בחוץ. לפני הדלת.

בחוץ לפני הדלת הוא מחזה שנכתב בשמונה ימים על ידי הסופר הגרמני וולפגנג בורכרט. ההנחה היא שהיצירה חוברה בין סתיו 1946 לינואר 1947. ב-13 בפברואר 1947 היא שודרה לראשונה כתסכית ברדיו הצפון-מערבי (Nordwestdeutscher Rundfunk), ובעקבותיו התקיימה הצגת הבכורה של היצירה כמחזה לבמה ב-21 בנובמבר 1947 בתיאטרון הקאמרי של המבורג (Hamburger Kammerspiele). המחזה נותר בצד טקסטים קצרים בפרוזה יצירתו העיקרית של וולפגנג בורכרט, שנפטר יום אחד לפני הצגת הבכורה בגיל 26.

במרכז העלילה ניצבת דמותו של בקמן, החייל הגרמני השב לביתו, שלאחר שלוש שנים בשבי שוב אינו מצליח להיקלט בחברה, המדחיקה את המלחמה ואת האידאולוגיה הנציונל-סוציאליסטית. השיבה הביתה, לה ייחל בקמן בחום משך תקופה כה ארוכה, הופכת לגביו לאכזבה מרה ולחווייה מנכרת. ובמקום שמחת ההתראות המחודשת הוא מתענה ברגשות אשם מהם לא עולה בידו להשתחרר.

בתחנות אותן הוא עובר בחיפושיו אחר מקום בחברה הבתר-מלחמתית מציב בקמן תביעות למוסריות ולאחריות בפני דמויות ייצוגיות שונות, וביניהן גם אלוהים והמוות. בסופו של דבר הוא מוצא את עצמו מנודה מהחברה ואינו זוכה למענה על שאלותיו.

הן השידור הרדיופוני והן הבכורה הבימתית של בחוץ לפני הדלת – לרבות כותרת המשנה "מחזה שאף תיאטרון אינו מעוניין לשחק ושום קהל אינו מעוניין לראות" – היו להצלחות ענקיות והפכו את בורכרט הבלתי מוכר למפורסם. רבים מבני דורו יכלו להזדהות עם גורלו של בקמן. מחזהו של בורכרט נתפס כזעקה של הדור הצעיר ששתק עד אז, ונחשב עד היום לאחד מהמחזות הבתר-מלחמתיים החשובים ביותר.

ההתייחסות ליהודים במחזה
בורכרט סבל מנחת זרועו של המשטר הנאצי ונכלא בשל תוכנם של מכתבים, שאותם שלח הביתה בהיותו חייל. למרות זאת, ועל אף שבורכרט שירת בחזית המזרחית, על כל מוראותיה, כתיבתו עוסקת דווקא בסבלם של הגרמנים, כולל החיילים הפשוטים – שלגישתו היו קורבנות המשטר – ומתעלמת לגמרי מהשואה ומהסבל והרצח ההמוני במחנות הריכוז וההשמדה.

במחזה מגיע היבט זה לידי תמיהה רבתי. המחזה מתאר כאמור את שובו של החייל בקמן לבית הוריו, מהחזית הרוסית, כשהוא נכה ומובס. להפתעתו, על דלת הבית נמצא השלט "קרמר" במקום "בקמן". החייל מצלצל אפוא בדלת על מנת לברר מה קרה להוריו, לאחר שלושים שנים שבמהלכן התגוררו שם. והנה, הגברת קרמר פותחת את הדלת ומספרת לחייל את סיפור התאבדותם בגז של הבקמנים, כפי שתיארה מבקרת הספרות גיטה אבינור:

למרבה האבסורד, במחזה מזדעזע החייל בקמן דווקא מהאטימות והציניות של הגברת קרמר בכך שאינה מתאבלת על מות הוריו הזקנים – אשר לא עשו רעה לאיש ורק רצו לגרש את היהודים לפלסטינה – אלא מתלוננת על בזבוז הגז.

התקבלות המחזה
המחזה עלה בהפקת בכורה בעברית בשנת 2017 בתיאטרון תמונע, כשהוא נושא את הכותרת המתורגמת המקורית בחוץ לפני הדלת. הבמאי היה מתיאס גהרט, שביים את המחזה קודם לכן בתיאטרון קרפלד-מנכנגלאדבאך בשנת 2014. בהפקה הישראלית, המתבססת באורח הדוק על תפיסתו המקורית של גהרט, עבד הבמאי עם השחקנים הישראליים של תיאטרון תמונע. התרגום העברי של גד קינר (קיסינגר) למחזה הוזמן ונתמך על ידי מכון גתה ישראל.

בגרמניה הועלה בחוץ לפני הדלת מאז 1947 למעלה מ-350 פעם בתיאטראות שונים, ותורגם לכ-40 שפות. המחזה הוצג במרכזי תיאטרון חשובים באירופה, יפן, וארצות הברית, והוצא לאור במהדורת כיס תחת הכותרת בחוץ לפני הדלת וסיפורים נבחרים", שנמכרה ביותר מ-2,25 מיליון עותקים.

קישורים חיצוניים


הערות שוליים

קטגוריה:מחזות 1947