חינוך (הלכה)

מצוות חינוך (או דין חינוך) היא מצווה מדרבנן המחייבת את האב לחנך את בנו הקטן לקיים את המצוות, על מנת להרגילו לקיימם אף לכשיגדיל ויתחייב במצוות מהתורה. המילה 'חינוך' פירושה התחלה או הרגל.

 מהות המצווה 
 דין הקטן 

על פי התורה, קטן שהוא פחות מגיל שלוש עשרה, פטור מלקיים מצוות, עד גיל שלוש עשרה, אז הוא נעשה בר מצווה.  אף שמהתורה הקטן פטור מהמצוות, החל מגיל חינוך חלה על אביו החובה לחנך אותו לקיום מצוות.

מצווה זו המוטלת על האב צריכה להעשות במקביל להתפתחות הבנתו של הקטן, כך למשל כאשר הקטן מבין את משמעותה של השבת יש לחנך אותו שלא לעבור על איסורי שבת, כאשר הוא יכול ללבוש ציצית יש לקנות לו ציצית, הלכה זו מופיעה לראשונה במשנה  ובתלמוד בבלי מובאת ברייתא המרחיבה הלכה זו:

 החייבים במצוות חינוך 
בראשונים נחלקו על מי מוטלת מצווה זו, יש שכתבו שהאב בלבד מחיוב מצוות חינוך, אך אחרים סוברים שאף אמו חייבת במצוות חינוך, לדעת הרמב"ם אף הבן עצמו מחויב לקיים את המצוות מחמת 'מצוות חינוך'. רבי אלחנן וסרמן בספרו קובץ שיעורים מבאר דעה זו שאף שאינו מחויב כלל במצוות, מכל מקום מוטלת עליו החובה הפשוטה 'לעשות רצון הבורא', שהוא לשמוע לדברי החכמים כמו שכתוב בתורה "ועשית ככל אשר יורוך".

 מצוות שאף קטן מחיוב 
 חיוב קטן בר דעת בשבע מצוות בני נח 
יש מהאחרונים שחידשו, על פי מאמר התלמוד ש"     אסור", שמאחר וגוי שנעשה בר דעת מתחייב בשבע מצוות בני נח, גם יהודי בר דעת מתחייב במצוות אלו, היות שאי אפשר שישראל יהיה פטור ממצווה שגוי חייב בה.

 קישורים חיצוניים 

 מידע על חינוך יהודי בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

 הערות שוליים 

קטגוריה:גילים בהלכה