חתולי מוזיאון ארמיטאז'

חתולי מוזיאון הארמיטאז' הם קבוצה של חתולים המתגוררים באורח קבע במוזיאון ארמיטאז' בעיר סנקט פטרבורג שבצפון רוסיה. ללהקה, המונה כ-70 חתולים, מעמד רשמי במוזיאון, והוא מעסיק עבורם מזכירה ושלושה עוזרים שתפקידם לרכז ולפקח על ענייני הלהקה.

החתולים חיים במרתף המוזיאון, שהותאם במיוחד עבורם ופועל בו מטבח להכנת אוכל לחתולים (לכל אחד מהם העדפות שונות) ובית חולים וטרינרי קטן. בימי הקיץ החמימים ניתן לראותם משוטטים ברחבת הכניסה למוזיאון ובמבואה. בעבר שוטטו החתולים באולמות ובגלריות המוזיאון עצמן. יש המתייחסים לחתולי הארמיטאז' כאל חלק מאוספי המוזיאון. המוזיאון אף מתחזק עבורם אתר אינטרנט מיוחד וחשבונות רשמיים ברשתות החברתיות.

החתולים במוזיאון מטופלים ומסורסים. קרנות למען בעלי חיים ברוסיה תורמות באופן קבוע כספים לצורך אחזקתם.

 תפקיד חתולי ארמיטאז' 
ארמיטאז' הוא המוזיאון הגדול ביותר ברוסיה ואחד המוזיאונים הגדולים, הוותיקים והחשובים ביותר בעולם בתחום האמנות. הוא מכיל מעל שלושה מיליון יצירות אמנות. פחות משליש מהן מוצגות בגלריות המוזיאון, ורובן מאוחסנות. תפקידם של חתולי ארמיטאז' להגן על היצירות ולהבריח מכרסמים שונים שעשויים לגרום נזק ליצירות החשובות.

 היסטוריה 
חתולים שהו במוזיאון ארמיטאז', שהיה במקור ארמונם של שליטי רוסיה, מאז המאה ה-18. על פי המסורת הביא עמו פיוטר הגדול בחזרתו מהולנד חתול שהורשה לשהות בחצר ארמון החורף, שאז היה בנוי עץ. לחתול קראו "ואסילי". לפי גרסה אחרת, החתול ואסילי הובא אל פיוטר בשנת 1724 מביתו של סוחר הולנדי.

בשנת 1745 הורתה יליזבטה, קיסרית רוסיה להביא חתולים לארמון כדי להשתלט על מכת העכברים והחולדות במקום. מייסדת המוזיאון יקטרינה הגדולה לא אהבה חתולים, אך אפשרה לחתולי המוזיאון להישאר במקום ואף תמכה בהבאת חתולים מגזע חתול רוסי כחול.

בכתבתו של כתב ה-BBC ג'יימס רוג'רס הועלתה הסברה כי מקור החתולים בעיר קאזאן, עיר שחתוליה ידועים ביכולותיהם לצוד עכברים באופן מיטבי.

החתולים חיו במקום ברציפות, עד תקופת המצור על לנינגרד בתקופת מלחמת העולם השנייה. בתום המלחמה הובאה למקום קבוצה חדשה של חתולים שהחליפה את הקודמת. מאז החילופין גדל מספר החולדות במקום, אך לאחר שקבוצת החתולים החדשה התמקמה בארמון שוב קטנה אוכלוסיית החולדות. בשנות ה-60 של המאה ה-20 ניסו להיפטר מהחתולים וקיוו להחליפם בחומר כימי דוחה חולדות, אך משזה לא הוכיח את עצמו הוחזרו החתולים.

לאחר התפרקות ברית המועצות הידרדרה רמת הטיפול בלהקה, והם התגוררו במוזיאון בתנאים ירודים. רק בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 שופרו תנאי המחיה של החתולים, והחלה תוכנית טיפול מסודרת בהם, כולל הסדרת המשאבים. בשנת 2007 החל המוזיאון לאמץ חתולים הזקוקים לבית ולצרפם ללהקה. בשנת 2010 ציינה מנהלת תוכנית החתולים, מריה חלטונין, כי להקת החתולים של המוזיאון כוללת 60 חתולים בשטח המוזיאון. במאי 2013 עמד מספר החתולים על 74. ב-2011 החל המוזיאון לציין אחת לשנה אירוע המכונה "Catfest", פסטיבל החתולים, הכולל תחרות של ציורי חתולים ותחרויות גילוי מטמון עבור ילדים.

החל משנת 2015 מאפשר אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון להגיש בקשה לאמץ כמה מחתולי הארמיטאז'.

במרץ 2016 נכנסו חתולי הארמיטאז' לרשימת הדברים שחייבים לראות בביקור בעיר, לדעת הדיילי טלגרף.

בעיר וסוולוז'סק פועל מוזיאון החתולים, בו חיים כמה מחתולי הארמיטאז' המרכיבים את התערוכה ההיסטורית, שכולה מוקדשת לתולדות חתולי הבית ברוסיה ובה אף חלק נכבד המוקדש גם לחתולי הארמיטאז'.

 ראו גם 
 רודף העכברים הראשי של הקבינט
 כלבי הרחוב של מוסקבה

 קישורים חיצוניים 


 "חתולי מוזיאון ארמיטאז'" - ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק

 Hermitage Cats: The Guards of the Russian Crown Jewelry, Liukko, A., Liukko, J., Russian Life, 2006
 Cat "Army", 2009-06-12, National Geographic
 Hermitage palace is cat’s whiskers, Rodgers, J., 2007-10-05, BBC
 Эрмитажные коты меняют место жительства, 2010-03-22, NTD
 Коты — легендарные хранители музея Эрмитаж // חתולים - השומרים האגדיים של מוזיאון ארמטיאז', אתר 33cats.ru
 From Hermitage Cats to a Chernobyl Safari, Anna Jermolaewa’s Counter Histories, Sutton, B., 2014-11-25, Hyperallergic.com

 הערות שוליים 

קטגוריה:חתולים מפורסמים
קטגוריה:ארמיטאז'