קובו: אגדה של סמוראי

קובו: אגדה של סמוראי (באנגלית: Kubo and the Two Strings) הוא סרט קולנוע מונפש בטכניקת האנימציה "סטופ מושן" (או באנגלית "Stop motion") מסוגת פנטזיה והרפתקאות מבית אולפני לייקה משנת 2016. הסרט בוים על ידי טראוויס נייט, ונכתב על ידי מארק היימס וכריס באטלר. גיבור הסרט הוא קובו (פרקינסון) בעל השמיסן הקסום שעינו נגנבה על ידי סבו מלך הירח. מלווה במסעו בחיפושית ובקופיפה, עליו לברוח מסבו ומאחיותיו של אימו שרוצים לגנוב את עינו השנייה.

 עלילה 

בתחילת תקופת יפן הפיאודלית, נער בן 12 עם עין אחת בלבד בשם קובו מטפל באמו החולה, סריאטו, במערת הרים ליד כפר. הוא מרוויח את לחמם על ידי משחק באוריגמי בליווי מוזיקה מהשמיסן הקסום שלו (כלי מיתר יפני), וסיפור סיפורה של אביו החסר הנזו, לוחם סמוראי. קובו אף פעם לא מצליח לסיים את סיפורו, כיוון שאינו יודע מה קרה לחנזו ואמו אינה יכולה לזכור את הסוף בשל מצבה הנפשי ההדרדר. אמו מזהירה אותו לא לשהות בחוץ אחרי חושך, שכן אחיותיה קאראסו ווושי, כמו גם סבו, מלך הירח (שלקח את עינו השמאלית כשהיה תינוק) ימצאו אותו וייקחו את עינו הנותרת.

ביום אחד, קובו לומד על פסטיבל בון בכפר שמאפשר להם לדבר עם יקיריהם שנפטרו. קובו משתתף בפסטיבל, אך נזף כשחנזו לא מופיע מתוך הפנס שלו, וכתוצאה מכך שוכח לשוב הביתה לפני שקיעת השמש. האחיות, דודותיו התאומות של קובו, מוצאות אותו במהרה ותוקפות אותו, אך אמו מופיעה לפתע ושולחת את קובו למקום רחוק באמצעות הקסם שלה, ואומרת לו למצוא את שריון אביו. קובו מתעורר בארץ רחוקה ומגלה שקוף הקוף שלו, הקוף העץ שלגי, החי מחדש. הקוף מספר לו שאימו נעלמה והכפר נהרס. בעזרתו של "חנזו הקטנטן", דמות אוריגמי המבוססת על אביו של קובו, הם יוצאים למצוא את השריון. בדרך הם פוגשים בחרק החיפושית, סמוראי שתשכח את זיכרונו ונדון לקחת את צורתו של חיפושית קרן/אדם, אך מאמין שפעם היה מעריץ של הנזו.

שלוש הדמויות משיבות את ה'חרב הבלתי שבירה' ממערה שמאוחזת על ידי שלד ענקי. הן חוצות את האגם הארוך בסירה עשויה עלים כדי לאתר את 'שריון החזה הבלתי חדיר' במים עמוקים. קובו ובטלר צוללים כדי להשיג אותו ומפגשים את 'גן העיניים', מפלצת ים שמשתמשת בעיניה הרבות כדי להקסים את קורבנותיה על ידי הצגת חזיונות של סודות, ואז אוכלת אותם בזמן שהם מוסחים. קובו משיג את השריון, אך נלכד במבט של היצור ובזמן שהוא מוקסם, מבין כי הקוף היא נשמת האם שלו שהשתקמה מחדש. בטלר מציל את קובו שאיבד הכרה, אך ברגע שהם חוזרים לסירה, הם מגלים שמאנקי נפצעה קשה בקרב ובהשמדת אחת מאחיותיה.

בחוף כדי להתאושש, הקופה מסבירה שהיא ואחיותיה נשלחו מן השמיים והורו על ידי מלך הירח להרוג את הנזו, אך היא הגיעה מוקדם ובמקום זאת התאהבה בו, ועל כן גורשה מהשמיים. באותו לילה, קובו חולם על פגישה עם סביו, שמכוון אותו לעבר ה״קסדה הבלתי פגיעה״ במבצרו הנטוש של הנזו. הם נוסעים לשם ביום הבא, אך מבינים מאוחר מדי שזה מלכודת. האחות ששרד של סריאטו מופיעה והורגת את חיפושית, וגילתה שהוא בעצם הנזו, מוקלל על ידי מלך הירח על שלקח את בתו. מונקי מקריבה את עצמה, וקובו מקבל את הזמן להשתמש בכלי שלו כדי להביס את האחות, ושוברת שתי מיתר מהשלושה שבו. הנזו הקטן מעניק תובנה לקובו שהקסדה היא בעצם הפעמון בכפר, וקובו שובר את המיתר האחרון כדי להגיע לשם במהירות.

בכפר, קובו פוגש שוב את מלך הירח, שמציע לקחת את עינו השנייה של קובו כדי להפוך אותו למושלם ואלמותי, אך קובו מסרב. כועס, מלך הירח משתנה למפלצת הירח, יצור ענק בדומה לדונקלוסטאוס, ורודף אחרי קובו ושאר אנשי הכפר לבית העלמין. כאשר השריון מתגלה כבלתי יעיל, קובו מסיר אותו ומכין מחדש את כלי הנגינה שלו באמצעות מיתר הקשת של אביו, שערה של אמו ושערה שלו. בזמן שהוא מנגן בכלי, הוא מקרא לרוחות האהובים של אנשי הכפר כדי להגן על כולם מהמפלצת ולהוכיח למלך הירח שהזיכרונות הם הקסם החזק ביותר מכל ולעולם לא ניתנים להרס. קובו וקסמי הרוחות מוציאים ממלך הירח את כוחותיו, ומשאירים אותו כזקן בן-תמותה ללא שום זיכרונות.

בהשראת הסיפורים של קובו, התושבים בוחרים בחמלה ואומרים לו שהוא אדם עם תכונות חיוביות רבות, ומקבלים אותו בחזרה לכפר. קובו מצליח לדבר עם רוחות הוריו במהלך טקס הבון שלאחר מכן, בזמן שהם צופים בלפידי המתים שבכפר הופכים לברבורי זהב ועפים לעולם הרוחות.

הפקה
פיתוח
ממוזער|תאקישה המכשפה ושלד הרפאים. הדפס מן המאה ה-19 מאת אוטאגאווה קוניושי, שהיווה השראה לשלד הענק בסרט.

"קובו: אגדה של סמוראי" הוכרז על ידי אולפן הסטופ-מושן לייקה בדצמבר 2014 כסרט הבכורה של הבמאי טראוויס נייט. מעצב ההפקה של לייקה, שאנון טינדל הציג את הסיפור כיצירת סטופ-מושן אפית. למרות שהסטודיו מעולם לא התנסה בז'אנר הזה קודם, נייט היה נלהב מהפרויקט; זאת בעיקר בשל חיבורו הן לז'אנר "פנטזיה אפית" והן לתרבות היפנית בכלל.

מלאכת האנימציה שאבה השראה מסוגי אמנות יפנית כגון ציור ציור בשטיפת דיו ואוריגמי בין השאר. השפעה מסוימת נבעה מסגנון ההדפס עץ אוקייו-אֵה, כאשר לייקה התכוונה לגרום לכל הסרט "להיראות ולהרגיש כאילו מדובר בהדפס עץ חי. השפעה מרכזית שנייה על הסרט כללה את יצירותיו של קיושו סאיטו, שהיה אמן גרפי יפני במאה ה-20. סיוע הגיע מחברת ההדפסה התלת-ממדית סטרטאסיס שאיפשרה ללייקה להשתמש בטכנולוגיות החדשות שלה בתמורה למשוב עליהן. נייט ציין כי הסיפור של הסרט הושפע חלקית מיצירותיו של המאנגה אנימטור היפני הייאו מיאזאקי ויוצר הסרטים אקירה קורוסאווה.

האמנות של קיושו סאיטו היוותה השפעה גדולה על על האנימציה בסרט. בראיון, הבמאי טראוויס נייט תיאר את עבודותיו של סאיטו כ-"אבן חן", ושהיה האמן החזותי העיקרי שנתן לסרט השראה. נייט מתאר גם את העובדה שהושפע עמוקות מהעניין של האמן בסגנונות אמנות מזרחיים ומערביים כאחד ושילובם ביצירותיו. השילוב של סגנונות שונים מתרבויות שונות מעורר השראה בנייט ובצוות הסרט שלו ביצירת "קובו: אגדה של סמוראי"

בשביל השלד הענק שמופיע בסרט, הצוות יצר בובה ענקית בגובה 5 מטרים ובמישקל 180 קילוגרמים, מה שגרם לסטודיו לייקה להחזיק בשיא של בובת הסטופ-מושן הגדולה ביותר. הרעיון ליצור בובה כזו גדולה נוצר מהפחד שבובה קטנה של דמות כזו גדולה לא תיראה תואמת וויזואלית לשאר הבובות שבסרט. בובת התיאטרון שבסרט נבנתה משני חלקים שחוברו יחד באמצעות מגנטים. לצורך תנועה, סטודיו לייקה נאלץ לעצב רובוט שיוכל להניע אותה בקלות. הצוות ברגע מסוים רכש רובוט תעשייתי מ-Ebay, אך גילה שהוא לא יעבוד עם ההתקנה שלהם. חלק קטן מהייצור פורסם ביוטיוב.אקספנג G6 החדש - עכשיו בתנאי השקה מיוחדים החל מ-204,990 ש"ח

ליהוק
ב-22 בדצמבר 2014, ארט פרקינסון, מת'יו מקונויוהיי, שרליז ת'רון, רוני מרה, רייף פיינס וברנדה ואקרו הצטרפו לקאסט המדבבים.

דמויות ומדבבים
 דמות  תיאור  דיבוב (באנגלית)  דיבוב (בעברית) קובו  גיבור הסיפור, נער בן 12 נטול עין  ארט פרקינסון  אסף גשמקו סריאטו  אמו החולה של קובו  שרליז ת'רון  אורנה קץ מלך הירח  סבו של קובו,  רייף פיינס  יגאל שדה האחיות  דודותיו התאומות של קובו  רוני מרה  רונה בקרמן הנזו  אביו המת של קובו  מת'יו מקוניוהיי  אורי זלצמן הוסאטו  תושב בכפר בו גר קובו  ג'ורג' תקאי  צביקה שוורצברג קמיו  אישה מבוגרת מהכפר בו גר קובו  ברנדה ואקרו  אסתי קוסוביצקי

מוזיקה
את פסקול הסרט הלחין וניצח דריו מריאנלי.

אלבום הפסקול, הכולל 16 רצועות - בניהן גרסה בביצועה של רג'ינה ספקטר לשירו של ג'ורג' האריסון, "While My Guitar Gently Weeps" (מתוך האלבום הכפול של הביטלס משנת 1968 הידוע גם בשם "האלבום הלבן") - יצא לאור ב-5 באוגוסט 2016 על ידי חברת Warner Records.

 ביקורות 
הסרט קיבל ביקורות חיוביות לרוב. באתר IMDb קיבל הסרט ציון של 7.7/10 על סמך 318 ביקורות, ב-Rotten Tomatoes קיבל הסרט 97% על סמך 228 ביקורות וב-Metacritic קיבל הסרט ציון של 84% על פי 38 חווות דעת.

באתר RogerEbret.com העניק כריסטי למייר 3.5 כוכבים לסרט מתוך 4. הוא ציין שהסרט נותן כבוד לקהל שלו ושאנימציית הסטופ-מושן מרהיבה.

ב-ynet ארז דבורה ציין לשבח את האסתטיקה של הסרט, וטען שאם גם מבנה הסיפור היה משתווה אליה הסרט היה יצירת מופת.

פרסים ומועמדויות
הסרט היה מועמד לפרס סרט האנימציה הטוב ביותר ולפרס האפקטים הוויזואלים בטקס האוסקר ה-89.The 89th Academy Awards | 2017

הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית סרט האנימציה הטוב ביותר.Kubo and the Two Strings - Golden Globes

הסרט זכה בפרס BAFTA של האקדמיה הבריטית לקולנוע בקטגוריית סרט האנימציה הטוב ביותר.LAIKA’s ‘Kubo and the Two Strings’ Wins Animated Feature BAFTA Award | Animation World Network

בקופות
הסרט הכניס בקופות כ-48 מיליון דולר בארצות הברית ובכל העולם הרוויח כ-76 מיליון דולר. יחד עם עלויות השיווק הסרט לא הכניס רווח נקי מבתי הקולנוע.

משחק וידאו

משחק ושמו "Kubo: A Samurai Quest" שוחרר ל-iOS ולאנדרואיד ב-20 באוגוסט 2016 ויצא מחנויות האפליקציות ב-17 באוקטובר 2017.Kubo: A Samurai Quest - Giant Bomb Wiki
קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס אנני
קטגוריה:סרטי 2016
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי אנימציה בסטופ-מושן
קטגוריה:סרטי הנפשה
קטגוריה:סרטי הרפתקאות
קטגוריה:סרטי ילדים
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי תלת-ממד
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לסרט אנימציה הטוב ביותר