לבוא חמת

לְבוֹא חֲמָת (גם: לְבֹא חֲמָת) הוא ביטוי הנזכר רבות בתנ"ך לציון גבולה הצפוני של ארץ כנען המיועדת לעם ישראל.

אזכורים בתנ"ך
ראשית נזכר האתר בסיפור המרגלים: , ובהמשך נזכר האתר בתיאור גבולותיה הצפוניים של ארץ כנען: .

בספר יהושע ובספר שופטים נזכר האתר כגבול "הארץ הנשארת" שנותר לעם ישראל לכבוש: , וכן: .

בתקופת דוד המלך ושלמה המלך השתרעה ממלכת ישראל בצפונה עד לבוא חמת: , וכן: . בתקופה מאוחרת יותר מתואר כיצד ירבעם בן יואש החזיר את השליטה הישראלית עד לבוא חמת: . כמו כן, לבוא חמת נזכר כגבול ההבטחה של עם ישראל בנבואותיהם של יחזקאל ושל עמוס.

משמעות וזיהוי
תרגומי התנ"ך המסורתיים מתרגמים את "לבוא" כמילה ולא כשם (כך למשל בתרגום אונקלוס: "לְמָטֵי חֲמָת" = לבוא אל חֲמָת), ורוב החוקרים מסכימים עם פירוש זה. לפי פירוש זה שם המקום מתייחס למקום באזור העיר חמת שבצפון סוריה.

לעומת זאת ישנם חולקים הטוענים ש"לבוא" חייב להיות שם כי ה"ל" שורשית וכי הביטוי מופיע לעיתים בין שמות. לפי פירוש זה יש שמזהים את לבוא חמת עם הכפר לבווה שבצפון בקעת הלבנון, בסמוך למוצא נהר האורונטס.

לקריאה נוספת
 אייל בן-אליהו, בין גבולות - תחומי ארץ-ישראל בתודעה היהודית בימי הבית השני ובתקופת המשנה והתלמוד, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים התשע"ד, עמ' 35.

קישורים חיצוניים
 מאמרו של פרופ' יוחנן אהרוני באתר דעת (מכללת הרצוג)

הערות שוליים

קטגוריה:כנען
קטגוריה:לבנון
קטגוריה:ניבים וביטויים תנ"כיים
קטגוריה:אתרי המקרא