בטי סגל

בטי סגל (ביידיש: בעטי סעגאַל; 1 בספטמבר 1916 – 10 באוגוסט 1985) הייתה שחקנית וזמרת יהודייה-פולנייה וישראלית, שפעלה בווילנה ובישראל.

ביוגרפיה
בטי בת ישראל נולדה בשנת 1916 בעיר וילנה, (אז חלק מפולין, כיום בירת ליטא) במשפחה בת ארבעה ילדים. 
למדה משחק בסטודיו הדרמטי בווילנה בהדרכתו של איבוֹ גאל . שיחקה בווילנה בתיאטרון הבובות "מידים".
נישאה בגיל  18 לברל, קונדיטור במקצועו. לשניים נולד הבן, מאיר.

עם פלישת הנאצים לליטא הוקם בעיר גטו וילנה והיא ומשפחתה גורשו אליו. היא עבדה בניקיון בתחנת הרכבת בעיר. בעלה ובנה בן ה-8 נשלחו להשמדה באחת האקציות. לאחר שנה בגטו נשלחה באקציה עם משפחתה לגטו ריגה, שם שרדה עד שחרור העיר בידי הסובייטים. 
לאחר מלחמת העולם השנייה עברה מריגה לעיר לודז', שם עבדה במשרד לחיפוש־קרובים ופגשה שוב את ישראל סגל, מי שהיה המנהל האמנותי של התיאטרון בגטו וילנה ואיבד את אשתו, מירה, בשואה.
השניים נישאו  ועברו לאזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה, שם נקלטו  במחנה עקורים במינכן. 
ישראל נמנה עם מייסדי תיאטרון שארית הפליטה – "התיאטרון היהודי של מינכן" (ביידיש: מינכענער ייִדישער טעאַטער, ובראשי תיבות: מיט). היא השתתפה בהצגות התיאטרון.

ממניעים ציוניים בחרו השניים בקיץ 1949 לעלות לישראל מסגרת העלייה ההמונית, שלאחר קום המדינה והתיישבו בתל אביב.

בארץ שיחקה בתיאטרון המטאטא, התיאטרון העירוני באר שבע, תיאטרון יידי ועוד. בשנת 1958 הצטרפה לתיאטרון אֹהל (5 שנים אחרי בעלה), ושיחקה בו עד לסגירתו, בשנת 1969. תפקידה הבולט ביותר ב"אהל" היה בהצגה "החייל האמיץ שווייק", לצידו של מאיר מרגלית (למעלה מ-300 הופעות). כמו כן השתתפה בכעשרים הצגות, בהן: "גיבורי העורף" (1956), "שולמית", "החולה המדומה", "גם הוא באצילים", "חשמלית ושמה תשוקה", "הקמצן", "הכתובה", ו"עמך" .

בשנים 1961–1976 שיחקה במספר סרטים ישראליים, בהם "ניני" (1963), "הילד מעבר לרחוב" (1965), "טוביה ושבע בנותיו" (1968), ו"רק היום" (1976).

הייתה נשואה כ-40 שנה לישראל סגל, והתגוררה עמו ברחוב גורדון בתל אביב. במשך שנים רבות סעדה את בן-זוגה, שחלה בפרקינסון. לבני הזוג לא היו ילדים.

סגל יצאה לשחות בקיץ 1985 בחוף גורדון (דבר שנהגה לעשות באופן קבוע) עם שכנתה, תקוה מור. הים היה סוער והיא חשה ברע לאחר מספר דקות וביקשה עזרה, אולם עד שהוצאה לחוף על ידי אחרים ששחו לידה, ניסיונות ההחייאה לא השיבו אותה לחיים. בת 68 במותה. ימים ספורים לפני כן סבלה מתעוקה בחזה, אולם לא ניגשה להבדק.

אלמנהּ, ישראל, נפטר מספר שבועות אחריה. השניים נקברו זה לצד זה בבית העלמין הדרום.

קישורים חיצוניים




הערות שוליים

קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אהל
קטגוריה:שחקני תיאטרון יידיש
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים
קטגוריה:יהודים בשואה: ליטא
קטגוריה:ניצולות השואה: ליטא
קטגוריה:עולות לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:הרוגות טביעה
קטגוריה:הרוגי טביעה ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1985
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985