ישראל חכמישווילי

ישראל חכמישווילי (1866–1944) היה איש ציבור ירושלמי, יהודי-גאורגי, סוחר אמיד ובנקאי, וגואל אדמות רבות בירושלים ומחוצה לה.

קורות חיים
ממוזער|250x250 פיקסלים|ישראל לצד אשתו, חנה
נולד באחלציחה שבגאורגיה ב-29 במרץ 1866 (י"ג בניסן ה'תרכ"ו) ללאה בת יוסף גורל (גורלשווילי) ולרב יעקב חכמישווילי, שהיה מחלוצי העלייה הראשונים של יהדות גאורגיה לארץ ישראל, בן למשפחת רבנים (מכאן הכינוי "חכמישווילי" - "בן החכם").

בשנת 1874 (ה'תרל"ד) עלה יחד עם הוריו לארץ ישראל, והתיישב בירושלים, שם החל ללמוד בתלמוד תורה מקומי, ומשם המשיך לבית הספר דורש ציון.

כשבגר החל לעסוק במסחר ובחלפנות כספים, ובהמשך עבר לעסוק בבנקאות.

בשנת 1886 (ה'תרמ"ו) נישא לחנה אביגיל בת הרב יוסף קוקיא. במשך השנים שלאחר מכן, סייעה לו רבות בגאולת קרקעות, וסייעה לו באירוח ובכיבוד המוכרים הערבים.

בחודש יולי 1909 (אב ה'תרס"ט) פרסם חוברת בשם "שכונה חדשה" בה פרסם כי רכש שטח בירושלים, שמתוכו יקציב 25,000 מטרים לייסוד שכונה למחוסרי אמצעים בירושלים.

כנתין רוסיה, וכנאמן הרכוש של המנזר הרוסי והיווני בירושלים, במלחמת העולם הראשונה סייע ליהודים רבים שנרדפו על ידי השלטון הטורקי. בתקופה זו נערכו בביתו חיפושים, ונמצאו בו תעודות המקשרות אותו לתנועה הציונית. תחילה הוחלט לגרשו מהארץ, אולם לבסוף נדחה הגירוש בשל מצבו הבריאותי.

בתזכיר ששלח חיים בן-עטר, בראשית מאי 1918 אל ההסתדרות הציונית בלונדון, "בדבר איסור קניית קרקעות ליהודים" קבל על כך שמרשים רכישה ומכירה של קרקע על ידי נוצרים ומוסלמים אך לא על ידי יהודים. כדוגמה הוא מביא את ישראל חכמישווילי - "הבנקאי וסוחר-הקרקעות הגורג'י". אף על פי שהייתה לו נתינות רוסית, ביצע חכמישווילי עסקאות שונות לפני המלחמה עבור יחידים, מוסדות יהודיים וגם עבור נוצרים. לאחר שנדחה בלך ושוב, קיבל תשובה רשמית, שהמנהלה החדשה של O.E.T.A החליטה לא לאשר קנייה ומכירה של קרקעות ליהודים בטענה של שמירה על הסטטוס קוו. ימים מספר לאחר פנייתו של חכמישווילי, עסקה אחרת של העברת מקרקעין בין מוסלמי לנוצרי נענתה בחיוב.

ייסד מכספו את התלמוד תורה וישיבת "שארית ישראל", ובית כנסת בעיר העתיקה בירושלים לעדת הגורג'ים. בתלמוד תורה, שניהל בעצמו, קבע שילמדו עברית כשפה ראשית, בעוד בתי ספר אחרים המשיכו ללמד באמצעות שפות אחרות.

במשך שנים רבות עסק בגאולת אדמות בירושלים שמחוץ לחומות, וגאל שטחים נרחבים, ונמנה עם מייסדי שכונות חדשות בעיר, בהן רחביה וסביבתה. במיוחד היה בקשר תמידי עם גואלי האדמות יהושע חנקין, ארתור רופין ויעקב טהון מחברת הכשרת היישוב, והקרן הקיימת לישראל.

מטרתו העיקרית הייתה יישוב החלק הדרומי-מערבי של ירושלים, בדרך המובילה לחברון, וכסוחר אמיד, על חלק מהקרקעות שרכש בלב ירושלים בנה בניינים ששימשו כמרכזי המסחר הראשיים של העיר, והעניקו עבודה לתושבים רבים.

גם מחוץ לירושלים רכש שטחי אדמה ושטחים חקלאיים רבים במושבות עבריות, והודות לפעילותו, הוצעה לו משרת ציר בקונגרסים הציוניים על ידי מנחם אוסישקין.

ב-5 באפריל 1944 נפצע מרכב שנסע ברחוב יפו בירושלים, והלך לעולמו למחרת, ב-6 באפריל (י"ג בניסן ה'תש"ד). בלווייה נכח קהל רב, והרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל.

 חיים אישיים 
היה נשוי לחנה אביגיל (בת למשפחת קוקיא). בתם ויקטוריה וידה הייתה פעילה בויצו, נישאה לגבריאל ולירו, בנו של חיים ולירו.

אחיו היה הבנקאי יוסף חכמי.

קישורים חיצוניים




הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:בנקאים ביישוב
קטגוריה:גואלי אדמות בארץ ישראל
קטגוריה:יהודים גאורגים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:מייסדי שכונות ירושלים
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1866
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1944