יצר הטוב

ביהדות, יצר הטוב הוא כינוי לכוח נפשי פנימי, או כוח רצון, המניע את האדם לדברים חיוביים באופן כללי (ולמצוות על פי התורה). היצר הטוב הופכי ליצר הרע, ומסייע לאדם לגבור עליו.

מקורות

היצר הטוב כישות, אינו מוזכר מפורש בתנ"ך. ולהפך, נכתב מפורשות ש"יצר לב האדם רע מנעוריו".
ואולם בספרות חז"ל בתלמוד ובמדרש מוצאים אנו את היצר הטוב, שאותו מקבל או רוכש האדם כסיוע להתמודד עם היצר הרע.

במסכת ברכות דרש רב נחמן בר רב חסדא את כפל היו"ד בפסוק "וייצר ה' אלהים את האדם" - 

שלא כמו היצר הרע, שמולד באדם ומוטמע בתכונותיו, היצר הטוב נתפס כסייען חיצוני, שמגיע לסייע לאדם ביום בר המצווה שלו, כשהוא מתחייב במצוות, כדי לעוזרו במלחמת היצר. רעיון זה מופיע בספר אבות דרבי נתן: . לפי דברי הרד"ק, היצר הטוב מגיע בתהליך נרכש .

זאת הסיבה שהיצר הטוב נקרא גם ילד מסכן וחכם. מקור הביטוי במדרש רבה: 

במקורות מאוחרים אף מצאנו כינוי ליצר הטוב מלאך החיים כקונטרה למלאך המוות. מי שמזכיר זאת בפירוש הוא רבי שמעון בן צמח דוראן שכותב: 

וקדם לו הרמב"ם בספרו מורה נבוכים: 

 במחשבת היהדות 

על פי המסורת היהודית על האדם להגביר את היצר הטוב על היצר הרע. . גם בסדר התפילה מוזכרת מלחמת היצר ומוקדשות לה בקשות מיוחדות. היא מוזכרת בסדר ברכת המפיל.

כך גם בברכות השחר: .

בתוך כל אדם שוכנים שני יצרים: היצר הטוב והיצר הרע. ואלו מתמודדים ביניהם על השליטה. 

את הדברים מבאר המהר"ל מפראג 

 העת החדשה 
בספר התניא מובא שיצר הטוב ויצר הרע מקורם בשתי נפשות. לבני ישראל, לפי מחבר התניא, יש שתי נפשות, אחת נפש בהמית והשנייה היא הנפש האלוקית. והיצר הרע מקורו בנפש הבהמית. היצר הטוב מבוסס בעיקרו על המחשבה והמוח, ואילו היצר הרע מבטא את האמוציות והרגשות הספונטניים שעמם האדם נולד, שמטבעו נמשך האדם לתאוות גשמיות וגופניות. כהמשך לגישה זו, בחסידות חב"ד ובתניא בפרט מודגשת השיטה של "מוח השליט על הלב", כלומר לשלוט על הלב ועל האישיות ולכוון אותם לפי מסקנת השכל.

 ראו גם 
 יצר הרע
 כיבוש היצר

הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה יהודית
קטגוריה:מיסטיקה יהודית
קטגוריה:פולקלור יהודי
קטגוריה:אתיקה