איסור הטיית משפט

איסור הטיית משפט הוא מצוות לא תעשה מתוך תרי"ג מצוות, האוסרת לעשות עָוֶל במשפט, כלומר להביא במזיד לידי תוצאה שגויה בדין.

בכלל האיסור גם מוטל על הדיין השופט בדין להתעלם מנתונים חיצוניים, שלא שייכים לגוף המקרה הנדון בפניו, כמו למשל מעמדם החברתי של בעלי הדין..

 מקורות האיסור 

 אזכורים נוספים ופרשנות 

רש"י הסביר, "לא תטה משפט גר יתום - ועל העשיר כבר הוזהר (דברים טז יט) לא תטה משפט, ושנה בעני לעבור עליו בשני לאוין, לפי שנקל להטות משפט עני יותר משל עשיר, לכך הזהיר ושנה עליו". (בעניין הלאוין עיין עוד בספרי מניין המצוות המצוינים לעיל).

 הגורמים לעיוות הדין 
רבי יצחק קארו מציג חמש אזהרות לעיוות הדין:

 ראו גם 
 לא תענה ברעך עד שקר

 הערות שוליים 

קטגוריה:משפט עברי: סדרי הדין