קבר ראובן

מקום קברו של ראובן בן יעקב הוא נושא שנוי במחלוקת. מקום קבורתו של ראובן וכן של שאר אחיו השבטים (מלבד יוסף) אינו מתואר בתנ"ך, וקיימות מספר מסורות לגביו: בחברון, ארץ ישראל, ארבל, חורבת רומא, מצרים ופלמחים.

 רקע 
על פי הסיפור המקראי לא ברור אם בני יעקב הובאו לקבורה ממצרים אל ארץ ישראל. על אף שהכתוב מציין את עליית עצמות יוסף בלבד, החלו להיווצר מסורות קבורה שונות לשאר אחיו השבטים.

החל מסוף תקופת הכנסת הגדולה (תקופת בית שני, סביב המאה ה-2 לפנה"ס), ועד סוף תקופת הזוגות (המאה ה-1 לספירה), נראה כי הייתה מסורת עברית על קבורת השבטים במערת המכפלה שבחברון. אמנם, החל מתקופת התנאים (המאה ה-2 לספירה), לא השתמרה מסורת זו ונראה כי חז"ל לא צידדו בה. חז"ל סברו כי בני ישראל העלו, מלבד את עצמות יוסף, את כל בני יעקב לארץ ישראל. בכל הגרסאות הרבות למאמר זה לא מופיעה התייחסות למקום קבורתם הספציפי, מלבד של יהודה בן יעקב. נושא קבורת יהודה במערת המכפלה אף הוא נמצא במחלוקת בין שניים מגדולי התנאים בדור הרביעי: רבי יהודה ורבי מאיר. לדעת רבי יהודה נקבר יהודה עם אבותיו במערת המכפלה, ואילו דעת רבי מאיר שלא.

בימי הביניים (סביב המאה ה-11) אנו עדים לתופעה רחבה בכתבי עולי הרגל, של תיעוד קברי השבטים, בפרט באזור הגליל. בתקופה הממלוכית בארץ ישראל (סביב המאה ה-13), המוסלמים החלו לקדש קברים רבים ברחבי הארץ ובכללותם את קברי השבטים.

 המקורות 
 חברון (המאה ה-2 לפנה"ס) 
ממוזער|מערת המכפלה, חברון
ספר צוואות השבטים (המאה ה-2 לפנה"ס - המאה ה-1 לפנה"ס):
ספר היובלים (המאה ה-2 לפנה"ס - המאה ה-1 לפנה"ס):
יוסף בן מתתיהו (המאה ה-1 לספירה):

 ארץ ישראל (המאה ה-2) 
על פי חז"ל העלו בני ישראל את כל בני יעקב לארץ ישראל להיקבר שם:

דעה זו מופיעה בנוסחים שונים במכילתא דרבי ישמעאל, ספרי, מכילתא דרשב"י, בראשית רבה, מדרש תנאים לדברים, ילקוט שמעוני, מדרש אגדה ומדרש הגדול

ארבל (המאה ה-12)
מסורת קבר ראובן ביישוב ארבל הסמוכה לטבריה, מצויה בכתבי עולי הרגל החל מהמאה ה-12. אמנם, מסורת על קברי השבטים בארבל מצויה בכתבי עולי רגל מהמאה ה-11 המציינים את "קבורת ג' שבטים ודינה אחותם", ללא ציון מי מהם.

 רבי יעקב בן נתנאל הכהן, סביב שנת 1187 לספירה: 
 רבי יצחק בן אלפרא, בספר "קבלת צדיקי ארץ ישראל, איגרת ר' יצחק בן אלפרא לר' שלמה בן ר' שמעון דוראן", סביב שנת 1441 לספירה: 
 רבי אשר אנשיל גרינוואלד, בספרו "טוב ירושלים", סביב שנת 1934 לספירה:
בשנת 2007 ביצעו הארכאולוג יוסי סטפנסקי, ישראל הרצברג וישראל מאיר גבאי מחקר בו גילו על פי כתבי יד עולי הרגל, מפות ותמונות - את תיאור עולי הרגל כקברם של ראובן, שמעון, לוי, דינה ושת בן אדם הראשון בארבל.

חורבת רומא (המאה ה-14)
ממוזער|חורבת רומא
מסורת קבר ראובן ב"רומיא" שבעבר הירדן מוזכרת לראשונה בספר הישר: 
 ספר "ציוני קברים בארץ ישראל", סביב שנת 1440 לספירה:
 ספר "איגרת יחוס האבות", לפני שנת 1537 לספירה:
 רבי יצחק בר מוסא בספרו "שבח לארץ ישראל", סביב שנת 1541 לספירה:
 ספר "אגרת מספרת יחסותא דצדיקייא דארעא דישראל, שליחי ציון", סביב שנת 1626 לספירה:
 רבי יעקב ברוך בספרו "חיבת ירושלים", סביב שנת 1785 לספירה:
 רבי משה טננבוים בספרו "מסעות משה", סביב שנת 1924 לספירה:

מצרים (המאה ה-15)
רבי יצחק אברבנאל (סוף המאה ה-15) מסייג את דברי חז"ל ולטענתו הם בגדר "דרש" בלבד וכי השבטים נשארו להיקבר במצרים:

פלמחים (המאה ה-20)
שמאל|ממוזער|180px|הקבר בנבי רובין

מסורת ערבית רואה במבנה קבר המצוי בלב חולות פלמחים, את מקום קבורתו של ראובן וכינו את המקום נבי רובין על שמו. המקום היווה מקום עלייה לרגל במאות הקודמות.

מקום הקבר לא נזכר כלל בספרות היהודית ובכתבי עולי הרגל והמסעות. נכון ל-2014 המקום מוזנח, אך מצבת הקבר עצמה זוכה למבקרים יהודים הבאים להתפלל במקום.

ההיסטוריונית רבקה גונן טוענת כי הקבר בנבי רובין שייך כנראה לשייח' ערבי. ההיסטוריון וליד ח'אלדי כתב כי הקבר נבנה כנראה על מקדש כנעני ומקור ההילולות באזור הם בטקסים של עבודה זרה.

 לקריאה נוספת 
ישראל מאיר גבאי מקומות קדושים וקברי צדיקים בגליל, ועד אהלי צדיקים, מהדורות: 2007, 2011. כרך א'
הצדיקים חיים: מראה מקומות לקברי הצדיקים ואתרים קדושים
מדריך כרטא: קברי צדיקים בארץ ישראל
Rivka Gonen, 2000. Biblical Holy Places: An Illustrated באתר גוגל ספרים .

הערות שוליים

קטגוריה:קברי השבטים
קטגוריה:קברי צדיקים
קטגוריה:קברי צדיקים בחברון
קטגוריה:קברי צדיקים בגליל