אנרי, רוזן פריז (1933–2019)

אנרי, רוזן פריז (בצרפתית: Henri d'Orléans; 14 ביוני 1933 – 21 בינואר 2019) היה ראש בית אורליאן.

ביוגרפיה
אנרי נולד בווליאה-סן-פייר בבלגיה ב-14 ביוני 1933 לאנרי, רוזן פריז ולאיזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה, בתם של פדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה ואלז'בייטה, רוזנת דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ. בעת לידתו התגוררו הוריו בבלגיה בשל החוק שאסר על יורשי השושלות המלכותיות להתגורר בצרפת, אולם בשנת 1950 בוטל החוק ובני המשפחה עברו להתגורר בצרפת. עוד קודם לכן, בשנת 1947, קיבל אנרי היתר מיוחד מנשיא צרפת ונסן אוריו ללמוד בבורדו.

בשנת 1940 מת סבו הנסיך ז'אן, דוכס גיז, ואביו הפך לטוען לכתר הצרפתי, תוך שהוא נותן לאנרי את התואר דופן צרפת, ובשנת 1957 הוא העניק לו בנוסף את התואר רוזן קלרמון. ב-5 ביולי 1957 התחתן אנרי עם מריה תרזה, דוכסית וירטמברג, בתם של פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג ורוזה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו 5 ילדים. מאוקטובר 1959 עד אפריל 1962 עבד קלרמון במזכירות הכללית של הביטחון הלאומי כחבר בלגיון הזרים הצרפתי. לאחר מכן הועבר לחיל המצב בגרמניה, ולאחר מכן שירת כמדריך צבאי בקורסיקה, שם הצטרפו אליו אשתו וילדיו בתחילת 1963.

בשנת 1967 השתחרר אנרי מהצבא. לזמן קצר התגורר עם משפחתו באחוזת מנואר דו קור-וולנט בלובסיין, ולאחר מכן שכרו דירה ברובע ה-15 בפריז. בתחילת שנות ה-70 ניהל אנרי משרד יחסי ציבור בז'נבה, שווייץ של חברת השקעות שווייצרית ששכנה בקורי.
אנרי כתב מספר ספרים:
 À mes fils (1989)
 Adresse au futur chef de l'État (1994)
 Désolé, Altesse, c'est mon jour de sortie (1994)
 ?La France survivra-t-elle à l'an 2000 (1997)
 Le passeur de miroir (2000)
 La France à bout de bras (2002)
 L'histoire en héritage (2003)
La Royauté de l'Homme (2016)
אנרי עסק גם בציור והשיק מותג משלו של בושם. בשנת 2004, התמודד מטעם אליאנס רויאל בבחירות לפרלמנט האירופי אך לא הצליח להיבחר.

בשנת 1984 התגרש אנרי, ובאוקטובר אותה שנה התחתן בשנית עם מיכאלה אנה מריה קוסיניו אי קויניו דה ליאון, בתם של לואיס קוסיניו אי סבירה ואנטוניה מריה קויניונס דה ליאון אי באנואלוס, מרקיזת סן קרלוס. בעקבות גירושיו ונישואיו ללא אישור מהכנסייה נישל אותו אביו מתאריו והעניק לו רק את התואר "רוזן מורטן", בעוד אמו העניקה לגרושתו את התואר "דוכסית מונטפנסייה".

בשנת 1991 החזיר לו אביו את תאריו, ונתן לאשתו השנייה את התואר "רוזנת ז'ואנוויל". בשנת 1999 מת אביו אנרי, רוזן פריז, ואנרי ירש את תאריו והוסיף לעצמו את התואר "דוכס צרפת". בשנת 2003 מתה אמו איזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה, ואשתו קיבלה את התואר "רוזנת פריז".

לאחר מות אביו ביטל אנרי את החלטתו אביו את תוארי אחיו הנסיך מישל, רוזן אברו והנסיך תיבו, רוזן לה מרשה, אשר התחתנו ללא קבלת רשות מאביהם. בנוסף, העניק תארים לאחייניו, הנסיך ז'אק, הדוכס אורליאן, הנסיך שארל לואי, דוכס שארטר והנסיך פולק, דוכס אומלה ורוזן אה.

אנרי הכיר בבנו הבכור פרנסואה כיורשו, עם התואר "רוזן קלרמון", והכריז כי בנו האמצעי, הנסיך ז'אן, דוכס ונדום יירש את מעמדו כראש בית אורליאן.

בשנת 2009 השיג אנרי מהכס הקדוש את ביטול נישואיו עם מריה תרזה, ועקב כך התחתן מחדש עם אשתו השנייה, מיכאלה קוזיניו, בכנסייה הקתולית בספטמבר אותה שנה.

אנרי השתתף באירועים שונים של האצולה האירופית. בשנת 2011 השתתף בחתונתו של אלבר השני, נסיך מונקו.

אנרי נפטר ב-21 בינואר 2019, ובנו הנסיך ז'אן, דוכס ונדום ירש את תאריו.

משפחתו
ב-5 ביולי 1957 התחתן אנרי עם מריה תרזה, דוכסית וירטמברג, בתם של פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג ורוזה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
 מארי, נסיכת אורליאן (נולדה ב-1959), התחתנה עם גונדאקאר, נסיך ליכטנשטיין
 פרנסואה, רוזן קלרמון (1961–2017)
 בלאנש, נסיכת אורליאן (נולדה ב-1963)
 הנסיך ז'אן, דוכס ונדום (נולד ב-1965)
 הנסיך אודס, דוכס אנגולם (נולד ב-1968)

 אילן יוחסין 

קישורים חיצוניים





קטגוריה:בית אורליאן
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1933
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2019