אהל אל-כתאב

אַהְל אל-כִּתַאבּ (בערבית: أهل الكتاب; תעתיק מדויק: אהל אלכתאב), "אנשי [או: בעלי] הספר", הוא מונח באסלאם המתייחס ליהודים, לנוצרים ולצאבִּאים, ולפעמים גם לבני דתות אחרות כמו הזורואסטרים.

ממוזער|שמאל|פירמן מאת מהמט השני, המאפשר לנוצרים בבוסניה חופש פולחן ומעמד מוגן, 1463

הקוראן משתמש במונח בהתייחסו ליהודים, לנוצרים ולצאבִּאים במגוון רחב של הקשרים, מפולמוס דתי ועד לשותפות האמונה המונותיאיסטית בעמים שקיבלו כתבי קודש. בשלב מאוחר יותר, המונח התרחב והוחל גם על קהילות דתיות אחרות תחת שלטון האסלאם, כולל קבוצות פוליתאיסטיות. מבחינה היסטורית, קהילות אלה היו במעמד של ד'ימה.

ביהדות משמש המונח "עם הספר" לייחד את העם היהודי. כמה זרמים נוצריים, כגון הבפטיסטים, המתודיסטים, הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי, הפוריטנים והשייקרים, אימצו את המונח "אנשי הספר" ביחס לעצמם.

 בקוראן 
בקוראן המונח "אנשי הספר" נזכר בסורת השולחן. לפי פרשנים, הוא מתייחס ליהודים, לנוצרים ולצאבאים. כתבי הקודש הנזכרים בקוראן הם התורה (التَّوْرَاة – "א-תַּוְרַ֫אה"), האוונגליונים (الْإِنْجِيل – "אל-אִנְגִ֫'יל") ותהילים (الزَّبُور – "א-זַּבּ֫וּר").

 שימוש אסלאמי מאוחר 
השימוש במונח "אהל אל-כתאב" בשלב מאוחר יותר הורחב כדי לכלול גם זורואסטרים, שומרונים, מנדעים, ואפילו הודים פוליתאיסטים.
מלומדים מוסלמים חלוקים בדעתם באשר לשאלה האם ההודים נחשבים "אנשי הספר". עם כיבושה של הודו בידי האסלאם, הגדרת המונח השתנתה, שכן רוב תושבי הודו היו בני הדתות הדהרמיות. אנשי דת מוסלמים רבים בהודו החשיבו את ההינדים ל"אנשי הספר", והחל במוחמד בן קאסם וכלה באורנגזיב, השליטים המוסלמים היו מוכנים להתייחס להינדים כמשתייכים ל"אנשי הספר". מוסלמים רבים לא התייחסו להינדים כאל עובדי אלילים אף על פי שההינדואיזם שונה לחלוטין מן הדתות האברהמיות.

 ד'ימה 
מבחינה היסטורית, מעמד של ד'ימי הוענק במקור ליהודים, לנוצרים ולצאבִּאים. מעמד זה הושת בהמשך גם על זורואסטרים, הינדים, ג'יינים ובודהיסטים.

ראו גם
 תנאי עומר
 ד'ימי

קישורים חיצוניים


 הערות שוליים 

קטגוריה:אסלאם
קטגוריה:היסטוריה אסלאמית
קטגוריה:מושגים באסלאם