מתוך שהותרה לצורך הותרה שלא לצורך

מתוך שהותרה לצורך הותרה גם שלא לצורך או כלל מתוך, הוא כלל הלכתי שתוקפו מסברת חז"ל בדברי התורה, שמכוחו הותרה עשיית מלאכות ביום טוב גם כשאינן לצורך אוכל נפש, אלא לצורך אחר של יום טוב.

 מקור ההיתר 
מקור ההיתר נמצא במשנה מסכת ביצה וכן בגמרא שם: ובגמרא שם, נחלקו האמוראים במה נחלקו בית שמאי ובית הלל במשנה לעיל: העולה מהגמרא הנ"ל, שרב יוסף דוחה את הצעתו של רבה, שנחלקו בענייני עירוב ומלאכת הוצאה ביום טוב, ואומר שנחלקו בדין "מתוך". וכן המסקנה העולה מהגמרא, כדברי רב יוסף. רב יוסף הוכיח לרבה שאם אכן נחלקו בית שמאי ובית הלל בענייני עירוב והוצאה אם נוהגים בהם ביום טוב, היה צריך לכתוב את המחלוקת באבנים ודומיהן שאין בהם צורך יום טוב, וכיון שלדעת בית הלל אין איסור של עירוב והוצאה, גם זה מותר. אלא, שהמשנה הביאה אך ורק דוגמאות שיש בהם צורך יום טוב, ואם כן, הם נחלקו בסברת "מתוך", האם התורה התירה או לא.

 גדרי ההיתר 
בית הלל סוברים שהתורה התירה ביום טוב מלאכות לצורך אוכל נפש שנאמר: . אמנם למדו חכמים שיחד עם ההיתר לעשות מלאכות מסוימות לצורך אוכל נפש, התירה התורה לבצע את אותן המלאכות גם עבור צרכים אחרים שיש לאדם ביום טוב, משום שכאשר התורה התירה ומצד שני לא הגבילה את האיסור לכך אין הוכחה לכך שהתורה אסרה גם בדברים שאינם אוכל נפש ממש. אולם מלאכות שאינן קשורות להכנת מאכלים, אלא מלאכות אחרות שאין יסודם אוכל נפש, לא הותרו כלל ביום טוב, שנאמר: .

 דוגמאות להיתר 'מתוך' 
דוגמאות למלאכות שונות שהותרו עבור כלל צורכי יום טוב מאחר שהותרה לצורך אוכל נפש:
 מלאכת הוצאה לרשות הרבים, וכן איסור העברה ד' אמות ברשות הרבים, שמתוך שהותרה לצורך אוכל נפש לשם העברת מאכלים, הותרה גם לשאר צורכי יום טוב. ולכן גם טלטול סידור תפילה לבית הכנסת או טיול עם עגלת תינוק (גם במקום שלא קיים בו עירוב) מותרים ביום טוב.
 מלאכת הבערה, שהותרה ביום טוב עבור בישול ואפיית מאכלים, ומתוך כך הותרה גם עבור הדלקת נר להאיר או הבערת אש בתנור לחימום מצינת החורף (אם כי יצירת אש חדשה ביום טוב אסורה משום איסור מוליד, ועל פי ההלכה הבערת האש צריכה להיעשות באמצעות העברת אש קיימת לנר או לתנור).
 מלאכת בישול, שהותרה ביום טוב עבור בישול מאכלים, ומתוך כך הותר גם חימום מים לשם שטיפת ידיים וכלים.
 מלאכת שחיטה (הכוללת הוצאת דם), שהותר להקריב ביום טוב עולת נדבה, וכן בבעילת מצווה (בפעם הראשונה) שמותר לעשות חבורה ולהוציא דם ישנה סברא המתירה מחמת סברת מתוך.

 באלו מלאכות חל כלל "מתוך" 
בדברי הרמב"ם נזכר הכלל בפירוש רק ביחס למלאכות הוצאה מרשות לרשות והבערה, ולא ביחס לאף מלאכות אחרות. אף על פי כן, לדעת רוב הפוסקים, כל מלאכה שעיקרה לצורך אוכל נפש חל עליה דין 'מתוך', וכפי שסיכם המאירי: .

ולדעת בעלי התוספות דין "מתוך" תקף גם ביחס למלאכות שעיקרן לא לצורך אוכל נפש אך לעיתים משמשות לצורך אוכל נפש, כגון מלאכת בונה, שאף שעיקרה אינו לצורך אוכל נפש, מאחר שבכלל המלאכה כלול גם איסור גיבון גבינה, מתוך שהותר לגבן לצורך אוכל נפש, כך הותר לבנות בית שחרב ביום טוב אם זה לצורך יום טוב, אלא שלמעשה הדבר אסור משום עובדין דחול.

מאידך, לדעת הלבוש ועוד אחרונים דין "מתוך" חל רק במלאכות הוצאה והבערה.

גם מלאכות שלא הותרו לגמרי ביום טוב, כגון מלאכות טוחן ובורר (שהותרו רק באופן ביתי), הותרו בכלל 'מתוך'.

 מלאכה שאינה לצורך יום טוב כלל 
כאשר מלאכה שהותרה ביום טוב נעשתה שלא לצורך, כגון שמטלטל דבר מה ברשות הרבים ללא תועלת או שמבעיר אש ללא תכלית, נחלקו הראשונים האם עבר על איסור, ומהי חומרתו. לדעת רוב הראשונים עבר על איסור מדאורייתא, לשיטת רש"י האיסור מדרבנן, ויש שיטה יחידה בדעת רש"י שאין איסור כלל. לכל הדעות, עשיית המלאכות לצורך, נכרי, ובהמה, ושריפת קדשים - אסורה מהתורה.

 שיטת רש"י 
כתב רש"י

בדעת רש"י רבים סוברים שהתיר רק מדאורייתא שלא לצורך כלל. ויש סוברים שרש"י התיר לגמרי.

בעלי התוספות והרשב"א הקשו כמה קושיות על רש"י, ולמסקנה הם סוברים כדעת רוב הראשונים שהאיסור מדאורייתא.

 שיטת הרמב"ם 
לשון הרמב"ם: ובאר המגיד משנה שם:לדעתו, מצד איסור הוצאה מותר שלא לצורך כלל, מכיוון שסברת מתוך רק עוקרת את האיסור מהתורה אך חז"ל אסרו דבר זה משום טרחא שלא לצורך.

אולם לדעת ה"בית יוסף", הרמב"ם סובר שמצד איסור הוצאה שלא לצורך יש איסור מדרבנן:

ולדעת הפרי חדש, מה שהתיר הרמב"ם לטלטל קטן וספר תורה, הוא משום שיש בהם צורך קצת. אבל גם הוא יודה שאם הוציא מרשות לרשות שלא לצורך כלל, יעבור באיסור תורה.

 פסיקת ההלכה 
לשון רבי יוסף קארו בשולחן ערוך: יש אומרים שכוונתו להתיר אפילו שלא לצורך כלל. ודעת אחרונים רבים שהואיל ובספרו הנוסף 'בית יוסף' כתב בדעת הרמב"ם שהאיסור מדברי חכמים, כך גם דעת ה'שולחן ערוך' עצמו. ויש מי שאומר שמאחר ובבית יוסף הזכיר גם את דעת הר"ן (הנזכר) שמדבריו משמע שמתיר אף שלא לצורך, נראה שלא רצה להכריע במחלוקת זו, ולכן גם בספר הפסיקה שלו, ה'שולחן ערוך', לא רצה להכריע בדבר.

מעבר לדיון בדעת ה'שולחן ערוך', למעשה רוב האחרונים הכריעו כרוב הראשונים שהאיסור מדאורייתא.

אמנם יש שפסקו שמעיקר הדין הלכה כפי הדעה המתירה הוצאה שלא לצורך כלל, וכפי שכתב רבי חיים בן עטאר בספרו 'ראשון לציון':. וכן פסק הרב שלום הדאיה להתיר הוצאה שאין בה צורך כלל.ראו: ודבר שלום או"ח סימן י. וכך פסק הרב עובדיה יוסף:: .

 קישורים חיצוניים 
 כלל 'מתוך', באתר פניני הלכה
 באילו מלאכות אומרים "מתוך" הרב מאור קיים, באתר פניני הלכה (הרחבות)
 מתוך שהותרה לצורך - הותרה נמי שלא לצורך, באתר ישיבת הר עציון
 מתוך שהותרה לצורך הותרה שלא לצורך, הרב ישראל רוזנברג, באתר אסיף
 האם יש "מתוך" בכיבוי? הרב מאור קיים, באתר פניני הלכה (הרחבות)

 הערות שוליים 

קטגוריה:הלכה
קטגוריה:הלכות יום טוב
קטגוריה:ביצה: סוגיות תלמודיות