יחסי אוקראינה–פולין

יחסי אוקראינה–פולין הם היחסים הבינלאומיים בין אוקראינה ופולין, אשר כוננו מיד אחרי שאוקראינה קיבלה את עצמאותה מברית המועצות בתחילת שנות ה-90.

אוקראינה ופולין, בהתאמה, הן המדינות השנייה והשלישית בגודלן מבין המדינות הסלאביות, אחרי רוסיה. שתי המדינות חולקות גבול משותף של כ-529 ק"מ. קבלת פולין של אמנת שנגן יצר בעיות עם התנועה בגבול האוקראיני. ב-1 ביולי 2009 נכנס לתוקף הסכם על תנועת הגבולות המקומית בין שתי המדינות, אשר מאפשר לאזרחי אוקראינה החיים באזורי הגבול לחצות את הגבול הפולני על פי הליך ליברלי.

אוקראינה היא המדינה עם המספר הגדול ביותר של קונסוליות פולניות.

 היסטוריה 
שורשיהם של היחסים בין שתי המדינות במאות ה-16 וה-17, כאשר שטחה של אוקראינה של ימינו, על האוקראינים שבו, היו חלק מהאיחוד הפולני-ליטאי, ואף קודם לכן התקיימו קשרי ידידות בין ממלכת פולין לממלכת גליציה-ווהלין.

לאחר מלחמת העולם הראשונה פרצה מלחמת פולין-אוקראינה בין הרפובליקה העממית של אוקראינה לבין הרפובליקה הפולנית השנייה, ובשנת 1920 נחתם חוזה ורשה (1920) שבו נחתמה ברית בין המדינות כנגד רוסיה הסובייטית. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם הייתה פולין עצמאית, ואילו אוקראינה הייתה חלק מברית המועצות. במהלך מלחמת העולם השנייה היו שתי המדינות תחת כיבוש גרמני, ולאחר המלחמה פרצו התלקחות של מתחים אתניים, ביניהן מעשי טבח בפולנים בווהלין ובגליציה המזרחית ומבצע ויסלה, שבו גורשו עשרות אלפי אוקראינים מפולין.

בתקופת ברית המועצות כמעט ולא היו יחסים ישירים בין הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית לרפובליקה העממית הפולנית, אולם לאחר נפילת ברית המועצות כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים.

ממוזער|ויקטור יושצ'נקו, נשיא אוקראינה, יחד עם אלכסנדר קוושנייבסקי, נשיא פולין, דאבוס 2005
ב-13 באוקטובר 1990 הסכימו פולין ואוקראינה על "הצהרה על היסודות והכיוונים הכלליים בפיתוח היחסים הפולנים-אוקראינים". סעיף 3 של הצהרה זו אמר כי לאף מדינה אין טענות טריטוריאליות נגד השני, ולא תהיה כזו בעתיד. שתי המדינות הבטיחו לכבד את זכויותיהם של המיעוטים הלאומיים בשטחם ולשפר את מצבם של המיעוטים בארצותיהם.

התמיכה בריבונות האוקראינית הפכה למרכיב חשוב של מדיניות החוץ הפולנית. פולין תמכה מאוד במהפכה הכתומה שהתרחשה בשנת 2004 באוקראינה, ותמכה בשיתוף פעולה של נאט"ו עם אוקראינה (כגון החטיבה ליטאית–פולנית–אוקראינית), כמו גם במאמצי אוקראינה להצטרף לאיחוד האירופי.

פולין תמכה באופן נלהב באוקראינה לאורך התקופה הסוערת של יברומאידאן ומשבר קרים (2014). הממשלה הפולנית תמכה בסנקציות נגד רוסיה על פעולותיה באוקראינה, ואף הכריזה כי לא תכיר בסיפוח חצי האי קרים על ידי רוסיה. בשנת 2014 שר החוץ הפולני ראדוסלב סיקורסקי טען כי בשנת 2008 נשיא רוסיה,  ולדימיר פוטין, הציע לראש ממשלת פולין דונלד טוסק לחלק את אוקראינה בין פולין לרוסיה. מאוחר יותר הצהיר סיקורסקי כי דבריו פורשו יתר על המידה, וכי פולין אינה משתתפת בסיפוחים.

למרות זאת, קיימות מחלוקות בין המדינות בנוגע לגבי צבא המורדים האוקראיני (UPA) ומעשי הטבח של פולנים בווהלין ובמזרח גליציה. ביולי 2016 ה"סיים" הפולני העביר החלטה, שנכתבה על ידי מפלגת חוק וצדק, שקובעת את ה-11 ביולי ליום זיכרון לאומי לקורבנות רצח עם, וציין כי למעלה מ-100,000 אזרחי פולין נרצחו במהלך מתקפה מתואמת על ידי UPA. נשיא אוקראינה פטרו פורושנקו הביע צער על ההחלטה, בטענה כי זה יכול הוביל לגרום ל"ספקולציות פוליטיות". בתגובה, חבר הפרלמנט האוקראיני אולסקי מוסי העביר טיוטת החלטה הקובעת את ה-24 במרץ כ"יום הזיכרון של קורבנות רצח העם של המדינה הפולנית נגד אוקראינים השנים 1919–1951". בתגובה, יושב ראש הסנאט הפולני סטניסלב קרצ'בסקי גינה את ההחלטה.

בשנת 2016 נדחתה לפי המלצות של משרד החוץ האוקראיני, הקרנה מיוחדת של הסרט הפולני ווהלין על ידי המכון הפולני בקייב לחברי פרלמנט אוקראינים, בשל חששות כי זה עלול לשבש את הסדר הציבורי.

יחסים דיפלומטיים
אוקראינה מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה, ו-10 קונסוליות בבידגושץ', חלם, גדנסק, קרקוב, לובלין, פשמישל, ז'שוב, שצ'צ'ין, ורוצלב וז'לונה גורה. מאידך, פולין מחזיקה באוקראינה שגרירות בקייב ו-5 קונסוליות בחרקוב, לוצק, לבוב, אודסה, וויניצה.

החל משנת 1998 בקרבת עיירה קרקוביץ פועלת נקודת מעבר גדולה ששדרכה יכולים לעבור כ-5 אלף מכוניות ביום.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

*
פולין