיבה לפרוץ המרד. מהימנותו של החיבור בנושא זה, כבנושאים אחרים, קלושה, אך יש המקבלים את גרסתו ביחס לפרוץ המרד. חוקרים אחרים סבורים כי האיסור על המילה בא כתגובה למרד בר כוכבא. לפי דברי חכמים מאותו הדור, כפי שהובאו בתלמוד, גם כאן נאכף האיסור באמצעות הטלת עונש מוות, בו הסתכנו רבים. עם עלותו לשלטון של אנטונינוס פיוס, קיסר רומא משנת 138 לספירה, הותר ליהודים למול את בניהם, אך האיסור נותר בתוקפו ביחס לשאר האוכלוסייה, ובכך מנע אפשרות של גיור גברים.

היוונים והרומאים בעת העתיקה הסתייגו מן המילה.
בספרות היוונית-רומית ישנן התייחסויות למנהג המילה של היהודים - שתיים מהן באופן ברור לשלילה: במחצית הראשונה של המאה ה-1 לספירה, הסופר המצרי-יווני אפיון לעג ליהודים על כך שהם מלים את עורלתם.
בתחילת המאה ה-5 לספירה, המשורר והפקיד הרומאי-פגאני הבכיר רוטיליוס נמטיאנוס, גינה את העם היהודי "החותך באופן מחפיר את עטרת איבר המין".

 בימי הביניים 
גם בקרב הנוצרים המוקדמים הייתה התנגדות למילה בנימוק שמדובר בחצי סירוס, ובכך שהוא פוגע בכח הגברא ובאטרקטיביות של הגבר הנימול, בעיני הנשים. הילדגרד מבינגן, שחיה במאה ה-12, הציגה את הטבילה לנצרות כעדיפה על המילה, כיוון שהיא מאפשרת לנשים וגברים כאחד למול את כל איברי גופם.

מוטיב בחלק מעלילות הדם על היהודים, שנזכר גם בכתבי כומר אנגלי מהמאה ה-17, היה שהם נוהגים למול את קרבנותיהם הנוצרים. בקומפליציה של כתבים היסטוריים שנערכה באנגליה במאה ה-18, מתועד משפט שנערך בנוריץ' לקבוצת יהודים שהואשמו בחטיפת ילד נוצרי בן חמש ובמילתו, שלאחריה השתעשעו בעורלה, וקראו לילד יהודי. בנוסף לעדותו של הילד, כמרים רבים העידו בשבועה שראו את איבר מינו של הילד כשהוא נפוח וזב דם, ואישה העידה שלאחר החזרתו הביתה, כמה יהודים הזהירו אותה שלא תאכיל את הילד חזיר. עם זאת, המשפט נערך לאחר ארבע שנים, ובינתיים, לפי כתב האישום, עורלת הילד צמחה מחדש. לבית המשפט העניין נראה מוטל בספק, אולם נציגי הכנסייה טענו שמאחר שברית מילה היא עניין דתי, הסמכות לדון לגביו צריכה להיות בידיהם. ההכרעה הועברה לבישוף של נוריץ', שדן ארבע מהנאשמים להוצאה להורג בגרירה אחרי סוס ולתליית גופתם. מהצלבה עם מסמכים אחרים, הוסק שכנראה בהמשך לגזר הדין, תושבי נוריץ' הציתו את בתי היהודים באש.
בשנת 2000 כתב דייוויד גולאהר, היסטוריון המתנגד למילה, ספר על ההיסטוריה של הניתוח, שבו הוא תוהה האם יש אמת בעלילת הדם, ומציג את תיעוד המשפט שנערך בנוריץ' כראיה לכך ש"בהחלט יש אינדיקציות למנהגים ביזאריים".

 בעת החדשה 
באמצע המאה ה-19 עלו בגרמניה טענות שהמילה מסכנת את בריאות הציבור, בגלל מנהגי הפריעה והמציצה והפעילות של מוהלים שאינם אנשי רפואה.

בשנות ה-30 של המאה ה-20, ניהלה היבסקציה בברית המועצות תעמולה נגד ברית המילה שתוארה כמנהג ברברי שאינו מתאים לחברה קומוניסטית מתקדמת. בימי הטיהורים הגדולים הוגלו לסיביר חברי מפלגה שמלו את בניהם. החוק בברית המועצות אסר על אנשים שאינם מוכשרים כרופאים לבצע ניתוחים ובכך אסר על מוהלים למול.

התעמולה הנאצית של גבלס הציגה את המילה כהוכחה לאכזריות ולהתבדלות של היהודים, והדר שטירמר אף האשים אותם בשימוש בדם ילדים נוצרים בברית המילה. עם זאת, לא הטילו הנאצים הגבלות על המילה כפי שהטילו על השחיטה הכשרה, אלא נעזרו בה לזיהוי ולבידוד יהודים.

 התנגדות למילה כיום 
הקמת תנועות בנות זמננו להתנגדות למילה מיוחסת לשנות ה-80 של המאה העשרים. בשנת 1985 הוקם ארגון (national organization of circumcision information resource centers NOCIRC), ארגון ראשון של מתנגדים, שנועד לספק מידע על המילה. בשנת 1989 הוקם ארגון (national organization of restoring men NORM), ארגון של אנשים המצטערים שהם נימולו, ושני ארגונים נוספים הוקמו בשנים 1991-1992. מאז הוקמו ארגונים רבים בעולם. ארגון "רופאים מתנגדים למילה" (Doctors Opposing Circumcision) הוקם ב-1995 על ידי רופא משפחה אמריקאי בשם ג'ון דניסטון משום שהיה מוטרד מהמילה השגרתית של בנים בארצות הברית. הארגון מהווה רשת בינלאומית של רופאים שמטרתה להגן על שלמות איברי המין ועל האוטונומיה של כל הילדים. בישראל התארגנה קבוצה הנקראת "עמותה נגד חיתוכים באיברי המין בתינוקות". עמותה זו הפיצה חומר נגד קיום ברית המילה ובשנת 1998 אף עתרה לבג"ץ נגד שר הבריאות והדתות להורות לבטל את המילה. עתירתם נדחתה.

בשנת 2000 הוקם בישראל ארגון קה"ל – קבוצת הורים לילדים שלמים.

ב-7 במאי 2012 פסק בית המשפט המחוזי בקלן, גרמניה שמילה לא רפואית לילדים היא "התערבות חמורה ובלתי הפיכה בשלמות הגוף האנושי". פסק הדין ניתן בעקבות הבהלת ילד בן 4 לבית חולים עקב דימום, יומיים לאחר שנימול בידי רופא מוסלמי. בעקבות פסק הדין נחקק חוק המאפשר את המילה. עם זאת, בעקבות הפסיקה הוכרז על ציון יום המודעות הבינלאומי לאוטונומיה גניטלית ב-7 במאי.

באוקטובר 2013 הצהירה האספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה, כי היא מודאגת במיוחד מ"הפרות מסוימות של שלמותם הפיזית של ילדים", שהתומכים בהם מציגים אותם כמועילות לילדים חרף "עדויות ברורות להפך מכך" ומנתה ביניהם "מילת זכרים צעירים מסיבות דתיות". המועצה קראה למדינות החברות "להגדיר בבירור את התנאים הרפואיים, הסניטריים והאחרים אותם יש לוודא עבור מנהגים הרווחים בקהילות דתיות מסוימות, כגון מילתם הבלתי מוצדקת מבחינה רפואית של זכרים צעירים". במכתב לנשיא מדינת ישראל, הדגיש מזכ"ל המועצה "שהמועצה הפרלמנטרית של אירופה היא גוף מייעץ אשר לא מייצג את עמדתה הכללית של מועצת אירופה כולה." בעקבות מאמצי שכנוע מצד ארגונים יהודיים, בספטמבר 2015 קיבלה האספה החלטה מתוקנת, שאינה מגדירה את המילה כהפרה של שלמות הילד או כבלתי מוצדקת מבחינה רפואית.

נכון לפברואר 2018 אין איסור על מילת בנים באף מדינה בעולם ובמדינות מסוימות אף מעוגנת בחוק הזכות לקיים מילת בנים, אולם ישנן קבוצות הקוראות לאיסור בחוק על ביצוע מילה בקטינים. כך באיסלנד מקודמת הצעת חוק שלפיה מילה בבנים תיאסר עד גיל ההסכמה בדומה לחוק התקף שם לגבי השחתת איבר המין הנשי, וארגון "דנמרק השלמה" מנסה לקדם הצעת חוק דומה בדנמרק.

נימוקים להתנגדות
נימוקי ההתנגדות למילה כוללים נימוקים כנגד המילה בכלל, נימוקים כנגד ביצוע מילה בקטינים, בהיעדר הסכמה מצד הקטינים, ונימוקים כנגד ביצוע המילה על ידי אנשים שאינם רופאים.

טיעונים מוסריים
העורלה היא רקמה בריאה, רגישה, רבת עצבים ונורמלית הקשורה בהנאה מינית ובהסרתה תיתכן פגיעה בהנאה המינית של הגבר, וכן של האישה המקיימת עמו יחסים.הרמב"ם הודה לכך: "אין ספק שהמילה מחלישה את כוח הקישוי ולעיתים קרובות ממעיטה את ההנאה, מפני שכאשר מטיפים דם מן האיבר ומסירים את המגן שלו בראשית גדילתו, הוא נחלש בלי ספק" אך לטענתו "לא נתנה מצוה זו להשלים חסרון הבריאה רק להשלים חסרון המידות".
מקרב מתנגדי המילה, יש גברים שפונים לניתוח שחזור עורלה, בין היתר במטרה לשחזר את תחושת השלמות, להשיב את השליטה על גופם ולשפר את ההנאה המינית.

קיים ויכוח בספרות המקצועית על טיעון ההנאה המינית, ומחקרים שונים העלו מסקנות סותרות.

נטען שמילת קטינים מפירה את עקרונות האתיקה הרפואית, שהיא מפירה את זכויות האדם ופוגעת בזכות היילוד לאוטונומיה על גופו, ושמילה מפירה את חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו לפיו אין פוגעים בחייו, בגופו, או בכבודו של אדם באשר הוא אדם.

במסגרת זאת, ישנם בין המתנגדים למילת קטינים הטוענים גם לקיום עדיפות רפואית למילה הנעשית מבחירה בגיל מבוגר, תוך הדגשה שהסיכונים הכרוכים בהרדמה מלאה הנדרשת לצורך מילה של מבוגר, הם קטנים כיום, ושישנם אורולוגים הטוענים שהניתוח מדויק בהרבה ומניב תוצאות קוסמטיות טובות יותר כאשר הוא מבוצע במבוגרים. מנגד יש יותר סיכוי לצלקות במבוגרים.

השוואה למילת נשים
נטען שמילת נשים אסורה על פי חוק במרבית המדינות המערביות, ונתפסת כהשחתת איבר המין הנשי. יש הטוענים כי גם ניתוח מילה הוא בבחינת השחתת איבר מין פסולה, ומנגד רבים מזדעזעים נוכח ההשוואה בין שני הניתוחים. ישנם סוגים שונים של השחתת איבר המין הנשי והדבר משפיע על מידת הדמיון למילת גברים. ההשוואה מסתמכת בעיקר על הגרסה של השחתת איבר המין הנשי בה מוסרת רק עורלת הדגדגן, רקמה שקטנה יותר מעורלת הפין אך ייתכן שממלאת תפקיד מקביל.

מבחינה אתית, יש הטוענים לאפליה מגדרית ולאפליה תרבותית בהתייחסות השונה לחיתוך איברי המין הנשיים או הזכריים במסגרת מילה. מקור האפליה התרבותית בכך שהתרת מילת בנים מטיבה עם תרבויות מערביות על פני תרבויות אחרות שכן היא מתייחסת בסובלנות לניתוח מילה בבנים משום שזה נהוג בתרבויות מערביות ואינה מקבלת השחתת איבר המין הנשי (גם כאשר ההתערבות הכירורגית מינימלית) שאינה מקובלת בתרבויות אלה. מקור האפליה המגדרית בכך שהיא מטיבה עם הנשים ומספקת להן הגנה מוחלטת בהשוואה לבנים.

 טיעונים דתיים 
מצוטטים דברי ישו מהבשורה על פי תומאס, לפיהם אם המילה הייתה מועילה, הבנים היו נולדים נימולים, ותחת זאת המילה האמיתית של הרוח מועילה בכל המובנים. הקוראן אינו מזכיר מילה כלל, ולעומת זאת מציין שהאל יצר את האדם בצורה ההרמונית והרצויה. בהתאם לכך נטען שמוחמד ומשה לא נימולו.

 טיעונים רפואיים 

יש הטוענים שהניתוח אינו אתי ונמצא בקונפליקט עם שבועת הרופאים לפיה מתחייב הרופא לא לגרום נזק לחולה. כמו כן, הביצוע של מילה למטרת רפואה מונעת נוגד את עקרונות הרפואה המונעת שלפיהן יש צורך לספק עדויות ישירות וברורות לכך שביצוע הפעולה הרפואית יימנע את התולדה ומצדיקות אותה. לניתוח מילה עדויות רפואיות ברורות במחקר, אולם לטענת המתנגדים על פי רוב לא ניתן להצדיק את הפעולה הכירורגית הפולשנית כדי למנוע בעיות רפואיות קלות שניתן לטפל בהן לרוב בהתערבות רפואית שמרנית יותר. מחקר בדנמרק הראה ששכיחות ניתוחי העורלה שכוללים כריתה מלאה שלה לצורך טיפול בבעיה רפואית ומתבצעים עד גיל 18 הוא כ-1 למאתיים קטינים, ולפיכך טוענים המתנגדים שהטיעון שלמילה יתרון רפואי מניעתי חסר שחר.

 סיכונים רפואיים 
נטען שמילה היא פעולה העלולה לסכן פעוטות בריאים, המתבצעת שלא לצורך רפואי. הביואתיקנית, מרגרט סאמרוויל  טוענת שטכנית, המילה מהווה עבירה פלילית של תקיפה.

פעולת המילה גורמת לכאב אצל התינוק, ונטען שבעת ההחלמה ממנו חווה הפעוט חוויה טראומטית. מטופלים מבוגרים יותר לא היו מסכימים לסבול כאב זה. מחקר הראה שבמרבית חלקי המוח בהם דימות תהודה מגנטית מציג תגובה מוחית של מבוגרים לכאב, ניכרת תגובה משמעותית גם אצל תינוקות, ולפיכך נטען שתינוקות מרגישים כאב כמו מבוגרים. אף שישנם אמצעים להפחתת כאבים כדוגמת הרדמה מקומית, אף אחד מהאמצעים שנבדקו במחקר סקר קוקרן שנערך בשנת 2004 לא ביטל לחלוטין את תגובת התינוק (כדוגמת בכי או העוויות פנים) לכאבים בזמן הניתוח. מתנגדים למילה גם טענו שהשפעת ההרדמה דועכת לפני שפג הכאב שלאחר הניתוח. נוסף על כך, קיים קושי בהערכת כאב בפעוטות: הם אינם מפותחים עצבית באופן מלא ונטען שייתכן שהם חשים כאב גם אם הם אינם מראים זאת. גם פרופ' אברהם שטיינברג כתב כי "אין ספק שהמילה כואבת, גם ביילוד הרך", אולם הוסיף שקיום ניתוח המילה עד גיל שלושה שבועות הוא הזמן הטוב ביותר מבחינת הכאב, שכן עד גיל זה הוא מצטמצם לדקות אחדות אחרי המילה בלבד, לעומת מילה בגילאים מתקדמים יותר שבה נמשך הכאב בין 4–10 ימים. אחרים ציינו שעד גיל שנה ניתן לשכך את כאב המילה באמצעים חריפים פחות. מחקרים העלו שמילה בגיל ינקות איננה מותירה השפעה פסיכולוגית שלילית ארוכת טווח.

לעיתים ייתכנו השלכות ארוכות טווח ותינוקות שחוו מילה ללא שיכוך כאבים הראו תגובה מוגברת לכאב לחיסונים במהלך חצי השנה הראשונה לחייהם ונטען שהדחק שניתוח מילה גורם ביילוד עשוי להגדיל את הסיכון לתסמונת מוות בעריסה.

מילה רפואית כרוכה לרוב באחוז סיבוכים נמוך כאשר היא מבוצעת בתנאים של היגיינה ועל ידי מנתח או מוהל מנוסה.
עם זאת, טוענים המתנגדים למילה שאפילו סיבוך יחיד אינו מוצדק כאשר מדובר בניתוח שאין בו יתרון רפואי ברור.
ניתוח מילה עלול לגרום לעיתים רחוקות לסיכונים של דימום מסכן חיים או זיהום, ובמקרים נדירים יכולה מילה לגרום לסיבוכים קשים הכוללים אלח דם, דימום מסכן חיים, כריתה חלקית או מלאה של העטרה או הפין, נמק של הפין, פיסטולה של השופכה, זיהום מנגיף ההרפס ולהוביל לאשפוז ואף מוות. סיבוכים נפוצים יותר כוללים היווצרות של הידבקויות עור או גשרי עור של הפין, השארת עורלה עודפת, פין כלוא, עקמת הפין או היצרות פתח השופכה, סיבוכים אלה גורמים לעיתים לאי שביעות רצון קוסמטית או לכאב ועלולים להוביל לניתוחים נוספים.
בספר הדרכה למוהלים נכתב שאחוז הסיבוכים שבניתוח המילה נע בין 0.06% ל-0.25%, ושתמותה בעקבות ברית מילה היא אפסית לחלוטין. לפי מאמר שפורסם ב-"Israeli Journal of Pediatrics" נכתב ששיעור הסיבוכים בעקבות ניתוח מילה הוא 0.2-3%. כן נכתב שהידבקויות עור מתגלות כ-3 שבועות לאחר הניתוח וששכיחותן היא 70% בתינוקות, 30% בגיל 1–5 שנים ו-2% אחר גיל 9 שנים. צוין גם שפין כלוא שהוא מצב קשה של פין חבוי קורה ב-3% מניתוח מילה והיצרות פתח השופכה מופיעה בכחמישה אחוזים מהנימולים כסיבוך שכיח של הניתוח.

השפעה פסיכולוגית
נטען לקיום השפעות פסיכולוגיות שליליות של המילה על הנימולים, לרבות התנהגות אלימה, תחרותיות גברית מוגזמת, נטיות סאדו-מזוכיסטיות, התנהגות מינית מופקרת ותקיפות מיניות, ייאוש, אובדנות, התמכרות לסמים ואלכוהול, גירושין והימנעות מנישואין, ביצוע ניתוחים מיותרים והתנהגות אנטי-חברתית. נטען שרמת האלימות התקיפות המיניות הגבוהה בארצות הברית היא תוצאה של שיעורי המילה הגבוהים. המילה מוצגת על ידי מתנגדים למילה כפגיעה בגבריות, וכיצירת חיץ בין גברים לגוף שלהם. לפי אתר "רופאים נגד מילה", מחקר גדול שנערך בדנמרק מצא שילדים נימולים עשויים להיות בסיכון גדול יותר לפתח ליקויים על הספקטרום האוטיסטי והיפראקטיביות. הקשר למילה עשוי לשמש הסבר חלקי לכך שאוטיזם נפוץ כמעט פי חמישה בארצות הברית, והיפרקאקטיביות נפוצה בערך פי שלושה בקרב בנים. נכתב שדרושים מחקרים נוספים לשחזור התוצאות של המחקר וכדי לשפר את הבנת ממצאיו. כן נטען על סמך מחקרים בבעלי חיים שהמילה גורמת להיפראקטיביות, חרדות, הפרעת קשב וריכוז ושינויים ברגישות לכאב.

 התייחסות ליתרונות הרפואיים של מילה 
בארצות הברית נהוג במאה השנים האחרונות למול בשל טענות של יתרונות רפואיים העולים מן המילה. יש מייחסים את זה לד"ר לואיס סיירה בשנת 2012 פרסם ארגון רופאי הילדים האמריקאי (AAP) נייר עמדה שלפיו היתרונות הרפואיים בביצוע מילה עולים על הסיכונים (תוקף ניירות העמדה של הארגון הוא חמש שנים). נייר עמדה זה נתמך על ידי ארגון הבריאות העולמי והמרכזים לבקרת מחלות ומניעתן. לרבים, בייחוד באמצעי התקשורת הפופולריים, מסקנה זו פורשה כמעבר מעמדה נייטרלית של נייר העמדה הקודם שפורסם בשנת 1999, לעמדה התומכת במילה. עמדה זו בוקרה על ידי מתנגדי מילה וארגונים רפואיים, במיוחד באירופה. לדוגמה, מאמר בכתב העת Pediatrics, שבו פורסם נייר העמדה, וחתומים עליו כשלושים רופאים, שמרביתם חוקרים, ממדינות שונות, טען לכך שנייר העמדה האמריקאי היה נתון להטיה תרבותית, ומסקנותיו מנוגדות למסקנות ולמגמות לגבי מילה במדינות מערביות אחרות. בשנת 2016 אנדרו פרידמן, ממחברי נייר העמדה של ה-AAP, פרסם מאמר ובו הדגיש חלק במסקנה שאבד לעיתים קרובות בדיווח, והוא שהיתרונות הבריאותיים מצדיקים גישה להליך למשפחות שבוחרות בו, אך אינם גדולים דיים כדי להצדיק מילה שגרתית. המתנגדים טוענים שהיתרונות הרפואיים של מילה זניחים, כפי שיפורט להלן, ואינם מצדיקים את החסרונות שלה.
 הגנה מפני סרטן הפין - סרטן הפין קורה לרוב בעורלה או בעטרה ונטען שזו הסיבה שסילוק העורלה מפחית את היארעותו בנימולים. כמו כן, מילה מפחיתה את הסיכון לפימוזיס ולהידבקות בנגיף הפפילומה האנושי ומקלה על שמירת ניקיון הפין, אשר מהווים גורמי סיכון להתפתחות סרטן הפין. עם זאת, מתנגדי מילה טוענים שבמדינות מפותחות סרטן הפין נדיר ביותר וקורה בפחות מאחד למאה אלף גברים ושאחוזי סרטן הפין נמוכים בארצות הברית שם מרבית האוכלוסייה המבוגרת נימולה, אך דומים לאלו שבאירופה המערבית שם לטענתם אחוז הנימולים נמוך מ-10 אחוזים מהאוכלוסייה. מחקרים שהתייחסו לארצות הברית הראו שיש צורך במילת 900 גברים למניעת מקרה אחד של סרטן הפין, לפי מחקר אחד, או 322,000 גברים למניעת מקרה אחד של סרטן הפין כל שנה, לפי מחקר אחר. לפיכך, נטען שה-American Cancer Society אינו מגדיר מילה כגורם מניעתי לסרטן הפין. נגיף הפפילומה האנושי אחראי לכשליש ממקרי סרטן הפין ולפיכך שכיחות וזמינות החיסון נגד הנגיף צפויים להפחית משמעותית את אחוזי התחלואה בסרטן זה.
 הגנה מפני נגיף הפפילומה האנושי. אחוזי ההידבקות בנגיף נמוכים בכ-30% בקרב נימולים בהשוואה לאלו שאינם נימולים. בארצות הברית, שכיחות הנגיף בקרב גברים בני 18 עד 59 הוא כ-45.2%. השכיחות היחסית של טיפוסים שונים של הנגיף דומה בין ישראל שבה נהוגה מילה, למדינות מפותחות אחרות שברובן לא נהוגה מילה. כיום, שכיחות וזמינות חיסון יעיל ובטוח נגד הנגיף ושילוב עם אמצעי מניעה כגון קונדום מספקים הגנה יעילה יותר מפני הנגיף, בהשוואה לניתוח ללא אמצעי מניעה אלו.
 הגנה מפני נגיף הכשל החיסוני והפחתת הידבקות של נשים ביחסי מין הטרוסקסואליים בכ-30% לפי מחקרים שבוצעו באוגנדה ובמדינות אחרות באפריקה. אף שמחקרים אלה הראו תוצאות מובהקות הם בוצעו במדינות שבהן תנאי היגיינה ירודים ושיש בהן מגפת איידס. נכון ל-2018 לא התבצעו מחקרים דומים במדינות מפותחות. במרבית המחקרים שהתבצעו על אוכלוסייה הומוסקסואלית לא נמצא אפקט מגן למילה מאיידס ברמת מובהקות סטטיסטית מספקת. אחוזי נגיף הכשל החיסוני נמוכים יותר בחלק ממדינות אירופה שבהן מילה אינה נהוגה בהשוואה לארצות הברית. כיום, בדיקות לגילוי מוקדם של הדבקה בנגיף לפני קיום יחסי מין עם בן זוג חדש ושימוש בקונדום הם הדרך הבטוחה ביותר להימנע מהידבקות בקרב אוכלוסייה פעילה מינית, בהשוואה למילה ללא אמצעים אלו.
 נטען שהפחתת הסיכון לדלקות בדרכי השתן בשנות החיים הראשונות היא היתרון הרפואי היחיד מבין ארבעת היתרונות המרכזיים שהוצגו בידי ה-AAP, שתקף לפני שהנימול יגיע לגיל בו הוא יכול להחליט בעצמו אם ברצונו במילה. אחרים טענו שדלקות בדרכי השתן ניתנות לטיפול פשוט באנטיביוטיקה וכך הן מטופלות בבנות מתחת לגיל שנה שבהן הן נפוצות יותר מאשר בבנים. נוסף על כך נטען שדלקות בדרכי השתן שכיחות ביילודים בישראל שבה רוב האוכלוסייה נימולה.
 הפחתת הסיכון לפימוזיס פתולוגי- פימוזיס הוא מצב שבו יש היצרות של העורלה סביב הפין שאינה מאפשרת את הפשלתו. בבוגר זהו מצב שאינו תקין ואשר יכול להוביל לדלקות, כאבים בזמן זקפה ולהקשות על ניקיון הפין. העורלה מסולקת בניתוח מילה וכפועל יוצא הסיכון להתפתחות פימוזיס כמעט שאין קיים. במרבית המקרים פימוזיס עובר מעצמו, ובמרבית המקרים שהוא מצריך טיפול, מספיק טיפול רפואי שמרני באמצעות משחות סטרואידיות. מקרים קשים יותר ניתנים לטיפול באמצעות ניתוח משמר עורלה או באמצעות מילה כירורגית. מאחר שהצורך במילה הוא נדיר, אין בכך להצדיק את הניתוח בטרם עת.

 טיעונים חברתיים 
בישראל רבים חוששים מההשלכות החברתיות של אי ביצוע מילה ומכך שייגרמו לבנם להיות שונה מאביו או מחבריו, ובכך יחשפו אותו ללעג חברתי. בסקר שנערך בשנת 2007 על האוכלוסייה היהודית הבוגרת דוברת העברית, השיבו 97% שימולו את בנם, ומתוכם 9% השיבו שהסיבה העיקרית לכך היא כדי שלא ירגיש חריג ויתבייש, או כי "כולם עושים". לפי קבוצות המתנגדות למילה הטיעון החברתי הוא בדות. אף שלא ניתן להבטיח שילד לא ייחשף ללעג בהקשר לעורלתו, נכון הדבר גם לגבי תכונות אחרות המייחדות ילדים, כמו צבע שיער או הרכבת משקפיים. מתנגדים טוענים שאין די בשוני להצדיק ניתוח מיותר ומכאיב שאינו מוסרי בפעוט צעיר. כמו כן נטען שביצוע משהו שאינו מוסרי רק כדי ללכת בתלם הוא דוגמה פסולה בחינוך ילדים. נוסף על כך, איבר המין אמור לרוב להיות מוצנע במהלך הילדות וההתבגרות ואינו אמור להיות מוקד לתשומת לב. עוד נטען שככל שהורים ירבו לקבל החלטות מושכלות ומודעות לגבי ילדיהם כך תפחת שכיחות המילה בארץ, כשם שהיא פוחתת ביתר מדינות העולם המערבי ושהשונה יהפוך לנחלת הכלל. כבר היום יש ביהדות ישראל הורים שבוחרים להשאיר את בניהם בלתי נימולים, וקבוצות התומכות בכך.

 טעמי דת ומסורת 

ברית מילה היא ציווי דתי יהודי אשר עומד בבסיס הזהות היהודית. גם תנועות חילוניות שזנחו רבות מן המצוות (דוגמת השומר הצעיר), לא הפסיקו למול את הבנים. מתנגדי המילה טוענים שניתן לקיים זהות יהודית גם ללא ניתוח זה. תינוק שנולד לאם יהודיה הוא יהודי מלידה ואי קיום ברית מילה אינה משנה את דתו. כמו כן, לדעת המתנגדים, תליית יהדותו של תינוק בעורלתו מגמדת את המסורת והעומק של הדת היהודית. מנגד, חלק מהמתנגדים נמנעים מעיסוק בהיבטים ומניעים דתיים.
בקרב המתנגדים ישנם יהודים שאינם שומרי מסורת אשר טוענים שכמות שהם אינם מקיימים מצוות אחרות, אין היגיון בכך שיקיימו דווקא את מצווה זו. כחיזוק לטענה שברית המילה היא פעולה קיצונית המוצדקת רק על ידי אמונה אמיתית, מצוטט הרמב"ם שכתב: "לא יעשה האדם מעשה זה בעצמו או בילדו אלא מתוך אמונה אמיתית, מפני שאין זאת שׂריטה בשוֹק או כוויה בזרוע, אלא דבר שנחשב קשה מאוד מאוד". כיום ולאחר התפתחות הרפואה המודרנית ניתוח המילה איננו מוגדר כניתוח מסוכן.

כיום, יש יהודים הבוחרים לוותר על ניתוח המילה המתבצע בברית המילה, ובוחרים בטקס חלופי הנקרא ברית שלום או "ברית מילים". ארגון ברית שלום מציע רשימה של אנשי רוח ורבנים, שרובם רפורמיים או רקונסטרוקטיביסטיים המקיימים טקסים כאלה ברחבי העולם, לרבות בישראל, על מנת להציע להורים טקס חליפי שאינו כולל חיתוך של הפין.

ביקורת כלפי המתנגדים למילה
יש הטוענים להתעלמות של מתנגדי מילה מראיות חזקות ליתרונות המילה. כלפי ספר התנגדות למילה נטען שהוא מטיל ספק וטוען להטיה כלפי כל המחקרים הרפואיים התומכים ביתרונות המילה, אך מצטט ללא כל בדיקה או הסתייגות, כל טענה אפילו דחוקה כנגד המילה. כמו כן, נטען כי ההתנגדות למילה מבוססת על הפחדות בעלות ביסוס מדעי מוטה, חלקי או חסר, בפרט לאור העובדה כי בסקירות ובמחקרי מטא-אנליזה מקיפים לא נמצא כי מילה גורמת לנזק משמעותי. בנוסף, עלתה טענה שמהטענות נגד המילה נגועות באנטישמיות.

 ראו גם
יום מודעות לאוטונומיה על אברי המין

 לקריאה נוספת 
 רני כשר, מילה - מחשבה שנייה על ברית המילה, ספרי ניב, 2017 - ניתוח ביקורתי של המילה.
 רונלד גולדמן, מילה, הטראומה החבויה: כיצד נורמה תרבותית אמריקאית משפיעה על פעוטות ולבסוף על כולנו. הוצאת ואנגרד, 1997. 
 רונלד גולדמן, מטילים ספק במילה: נקודת מבט יהודית. הוצאת ואנגרד, 2015. 

 קישורים חיצוניים 

 גונן על הילד - אתר אינטרנט של ערן שדה המקבץ טיעונים נגד והתנגדויות לברית מילה
 קה"ל: קבוצת הורים לילדים שלמים - אתר קבוצת תמיכה להורים לילדים שאינם נימולים, בהנהלת רונית טמיר
 פורום מוותרים על ברית מילה בפורטל תפוז אנשים
 אתר עמותת "רופאים מתנגדים למילה" 
 CIRP, אתר אינטרנט של ג'פרי פאלק (Geoffrey T. Falk) המקבץ טיעונים נגד והתנגדויות למילה 
 אמריקה השלמה, אתר עמותה אמריקאית הפועלת נגד מילה ללא הסכמת הנימול 
 מידע על מילה, אוסטרליה, אתר אוסטרלי המקבץ טיעונים נגד והתנגדויות למילה 
 בריאן ארפ, בנים ובנות גם יחד - מאמר המשווה מילת בנים למילת בנות. 




 הערות שוליים 

קטגוריה:מחלוקות דתיות
קטגוריה:מילה (ניתוח)
קטגוריה:זכויות הילד
קטגוריה:אתיקה רפואית