אייכספלד

חבל אייכספלד (בגרמנית: Eichsfeld; בהיגוי מקומי: אייקספלט) הוא אזור היסטורי הנמצא בדרום-מזרחה של סקסוניה התחתונה, בצפון-מערבה של תורינגיה ובצפון-מזרח של הסן, בין הרי הארץ לנהר ורה והרי היער התורינגי (תורינגנוואלד).
חבל אייכספלד מתחלק ל:
אייכספלד התחתון (Untereichsfeld או Unteres Eichsfeld) – בדרום-מזרח סקסוניה, ושעירו העיקרית היא היילבאד הייליגנשטאדט.
אייכספלד העליון (Obereichsfeld או Oberes Eichsfeld) – בצפון-מערבה של תורינגיה, שעירו החשובה ביותר היא דודרשטאדט, בדרומם של הרי הארץ.
נקרא כיום מחוז אייכספלד.
בשנים 1022–1803 השתייך אייכספלד למשך כמעט שמונה מאות שנים לארכיבישופות מיינץ, ולכן הוא נשאר כמובלעת קתולית בצפון גרמניה שבה שולטת הנצרות הפרוסטסטנטית. עד ימינו "הגלגל של מיינץ" הוא חלק מסמל החבל.
אחרי הרפורמציה כמעט כל התושבים הפכו ללותרנים. בלחץ הרפורמציה הנגדית החל משנת 1575 חזרו כולם לחיק הכנסייה הרומית-קתולית. בימי הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית נשמרו חיי הדת באזור כמעט כפי שהיו. זה היה האזור הגדול ביותר בגרמניה מזרחית עם רוב תושבים קתולי. גם כיום מספר פוקדי הכנסיות במקום עולה על הממוצע הלאומי בגרמניה. הקדוש הפטרון של אייספלד הוא מרטין הקדוש מטור.
בעקבות חלוקת גרמניה בשנת 1945 הפך החלק המערבי של אייכספלד למחוז דודרשטאדט. בהתאם להסכם ונפריד נערכו בהמשך כמה חילופי שטחים קטנים בין אזור הכיבוש האמריקאי והסובייטי.
ההמנון הבלתי רשמי של אייכספלד הוא "אייספלד-ליד".

גאוגרפיה
מיקום גאוגרפי
החבל משתרע על שטח של כ-1,540 קמ"ר. בסוף המאה ה-18 שטחו היה כ-1,100 קמ"ר. הוא נמצא בין עמקי הרומה בצפון-מזרח לנהר ורה בדרום מערב, האגן התורינגי בדרום-מזרח והיער קטינגן-נורטהיים בצפון-מערב. קו פרשת המים אלבה-ווזר בא מהרי הארץ וחוצה את האזור באמצע. שם נמצאים אזורי מקורות הנהרות אונשטרוט, ויפר (אונשטרוט) והלמה השייכים לאגן הניקוז של האלבה, ומקורות הנהרות רומה, ניסה, האהלה, ליינה (אלר) ופרידה (ורה), הנשפכים אל הנהרות ורה ווזר, בהתאמה.

חלוקה מנהלית עכשווית
180px|ממוזער|שמאל|סמל המחוז העכשווי אייכספלד בגרמניה
כיום רוב האזור אייכספלד העליון מהווה את מחוז אייכספלד. חלקים אחרים ממנו משתייכים למחוז אונשטרוט-הייניך.
לעומת זאת, אייכספלד התחתון, שהפך למחוז דודרשטאדט, התמזג עם המחוז גטינגן. לינדאו הפכה לחלק מקטלנבורג והוא כיום חלק מהמחוז נורטהיים.
הערים החשובות של אייכספלד הן דודרשטאדט, הייליגנשטאדט, ליינפלדה-וורביס ודינגלשטדט.

אזורי טבע ונופים
250px|ממוזער|שמאל|מפת האגן התורינגי. בחלק הצפון-מערבי ניתן להבחין חבל אייכספלד על שני חלקיו:העליון והתחתון
חבל אייכספלד שוכן בגבול בין שלושה אזורי טבע:
הרמה השולית הצפונית-מערבית של האגן התורינגי (nordwestliche Randplatte des Thüringer Becken) – רכס הגבעות רינגגאו-הייניך-אובראייכספלד-דין ממקור טריאסי תיכוני (Ringgau-Hainich-Obereichsfeld-Dün-Hainleite)
הרי ורה התחתון (Unteres Werrabergland) שבהרי הסן המזרחיים (Osthessisches Bergland)
אייספלד התחתי (Unteres Eichsfeld) ואגן אייכספלד של אזור הרי וזר-ליינה

בדרום מכיל חבל אייכספלד בעיקר את הרמות הטריאסיות של דין (Dün), של אייכספלד העילי, של גוברט, בעלות גובה ממוצע של 450 מ', היורדים בשלבים תלולים אל עמקי ליינה וורה. ההר הגבוה באייכספלד הוא הר גובורג עם הפסגה גוברט, בעלת הגובה של 543.4 מ'. בסמוך מערבה נראים הנופים ההרריים, המיוחסים להרי ורה – הוהברג (Höheberg), וגבעות רוזופה-פרידה (Rosoppe-Frieda-Hügelland).
צפונית משם נראים הנופים החוליים הצבעוניים של אייכספלד האמצעי, המשויכים לעמק ליינה העליון עם צהנסברג ואייספלדר קסל. גם כאן מתרוממים רכסי גבעות כמו ההר אוהם (533.4 מ' בפסגת בירקנברג) ובמזרח נראים הרי בלייכרדר המרכיבים בזולשטדט עם דין את "שער אייספלד", שעל נהר ויפר.
עוד יותר בצפון שוכנים נופי האגן הפורה של גולדנה מארק, המוקף על ידי גבעות הלברגה ורוטנברג ממזרח ועל ידי הרי גטינגן ממערב.

הגבול הפנימי
חבל אייכספלד מחולק בדרך כלל לשני חלקים: בדרום – אייכספלד העליון הגבוה והתלול יותר, ובצפון – אייספלד התחתון, הנמוך יותר. בעוד שגבולות החבל ההיסטורי אייספלד הם יחסית ברורים, לגבול בין שני החלקים שלו אין הגדרה אחידה:
הגבול הפשוט: עמקי הנהרות ליינה וויפר
מנקודת מבט גאוגרפית-גאולוגית: המדרון הצפוני של דין ושל אייכספלד העילי.
הגבול הלשוני: בין הניב הגרמני האמצעי לניב הגרמני התחתי
מנקודת מבט פוליטית-מנהלית: הגבול בין המדינות תורינגיה וסקסוניה התחתית
הגבול הנוכחי של מדינת תורינגיה היה פעם גם חלק מהגבול הבינגרמני (בין גרמניה המזרחית וזו המערבית)

יישובים
רוב שטחו של אייכספלד התחתון ההיסטורי עם הערים הייליגנשטאט, ליינפלדה-וורביס ודינגלשטאט שייך למחוז אייכספלד שבמדינת תורינגיה.
לאייכספלד התחתון ההיסטורי משתייכים עוד 13 יישובים במחוז אונשטרוט-הייניך, שניים נוספים – למחוז ורה-מייסנר שבמדינת הסן. 18 היישובים של אייכספלד התחתון הם גם כן חלק ממחוז אייספלד שבמדינת תורינגיה. שאר האזור אייכספלד התחתון עם מרכזו דודרשטאט שייך למדינת סקסוניה התחתונה, כולו במחוז גטינגן, פרט ללינדאו (אייכספלד) המשתייך למחוז נורטהיים. עד 1945 הגבול בין אייכספלד העליון לאייכספלד התחתון מסומן במפה על ידי קו מקוטע צפונית מוורביס.
כדי לפשט את הסוגיה, כיום רוב החלק התורינגי של חבל אייכספלד מוכר כ"אייכספלד העליון" (Obereichsfeld) בעוד שהחלק הסקסוני תחתי כולל המחוז דודרשטאט לשעבר נקרא אייכספלד התחתון (Untereichsfeld).
הערים החשובות ביותר של החבל הן:
דינגלשטאט
דודרשטאדט
היילבאד-הייליגנשאט
ליינפלדה-וורביס

עיר הבירה
לעיתים קרובות הייליגנשטאט מכונה "עיר הבירה המסורתית של אייספלד". עם זאת דודרשטאט נחשבת לבירת אייכספלד התחתון. מקור מעמדן אלה הוא בהיסטוריה של נסיכויות העבר.

השם
לגבי מקור השם "אייספלד" קיימות השערות רבות:
לפי עצי האלון שגדלו כאן פעם – השערה שנתמכה על ידי הסופר ארנסט מוריץ ארנדט
"השדה של איש בשם אייקו או אייכו.
לפי שם עתיק של החלק העליון של הנהר אונשטרוט.

השפות
הגבול הלשוני בין הניב הגרמני התחתי וזה האמצעי יוצא מרוהרברג, עובר דרך צהנסברג והשורה הצפונית של הרי אוהם בין אייכספלד התחתון לאייכספלד העליון. באייכספלד העליון מדברים ניב מיוחד, הדומה לתורינגית, במיוחד בעיצורים הקשים.
באיככספלד התחתון מדברים לרוב את הניב הגרמני העילי ונדיר את גרמנית התחתית.

היסטוריה
150px|ממוזער|שמאל|אבן גבול של נסיכות הבוחר ממיינץ, מדרום לוויילרודה.
150px|ממוזער|שמאל|אבן גבול של נסיכות הבוחר ממיינץ בהיירודה.
ממוזער|שמאל|200px|נוף אופייני לחבל אייכספלד. הכפר אקלינגרודה בין שדות לגבעות מכוסות ביערות
אייכסנפלד מוזכר לראשונה בשנת 897 וברשימה משנת 1022 צוינו שטחיו כנחלות הארכיבישופות מיינץ. גבולותיו עוד התרחבו במהלך השנים עד שנת 1573. במאה ה-13 השתייכה ללנדגראפים של טורינגיה. אייכספלד התחתון או ה"אוטוני" הסתפח לאייכספלד אחרי שבשנים 1342–1434 היה חלק מהדוכסות בראונשווייג-לינבורג ומהנסיכות גרבונהאגן.
בימי מלחמת האיכרים הגרמנית (1524–1525) שמרכזה היה בעיר הקיסרית מילהאוזן נשדדו רוב המנזרים, הכנסיות והטירות ומרבית האזור אייכספלד הפך לפרוטסטנטי.
בשנת 1575 הנהיגו הישועים את הרפורמציה הנגדית באייכספלד. האזור נפגע במלחמת שלושים השנים שהגיעה אליו בשנת 1622. בשנים הבאות כמה צבאות (שוודי, דני, של הסן ותורינגיה) שדדו את יישוביו. ההרס שהתרחש פגע קשות בשליש מהאזור וגרם שם להתרוקנות מ-75% מתושביו, הארכיבישופות מיינץ שחזרה לשלוט בו ב-1650 בהתאם לההסכם השלום בווסטפאליה החזירה בו את שליטת הדת הקתולית.
ב-1802 האזור נכנס תחת חסות מלך פרוסיה, פרידריך וילהלם השלישי.
בתקופת מלחמות נפוליאון בשנים 1806–1813 הפך אייכספלד לחלק מממלכת וסטפאליה שבוטלה בעקבות תבוסתו של נפוליאון בקרב לייפציג (1813). אייכספלד חזר אז להיות חלק מממלכת פרוסיה, אך קונגרס וינה חילק אותו. מחוזות הייליגנשטאדט וורביס סופחו לפרובינקיה הפרוסית סקסוניה, בעוד אייכספלד התחתון סופח לממלכת הנובר. ב-1866 סופח האזור, יחד עם הנובר, לממלכת פרוסיה. בעקבות מלחמת העולם השנייה ב-1945 סופח למדינת סקסוניה התחתונה, אז תחת כיבוש אמריקני ואחר כך חלק מגרמניה המערבית.
לעומת זאת, בשנים 1949–1990 היה אייכספלד העליון לחלק מגרמניה המזרחית, תחת שלטון קומוניסטי. גם בתקופה זו דבקו תושביו במסורת הקתולית ופעילות הכנסייה נמשכה כסדרה.
אחרי 1990 הפך לחלק ממדינת תורינגיה תחת השם מחוז אייספלד.

חיים פוליטיים כיום
אחרי איחוד גרמניה מחדש ב-1990 האזור התאפיין, בעקבות המסורת הקתולית החזקה, באחוזי הצבעה גבוהים במיוחד בעד האיחוד הנוצרי דמוקרטי הגרמני, לעומת האזורים הסמוכים.

תרבות ואישים
ממוזער|מנזר צלה בדרום אייכספלד (אייכספלד עליון). בולטת עבודת הפאכוורק" המשופצת
המשורר והסופר היהודי-גרמני היינריך היינה (1797–1856) נטבל לנצרות ב-1825 בעיר הייליגנשטאדט.
הסופר הגרמני תאודור שטורם (1817–1888) נולד בהייליגנשטאדט.
בשנת 1901 השיר "אייכספלדליד" היה להמנון בלתי רשמי של האזור.

תחבורה
כבישים
בכיוון מזרח-מערב עובר דרך חבל אייכספלד הכביש המהיר 38 גטינגן-לייפציג. האזור אייכפלס תחתון נחצה גם על ידי שני כבישים פדרליים נוספים ממזרח למערב:הכביש 27 גטינגן-בראונלאגה והכביש 446 נרטן-הרדנברג-דודרשטאדט. בכביש הפדרלי 80 לשעבר, הנקרא כיום הכביש האזורי 3080 חוצה את האייכספלד העליון.
בכיוון צפון-דרום אייספלד נחצה על ידי הכביש הפדרלי 247 נורטהיים-דודרשטאדט-ליינפלדה-וורביס-דינגלשטאדט-מיהלהאוזן.

רכבות
בין הייליגנשטאדט לליינפלדה עוברת הרכבת העל-אזורית החשובה האלה-האן. מינדן והרכבת גטינגן-ארפורט (גוטה-ליינפלדה). מסילת הברזל האלה-האן. מינדן-קאסל הפכה עד שנת 1994 לדו-ניתיבית וחשמלית במסגרת מיזם איחוד גרמניה.
הרכבת ליינפלדה-וולפטן הוצאה משימוש באייכספלד התחתון החל מאמצע שנות ה-1990 ובאייכספלד העליון החל מ-2001. עד שנת 1931 פעלה מסילה צרה בין גטינגן לדודשטאדט – רכבת גארטה-טל. בצפון עוברת באייכספלד גם הרכבת הרצברג-בלייכרודה.

תעופה
שדה התעופה היחיד באזור הוא שדה התעופה אייכספלד. בשנת 2005 הוא צויד בנתיב באורך 750 מ', העשוי לשרת גם מטוסים פרטיים גדולים.

אותות הוקרה
אסטרואיד מספר 442 שנתגלה בשנת 1899 נקרא "אייכספלד" לכבוד האזור ותושביו

לקריאה נוספת
Helmut Godehardt, Die schönsten Eichsfelder Sagen, Verlag Mecke, 2005
Rudolf Linge, Der Hahn auf dem Kirchturm – Die schönsten Sagen, Legenden und Geschichten vom Eichsfeld, Verlag St. Benno, Leipzig, 1984
Köbler, Gerhard. Historisches Lexikon der Deutschen Länder. München 1988.
Sante, Wilhelm. Geschichte der Deutschen Länder - Territorien-Ploetz. Würzburg 1964.

, S. 192, ISBN=978-3-936617-28-3
, S. 335 ISBN

קישורים חיצוניים


 קיצור היסטוריה של אייכספלד לפי Euratlas Periodis Expert 2012-2001 
 ויקיטקסט
Matthäus Merian (Herausgeber und Illustrator) und Martin Zeiller (Textautor)
Topographia Colonia et al Merian, Frankfurt am Main 1646, S. 15–16

הערות שוליים

קטגוריה:גרמניה: אזורים
קטגוריה:סקסוניה
קטגוריה:תורינגיה