זהרא ח'אנום תאג' א-סלטנה

זהרא ח'אנום תאג' א-סלטנה (בפרסית: زهرا خانم تاج‌ السلطنه; 1883 – 25 בינואר 1936) הייתה נסיכה פרסית משושלת קאג'אר ובתו של נאסר א-דין שאה קאג'אר, מלך פרס משנת 1848 ועד מאי 1896, ושל אשתו המלכה תוראן א-סלטנה. היא הייתה מושא האהבה של המשורר הפרסי עארף קזוויני, המשורר הלאומי של איראן, אשר כתב את שירו המפורסם "איי תאג'" למענה.

 פעילות 
תאג' א-סלטנה הייתה סופרת, ציירת ואינטלקטואלית פמיניסטית, וחלוצה בקידום זכויות נשים באיראן. היא הייתה חברה מייסדת של ארגון הנשים המחתרתי, "האגודה לחירות הנשים" (انجمن آزادی زنان - אנג'ומן-י אזאדי-י זנאן), שפעל למען שוויון מגדרי בסביבות 1910. היא הייתה האישה הראשונה בחצר המלוכה להסיר את החיג'אב וללבוש בגדים מערביים. היא הביעה נימוקים משכנעים לפיהם הסרת הרעלה היא הצעד ההכרחי הראשון בדרך להשתתפותן של נשים בחינוך, תעסוקה, וקידום האומה.חייה, כתיבתה ופעילותה הפמיניסטית נלמדים בתוכניות ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטאות רבות, מטהראן ועד אוניברסיטת הרווארד.

 כתביה 
היא פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה בפרסית בשנת 1914 בכותרת "זכרונותיה של תאג' א-סלטנה" (בפרסית: خاطرات تاج‌السلطنه), אשר תורגמה לאנגלית בשנת 1993 כ-Crowning Anguish: Memoirs of a Persian Princess from the Harem to Modernity 1884-1914. הספר זכה לביקורות חיוביות, כאשר על פי מוסף הספרות של The Times: "ספר הזכרונות של תאג' [...] המסקר תקופה של 30 שנים של סביבה המשתנה במהירות [...] הוא תערובת מעניינת של זיכרונות והרהורים, [...] המדגישים את הקונפליקטים העזים של חיים המתקיימים בין ההרמון לבין המודרניזם." (4 במרץ 1994)

בספרה היא כתבה: "כשיבוא היום ובו אראה את בנות מיני משוחררות ואת ארצי בדרך לקדמה, אקריב את עצמי בשדה הקרב של החירות, ודמי יזרום בחופשיות מתחת לרגלי חברותי שוחרות החופש אשר נלחמות על זכויותיהן".

חיים אישיים
בגיל צעיר אורסה לאמיר חסן ח'אן סַרְדאר שוג'אע א-סלטנה. הנישואים התממשו בשנת 1897 כשהייתה תאג' א-סלטנה בת 13. לשניים נולדו ארבעה ילדים, שתי בנות ושני בנים. בשנת 1907 הם התגרשו.
בשנת 1908 התחתנה תאג' א-סלטנה עם קוּלְלאר אקא-בּאשי, אך הנישואים האלה נמשכו חודשים ספורים וביולי של אותה שנה הם התגרשו. במהלך 1909 התחתנה תאג' א-סלטנה עם רוכּן א-סלטנה, אך לא ידוע כמה זמן נמשכו נישואיהם.
היא נפטרה ב-25 בינואר 1936 ונקברה בבית הקברות ט'היר א-דוולה בטהראן.

 יופיה 
על אודות יופיה והשאלה האם הייתה סמל יופי מייצג לבנות דורה באיראן, יש לא מעט חדשות כזב (fake news) ומחלוקות המתפרסמות מעת לעת.
ממוזער|         זהרא ח'אנום תאג' א-סלטנה (ככל הנרא בצעירותה)

ראו גם
 השושלת הקאג'ארית

 לקריאה נוספת 
 האוטוביוגרפיה של תאג' א-סלטנה בפרסית
 טקסט ספר זכרונותיה של תאג' א-סלטנה
 Ḵāṭerāt Tāj-al-Salṭana, Manṣura Etteḥadiya and Sirus Saʿdvandiān, eds. Tehran, 1982
 Crowning Anguish – Memoirs of a Persian Princess: From the Harem to Modernity, 1884-1914, translated by Anna Vanzan and Amin Neshati, edited by Abbas Amanat, Washington, D.C., 1993
 Shireen Mahdavi. Taj al-Saltaneh, an Emancipated Qajar Princess. Middle Eastern Studies, Vol. 23, No. 2 (Apr., 1987), pp. 188-193

 קישורים חיצוניים 

 Afsaneh Najmabadi. Tāj-al-Salṭana. Encyclopædia Iranica
 ההיסטוריה של תנועת הנשים באיראן 1850–2000
 אתר הנשים משושלת קאג'אר

הערות שוליים

קטגוריה:ילידות 1883
קטגוריה:פמיניסטיות איראניות
קטגוריה:איראן בימי שלטון השושלת הקאג'ארית
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה
קטגוריה:בני מלוכה
קטגוריה:נסיכות איראניות
קטגוריה:נפטרות ב-1936