חטא המתאוננים

חטא המתאוננים הוא מאורע מקראי שאירע סמוך לעזיבת עם ישראל את הר סיני במסעם אל קדש ברנע שממנה שלחו את שנים עשר המרגלים שיתורו את הארץ במטרה להתכונן לכניסה אליה ולכיבושה. לאחר עזיבת הר סיני בו חנו העם למשך כשנה, החלו להתלונן על ה' תלונה שמהותה לא התבארה בכתובים. בעקבות זאת כעס ה' על עם ישראל והחלה לבעור בקרב העם אש שכילתה אנשים 'בקצה המחנה'. בעקבות זאת צעקו העם אל משה שיבקש מה' שהאש תפסיק לכלות בהם. משה נענה לבקשתם, התפלל אל ה' ואז שקעה האש.
בעקבות מאורע זה, קרא משה למקום 'תבערה', .

 תיאור החטא ועונשו 
התיאור המקראי לחטא המתאוננים מופיע בפרשת בהעלותך שבספר במדבר, שם מסופר כי לאחר שעזבו עם ישראל את הר סיני לכיוון קדש ברנע, החל העם להתאונן על דבר מה שהכתוב נמנע מלבאר באופן מפורש: .  

עקב התלונה כעס ה' על כפיות הטובה של העם, ואש שנשלחה מאת ה' החלה אוכלת בקצה המחנה וממיתה מהעם: . במדרשים המילים 'בקצה המחנה' לא מתפרשות כפשוטן שהאש פרצה באחת מקצות מחנה  ישראל, אלא נדרשות במשמעות של קצה המדרג החברתי של העם. אלא שישנה מחלוקת קיצונית באיזה קצה מדובר: . ובמדרש אחר המחלוקת מובאת בצורה מעט שונה, האם הכוונה לרשעים שבמחנה או לצדיקים שבמחנה: . כיוצא בזה פירש רש"י: . מעין זה תרגם תרגום המיוחס ליונתן: . 

כאשר ראו זאת עם ישראל, זעקו אל משה שיתפלל אל ה' שהאש תשקע. משה נעתר לבקשתם והתפלל אל ה' שהאש תשקע. ה' שמע לתפילת משה והאש שקעה: .  

בסיום הפרשיה התורה מציינת שמשה קרא למקום 'תבערה' על .

 פירוש המילה 'כמתאוננים' 
הפרשנים הציעו הצעות שונות לפירוש המילה 'כמתאוננים', שהיא נדירה במקרא. רוב פרשני הפשט, כמו הרשב"ם, הרמב"ן ורבנו בחיי, מבארים שהמילה 'מתאוננים' משמעותה: מצטערים וכואבים, כמו: . בסגנון דומה בארו פרשנים אחרים את המילה 'מתאוננים' במובן של  המתאבל ומצטער על מות קרובו. ראב"ע וחזקוני פירשו שהמילה 'מתאוננים' נגזרת מהמילה 'אָוֶן' שפירושה הוא: דברי שוא וריק, כדוגמת הפסוק: . בדומה לזה פירשו חז"ל את המילה מתאוננים במובן של עלילת שוא, כמו: .

 פרשנות למהות החטא 
בתיאור המקראי לחטא לא מבואר מה בדיוק היה תוכן התאוננותם של העם, וניתנו לכך פרשנויות רבות: רבים פירשו שהתואנה נבעה מכך שעד כה חנו ישראל במדבר סיני קרוב לשנה, וכעת התחילו במסע ארוך ומתיש לעבר קדש ברנע, וזה מה שהביא להתאוננותם על צער וטורח הדרך. והחטא הוא שלא קבלו את הנהגת ה' עימם בשמחה והכרת הטוב. יש המבארים שלא הייתה סיבה אמיתית לתלונה על טורח הדרך, אלא הם חיפשו תואנה כדי לנסות את ה'. יש שפירשו שהתלונה נבעה מקטנות אמונה בה', וחשש ממלחמות הארץ שלקראתן הם הולכים, וזה היה חטאם. חז"ל במדרש מחריפים תלונה זו:  

 מקום החטא 
בסיום הפרשיה קורא משה למקום 'תבערה' על שם האש שבערה וכילתה בעם כעונש על חטאם. על פי פשט הפסוקים, וכך פירשו פרשנים רבים, 'תבערה' הוא מקום שונה מקברות התאווה שבו אירע חטא המתאווים, וכמבואר בנאום התוכחה של משה בספר דברים: . לפרשנות זו, הסיבה ש'תבערה' לא נזכרה במסעות עם ישראל במדבר, המנויים בפרשת מסעי, היא משום ש'תבערה' זה לא מקום מסוים שבו חנו עם ישראל, אלא אזור שבו עבר העם בדרכו מהר סיני לקברות התאווה.
אמנם לדעת כמה פרשנים המסופר בתחילת פרק י"א בספר במדבר (חטא המתאוננים) הוא למעשה פתיח מקוצר לחטא המסופר בהמשך הפרק (חטא המתאווים), ואזי לפי זה 'תבערה' ו'קברות התאווה' זהו למעשה אותו מקום, ולכן הוא לא מופיע ברשימת המסעות כמסע בפני עצמו.

 הערות שוליים 

קטגוריה:נדודי בני ישראל במדבר
קטגוריה:סיפורי ספר במדבר
מתאוננים
קטגוריה:פרשת בהעלותך