מאה ברכות

תקנת מאה ברכות היא תקנה קדומה המחייבת לברך בכל יום לפחות מאה ברכות. התקנה מיוחסת לאישים שונים: למשה רבנו, לדוד המלך, לאנשי כנסת הגדולה ולרבי מאיר.

הגאונים מייחסים תקנה זו לדוד המלך, שתיקן תקנה זו לעצירת מגפה שהייתה הורגת בכל יום מאה אנשים.

 מקור התקנה 
תקנה זו הוזכרה בתלמוד אמנם לא נתבאר שם מי תיקנה ועל מה תיקנה:

אף שלמדו דבר זה מפסוק, לדעת רבים מהראשונים חיוב זה אינו מדאורייתא, אלא מתקנת חכמים, והלימוד מהפסוק אינו אלא אסמכתא.

בראשונים כתבו מספר דרכים לבאר האיך למדו דבר זה מהפסוק הנ"ל:

לדעת רש"י הלימוד הוא מלשון הפסוק "מה ה' אלהיך דורש מעמך". ובמקום "מה" יש לקרוא "מאה".

בפירוש התוספות כתבו שמספר האותיות בפסוק בצירוף אות האל"ף במילה "מה" הוא מאה, ובזה נרמז שיש לברך מאה ברכות בכל יום.

 תקנת דוד המלך 
בטור כתב על פי תשובת רב נטרונאימופיע גם בסדר רב עמרם גאון, ברכות השחר. שדוד המלך הוא זה שתיקן לברך 'מאה ברכות' בכל יום, בעקבות מגפה שהתחוללה בירושלים, וגבתה את חייהם של מאה אנשים בכל יום, ולא היו יודעים על מה התרגשה עליהם צרה זו. דוד המלך חקר, ונודע לו ברוח הקודש, שעל ידי תקנת 'מאה ברכות' תעצר המגפה, וכך היה.

במחזור ויטרי נכתב שנראה שלאחר שתיקנה דוד המלך, נשתכחה התקנה, וחזרו תנאים ואמוראים ותיקנו תקנה זו בשנית.

 בקבלה 
בעל ספר "שערי צדק" ר' יוסף ג'יקטיליה, כותב כי לתקנה זו של מאה ברכות בכל יום משמעות פנימית. לשיטתו, הדרך להכיר את אלוהים עוברת דרך קניין מידת "צדק" (מקבילה למידת "מלכות") ועליה הוא כותב כך:

"והנה המדה הזאת יש לה מאה פינות.. ומכל פינה ופינה נובעת מעיינות ברכה לעולם, ומשם ינק יצחק אבינו עליו השלום מאה ברכות .. ואלו מאה שערים שמצא יצחק במה שנתברך… שמשם יוצא ברכה ושפע ואצילות לכל הנבראים על ידי ישראל… ולכן צריך כל אחד מישראל לברך בכל יום מאה ברכות, כלומר כל ברכה וברכה יש לה מעיין ומקור ממה שמהיא נשפעת ונאצלת, ואם ח"ו יחסר לאדם אחד ממאה ברכות בכל יום הוא פוגם את כל התורה כולה ונמצא מקלקל כל הצנורות… ועל דרך זה אנו אומרים כי כל אדם שאין משלים בכל יום מאה ברכות פוגם צורתו ומקצץ בנטיעות נפשו, ואוי לו על חסרונו, ואינו נכנס בשערי צד"ק…

עניין זה מתכתב עם משחק המילים בין המילה "ברכה" לבין הפועל "הברכה". משחק מילים זה מצביע על הקשר (על פי חסידים ומקובלים) בין פעולת הברכה עצמה לבין הבאת שפע לעולם (הַבְרָכָה היא שיטה לריבוי צמחים שבה משרישים ענפים המחוברים לצמח, כך הברכה היא הכנסת שפע לעולם).ראה בערך "ברכה"

 מנין הברכות 
בימות החול ניתן בקלות לברך מאה ברכות, מאחר שבכל תפילה יש 19 ברכות, מלבד שאר ברכות השחר ועוד, פירוט הברכות ליום חול הוא כדלהלן:

סך כל הברכות = 89, (ולדעת הרמ"א = 91, או אפילו 93). בצירוף ברכות נטילת ידיים המוציא וברכת המזון ושאר ברכות הנהנין, ניתן בקלות להגיע למאה ברכות בכל יום.

 שבת יום טוב ויום כיפור 
בשבתות וימים טובים שבהם תפילת שמונה עשרה אינה מכילה 19 ברכות אלא רק שבע ברכות, נזקקים להשלים את המאה ברכות על ידי ברכות הנהנין השונות כפי שמתואר בתלמוד: "רב חייא בריה דרב אויא בשבתא וביומי טבי טרח וממלי להו באיספרמקי ומגדי" (איספרמקי – בשמים; מגדי – מיני מגדים, שטעונים ברכה [רש"י]).

ביום כיפור, ישנו קושי להגיע למניין מאה ברכות, מאחר שאי אפשר להוסיף ברכות על ידי ברכות הנהנין ואף בתפילות העמידה יש רק שבע ברכות.

 דיני התקנה 
 חיוב ה'מאה ברכות' הוא חיוב נפרד לכל יום ויום, ובפוסקים כתבו שחשבון 'יום' לעניין זה הוא כדין יום לפי התורה, היינו שהלילה קודם ואחר כך היום.
 בפוסקים נחלקו אם מותר לגרום לברכה שאינה צריכה על מנת להגיע למאה ברכות. הדעה המתירה סוברת שמכיוון שצריך להגיע למאה ברכות, אין כאן דין של ברכה שאינה צריכה.
 בעניין חיוב נשים בחיוב זה, נחלקו בפוסקים, יש שפטרו נשים מחמת שהמצווה היא מצוות עשה שהזמן גרמא. ויש שכתבו לחייבם בן השאר מאחר שהתקנה הייתה מחמת שמתו במגפה, ובתלמוד מצינו במקרה דומה שחייבו נשים במצוות מזוזה מחמת שאף נשים "בעו חיי" (=צריכות חיים).

 מנין המצוות 
ישנם מספרי המצוות שמנו את מצוות 'מאה ברכות' בכלל התרי"ג מצוות, כגון בספר הלכות גדולות, שמנאה במצוות עשה כה: "מאה ברכות בכל יום".

הרמב"ם תמה על דבריהם, שהרי חיוב זה אינו מהתורה כלל:

קישורים חיצוניים

 מאה ברכות - שיעור באתר עולמות
פירוט מאה הברכות בכל יום באתר פרשת יהדות

 חיבורים 


  ; 





 הערות שוליים 

קטגוריה:ברכות