המכשול נגד מנהרות בגבול רצועת עזה

תכנון המכשול
ביוני 2016 העביר ראש הממשלה נתניהו החלטה בקבינט על בניית קו הגנה חדש נגד בעיית מנהרות התקיפה של חמאס. 

החומה נמתחת לאורך 60 הקילומטרים של הגבול סביב הרצועה, ויועדה להיות מערכת הגנה שלישית שישראל בונה לאורך קו הגבול. המערכת הראשונה (הוברס א') נבנתה בשנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר הסכמי אוסלו, והמערכת השנייה (הוברס ב') נבנתה לאחר ההחלטה על ההתנתקות מעזה. בשתי המערכות לא הייתה תשובה לאיום מנהרות התקיפה.

השלב הראשון בפרויקט היה באורך כ-20 קילומטרים, והתמקד בחלקי הגבול הסמוכים ביותר ליישובים הישראליים. בקטע זה סוג האדמה חולי וקל יחסית לחפירה ועליו עבדו חברות סולל בונה ודניה סיבוס שזכו בכך במכרז. בתוך כשנה החלו העבודות להקמת החלק השני, שסגר את כל היציאות התת-קרקעיות מרצועת עזה. מכרז נוסף היה לשני קטעים המוגדרים א' ו־ב', אף הם באורך של מספר קילומטרים. הקרקע בקטעים אלה היא אדמת לס, הקשה יותר לחפירה. בהמשך היו אמורים לצאת מכרזים נוספים להשלמת עטיפתה של הרצועה במכשול.

המכשול כולל קיר ביטחון וברזלים בעומק של עשרות מטרים, שמחוברים אליו חיישנים בדומה לאלה המשמשים לאיתור, ניטור והתרעה של שינויים במעבה האדמה. בניית המכשור הטכנולוגי היא באחריות חברת אלביט מערכות וחברה נוספת. על פני השטח נבנתה לגובה של כמה מטרים גדר טכנולוגית, בדומה לזו המצויה בגבול מצרים, שמותקנים עליה חיישנים ומצלמות. לאורך הגבול הוקמו גם מרכזי בקרה ושליטה שחוברו זה לזה ולמרכז שליטה מרכזי באחד מבסיסי צה"ל בדרום.

 הקמה 
ממוזער|עבודות ההקמה של המכשול, ספטמבר 2019
המכשול קרוי בצה"ל מכשול הקב"א (קב"א – ראשי תיבות של קיר בטון אינדיקטיבי), והוא כולל גדר שגובהה שישה מטרים מעל פני האדמה וחומת בטון שעומקה עשרות מטרים בתוך האדמה, שמטרתה לתת מענה לאיום המנהרות שמטרתן לחדור מרצועת עזה לישראל. המכשול הוקם בשטח ישראל, ממזרח לגדר המערכת הישנה סביב רצועת עזה, ובא בנוסף לה. המכשול מקיף את כל רצועת עזה בגבולה עם ישראל, ובצפון הרצועה נמשך גם לתוך הים.

מבצעי העבודות העסיקו פועלים ישראלים וזרים, אך לא ניתן היה להעסיק פועלים פלסטינים מיהודה שומרון ועזה מפאת הסיווג הביטחוני.

באפריל 2017 החלו העבודות להקמת מפעל המלט שייצר את חומרי הבנייה לבניית החומה.

הקמת החומה החלה ב-2017. השלמתה תוכננה לסוף 2019, אך תכיפות העימותים סביב תוואי הגדר, גרמו לעיכובים בלוח הזמנים. לשם הקמת החומה הוקמו לאורך גבול רצועת עזה שישה מפעלי בטון, לאספקת בטון למיזם.

בפברואר 2019 החלה הקמתו של מכשול עילי בגבול עזה. בנימין נתניהו דיבר על הפרויקט בישיבת הממשלה ואמר שהמכשול ימנע חדירת מחבלים.

ב-8 ביולי 2019 נחשפה מנהרת טרור בדרום רצועת עזה במהלך עבודות על המכשול התת-קרקעי.

בספטמבר 2019 הושלמו 43 ק"מ של המכשול מתוך 64 ק"מ.

באוקטובר 2020 נחל המכשול הצלחה ראשונה כאשר חסם מנהרה שנבנתה על ידי חמאס. המנהרה חדרה אל תוך שטח מדינת ישראל אך לא הגיעה עד הקיר האינדיקטיבי.

בסוף פברואר 2021 הושלם החלק התת-קרקעי של המכשול בגבול עזה. בדצמבר 2021 הושלמו כל עבודות המכשול.
250px|ממוזער|חשיפת מנהרה התקפית, שחדרה לשטח מדינת ישראל מדרום רצועת עזה, במרחב ח'אן יונס, אוקטובר 2020. בתמונה: טאטרה-דרילר של חיל ההנדסה הקרבית.

עלות
עלות בניית הקיר התת-קרקעי הוערכה בשנת 2017 בסכום של 3 מיליארד ש"ח (כ-40 מיליון ש"ח לקילומטר). עלותו הכוללת של הפרויקט הוערכה ב-3.5 מיליארד שקלים והוא נחשב לאחד מפרויקטי ההנדסה המבצעיים הגדולים ביותר של מערכת הביטחון בעשורים האחרונים. 

הקונספציה של יכולות וכוונת חמאס ותפיסת המכשול לפני טבח שבעה באוקטובר
רוב מערכת הביטחון, וכן רוב הדרג המדיני הבכיר בישראל הניחו במשך שנים שחמאס לא מעוניין במלחמה עם ישראל, בגלל שגיאה מודיעינית שורשית שהתקיימה במשך שנים ארוכות, ובגלל מבצע הונאה של חמאס. כל תוכניות ההתעצמות הצבאית של חמאס נתפסו כהיערכות למגננה מפני מתקפה ישראלית או לצורכי שיפור המורל ברצועה. תרחיש הייחוס החמור ביותר לפלישת חמאס לישראל עד 7 באוקטובר היה חדירה של כ-70 מחבלים מארבעה עד שמונה מוקדים.

בפברואר 2019 אמר בנימין נתניהו "התחלנו בהקמת המכשול העילי בגבול עזה שימנע חדירת מחבלים לשטחנו. אם בעזה לא ישמרו על השקט, לא נהסס לפעול". בדצמבר 2021 בהיותו ראש אופוזיציה אמר נתניהו "התעקשנו, לא ויתרנו – והפרויקט יצא לדרך. היום הוא נחנך באופן רשמי. במבצע 'צוק איתן', מחבלי חמאס ניסו לחדור באמצעות מנהרות ליישובי עוטף עזה ולחדרי האוכל של הקיבוצים. הם חשבו שהם יצליחו לעשות זאת גם במבצע 'שומר החומות', אבל אז הם גילו שהם חסומים. בכל פעם שהם ניסו להתקרב אלינו – הם הושמדו מתחת לקרקע. המכשול התת-קרקעי סביב רצועת עזה כבר הציל חיים רבים. אני גאה בכל אלו שהיו שותפים להחלטה ולביצוע של פרויקט לאומי חשוב".

ב-2018, שר הביטחון בזמנו אביגדור ליברמן בירך על הקמת המכשול ואמר כי "מדובר במכשול יחיד מסוגו בעולם, שיחסום למעשה את האפשרות לחדור מעזה לישראל דרך הים. זהו סיכול נוסף לחמאס שיאבד עוד יכולת אסטרטגית. הושקעו בפיתוח סכומי עתק. נמשיך להגן על אזרחי ישראל בעוצמה ובתחכום".

בשנת 2021 אמר שר הביטחון בני גנץ בטקס חנוכת המכשול כי מדובר ב"...פרויקט טכנולוגי ויצירתי ראשון במעלה, שולל מחמאס אחת מהיכולות שאותן ניסה לפתח, ומציב קיר ברזל, סנסורים ובטון, בינו לבין תושבי הדרום. הקיר הזה מעניק תחושת ביטחון אישי שתאפשר לאזור היפה הזה להמשיך לצמוח", וחלק שבחים לבנימין נתניהו שכראש ממשלה דחף ותמך בפרויקט. נתניהו עצמו אמר כי מדובר ב"יום היסטורי".

הרמטכ"ל אביב כוכבי אמר בטקס כי: "המכשול הזה הוא חלק מ'קיר הברזל' של תפיסת ההגנה שלנו, ביבשה, באוויר, בים ובכלל. הוא מייצג חשיבה מחוץ לקופסה ומבטא את סוג החשיבה שאנו מחויבים אליה בצה"ל. המכשול משנה מציאות – מה שהיה לפניו לא יהיה עוד...".

הסתמכות יתר על המכשול וכוחות צבא דלילים
תחקירי צה״ל לאחר טבח שבעה באוקטובר הצביעו על כשל מערכתי מתמשך בהיערכות ההגנתית בגבול רצועת עזה, שהתבטא בהפניית משאבים ותשומת לב מבצעית לזירות אחרות – בעיקר ליהודה ושומרון ולזירה הצפונית – על חשבון גזרת עזה. על פי הנתונים שהוצגו בתחקיר, בעוד מספר הגדודים והפלוגות שהוקצו לאוגדת עזה נותר יציב לאורך השנים (עם גידול מצומצם בתקופת בניית המכשול), היקף הכוחות ביהודה ושומרון גדל בכ־40% בתקופה המקבילה, בין היתר על רקע מבצע שובר גלים. 

מרכיב מרכזי בתפיסת ההגנה היה המכשול הביטחוני סביב רצועת עזה. על פי ממצאי התחקיר המכשול לא תוכנן להתמודד עם מתקפת פתע רחבת־היקף המתבצעת בו־זמנית במספר רב של נקודות. ייעודו העיקרי היה סיכול חדירות תת־קרקעיות, שיבוש חדירות מוגבלות מעל הקרקע ושיפור השליטה באירועים נקודתיים, לרבות הפרות סדר ומחאות המוניות לאורך הגבול.

למרות מגבלות אלה, התפתחה לאורך השנים תפיסה שלפיה המכשול, בשילוב אמצעים טכנולוגיים נוספים, יספק התרעה מספקת ויעכב חדירה משמעותית לשטח ישראל. תפיסה זו לוותה בצמצום סדר הכוחות הקבוע בגבול עזה, בין היתר בשל אילוצי משאבים בצה״ל. באוקטובר 2024 פורסמו עיקרי התחקיר של אוגדת עזה, אשר העלה כי ב־7 באוקטובר סדר הכוחות הקבוע של כוחות היבשה בעוטף עזה היה נמוך מהנדרש – כ־600 עד 650 חיילים בלבד, במקום כ־1,500 חיילים שהיו אמורים לאייש את הגזרה. מול כל גבול עזה היו באותו יום רק 13 טנקים תקינים.

 טבח שבעה באוקטובר 
חמאס נערך למתקפה מהירה מטווח קצר, כשהוא מודע למכשולים שמולו ולדרכים לנטרל אותם. במהלך טבח שבעה באוקטובר הפריצה המהירה של המכשול יצרה בלבול וכאוס בקרב אוגדת עזה, פיקוד צה"ל והקשתה על תפקודו של הצבא הקרקעי ושל חיל האוויר.

המכשול התת-קרקעי לא נפרץ, אך הגדר שמעליו לא הועילה ונפרצה בקלות דרך לפחות 114 נקודות. בשעת בוקר המוקדמת מטח רקטות ופצמ"ר כבד אילץ את החיילים לתפוס מחסה. בחסות ירי זה רחפני נפץ, כטב"מים נשק נ"ט השביתו מערכות תצפית ואש וביניהם מערכת רואה-יורה וטנקים. גדר המכשול פוצצה באמצעות מטענים קטנים שיצרו בה עשרות פרצות למעבר בני אדם, ונהרסה במקומות אחדים על ידי טרקטורים. רמפות ניידות אפשרו מעבר של אופנועים. הפריצה המהירה והרחבה הקשתה על הכוחות בקו המגע לזהות בזמן אמת את נקודות החדירה ולהגיב באש.

הפריצות בגדר אפשרו מעבר של לוחמים רגליים, כלי רכב ואופנועים שהגיעו למוצבי צה"ל ולישובים תוך דקות ספורות. דרך הפרצות אלפי לוחמי טרור של חמאס והמוני אזרחים חדרו לאזור עוטף עזה, לתוך למעלה מ-20 יישובים, שם ביצעו טבח בכ-1,200 אזרחים ואנשי כוחות הביטחון, ביצעו הרס וביזה, וחטפו לרצועת עזה למעלה מ-240 ישראלים.

הפגיעה המהירה במוצבים ובמפקדות, פגיעה באמצעי תצפית, וריבוי נקודות חדירה יצרה כאוס משמעותי בפיקוד צה"ל. גם שעתיים לאחר פתיחת האש, המטכ"ל היה מודע רק למחצית מהנקודות המותקפות, ופיקוד הדרום כלל לא ידע שאוגדת עזה קרסה. מתקפת חמאס התנהלה בשלושה גלים עיקריים, אך לא היה גורם שיכול היה להכריז על תחילת גל תקיפה, הכוחות בחזית נלחמו עד הכדור האחרון ולא יכלו לזהות את דפוסי הפעולה של האויב ברמה מערכתית, בעוד שהדרגים בעורף והמטכ"ל התקשו לעבד את הדיווחים לכדי תמונת מצב כוללת.

הפריצה המהירה והנרחבת של המכשול הקשתה מאד על תפקודו של חיל האוויר ביום המתקפה. בהפעלת חילות אוויר בכל העולם מבחינים בין מרחב המנעה, מרחב השתתפות, מרחב תיאום וקו כוחותינו. במרחבי המנעה והשתתפות חיל האוויר יכול לתקוף מטרות ללא חשש לפגיעה בכוחות ידידותיים, במרחב התיאום יש לתאם תקיפות עם צבא היבשה, ואסור לתקוף מעבר לקו כוחותינו. ברוב זירות הלחימה בעולם ושל צה"ל מרחבים אלה הם נרחבים וברורים. בלחימה בטווחים קצרים, אי אפשר לדעת מהאוויר בוודאות אם משאית היא עמית או אויב, ועוד יותר קשה להבדיל בין כוחות רגליים חמושים המסתתרים בצמחייה. הגדרת קו כוחתינו שמשתנה לפי הלחימה מאפשרת להגדיר מרחב בטוח לתקיפה אווירית. החדירה המהירה והנרחבת של אלפי לוחמי קומנדו לשטח ישראל גרמה לכך שהלחימה התנהלה בטווחים קצרים ובתנאים של חוסר בהירות מבצעית – היכן נמצאים כוחות הביטחון והיכן המחבלים. במצב זה יכולת סיוע אווירי קרוב של חיל האוויר הייתה מוגבלת, במיוחד מצד מערך מטוסי הקרב, אך גם מצד מסוקי הקרב, שפעלו בתנאים מורכבים של זיהוי מטרות וסיכון כוחות ידידותיים. טייסי הקרב ומפעילי המל"טים נסמכים בדרך-כלל על הכוונה מכוחות קרקע ייעודיים, כגון חוליית בקרת אוויר טקטית. ביום המתקפה כוחות אלה לא היו פרוסים בשטח, ולכן במקרים מסוימים טייסים התקשרו לשוטרים, לכוחות קרקע ואף לאזרחים (גם באמצעות טלפונים ניידים פרטיים) וקיבלו הנחיות לתקיפה; במקרים רבים אחרים לא היה מי שיכוון אותם והם נותרו מהוססים מחשש לפגיעה בכוחות ידידותיים או בחטופים. רק בשעה 09:30, כשהתמונה המבצעית התבהרה, קיבל מפקד חיל האוור תומר בר החלטה חריגה והגדיר שטח ברוחב כ-500 מטרים משני צידי הגדר כ"שטח הריגה", כך שמטוס יוכל לתקוף בשטח זה ללא אישורים נוספים, גם במחיר של פגיעה אפשרית בחטופים. ב־10:30 הבינו במשל"ט שהבעיה העיקרית שהם יכולים להתמודד איתה עימה היא גלי מחבלים, שממשיכים לחדור בהמוניהם דרך גדר הגבול. מאותו זמן ההנחיה הייתה כי כל כלי טיס שלא הייתה לו משימה מוגדרת הונחה לחפש מטרות באזור הגדר ולתקוף כדי למנוע הגעת כוחות נוספים לשטח ישראל.

ראו גם
 גדר ההפרדה
 גדר הגבול ישראל–מצרים
 המכשול הימי בגבול רצועת עזה
 המעבדה הטכנולוגית לגילוי ואיתור מנהרות (פיקוד הדרום)
 קו מאז'ינו
 קו בר-לב

קישורים חיצוניים










הערות שוליים

קטגוריה:מכשול מעבר גבול
קטגוריה:לוחמת מנהרות בסכסוך הישראלי-ערבי
קטגוריה:גבול ישראל – רצועת עזה
קטגוריה:רצועת עזה: ביטחון