שגריר ארצות הברית ברוסיה

ממוזער|250px|גרם המדרגות בבית ספאסו, שהשפיעו על סצנת הנשף באמן ומרגריטה מאת מיכאיל בולגקוב
ממוזער|250px|חגיגות 4 ביולי בחצר בית ספאסו, 2010
ממוזער|הקונסוליה הכללית של ארצות הברית, בסנקט פטרבורג
שגריר ארצות הברית ברוסיה הוא הנציג הרשמי של ארצות הברית בפדרציה הרוסית.

מושבו של השגריר הוא בשגרירות ארצות הברית במוסקבה, בבית ספאסו שברחוב ארבאט במוסקבה. בנוסף לשגרירות במוסקבה, לארצות הברית קונסוליה בסנקט פטרבורג וביקטרינבורג.

השגריר הראשון של ארצות הברית ברוסיה היה ג'ון קווינסי אדמס, מי שהיה לנשיא ארצות הברית השישי וכיהן כשגריר בשנים 1809 - 1814. ארצות הברית כוננה עם רוסיה יחסים דיפלומטיים לראשונה בשנת 1780, אלה הופסקו עם עליית הבולשביקים לשלטון בשנת 1917, ולא חודשו עד שנת 1933, אז קושרו יחסים דיפלומטיים בין ארצות הברית לברית המועצות.
בית ספאסו
מעון השגריר הוא בית ספאסו (Spaso House), בניין בסגנון רנסאנס נאו-קלאסי בכיכר ספאסופסקובסקאיה 10, ברובע ארבאט שבמוסקבה. בנייתו הושלמה בשנת 1913 והוא שימש כאחוזתו של תעשיין הטקסטיל ניקולאי וטורוב שהיה אחד האנשים העשירים ביותר בתחילת המאה ה-20 באימפריה הרוסית. מאז 1933 משמש המבנה כמעון המגורים של שגריר ארצות הברית, תחילה בברית המועצות ולאחר מכן ברוסיה (מאז 1991).

השם "בית ספאסו" נגזר משמה של הכיכר הסמוכה "ספאסופסקובסקאיה", שמשמעותו "המושיע על החולות" ומתייחס לאדמת החול של השכונה שיושבה הראשונה במאה ה-17. מרבית בתי העץ ברובע הובערו באש בשריפה שפרצה במוסקבה בשנת 1812. בתי אבן חדשים נבנו לאחר מכן ואלה כללו גם אחוזות רחבות ידיים.

בשנת 1913 חלקים רבים מהכיכר נמכרו על ידי הנסיכה לובאנובה-רוסטובאיה למשפחת של התעשיין הרוסי ניקולאי וטורוב שהחזיק בבעלותו מספר מפעלי טקסטיל ברוסיה. לאחר רכישת חלקת האדמה וטורוב שכר את האדריכלים ולדימיר אדמוביץ' וולדימיר מאיאט לבנות לו אחוזה חדשה. השניים בחרו לבנות בסגנון נאו-קלאסי ובסגנון אימפריאלי. חזית הבית הושפעה מבית גגארין שהיה דוגמה טובה לסגנון האימפריאלי במוסקבה, נבנה בשנות 1820. האדריכלים הושפעו גם מסגנון הבנייה של אחוזת פולובצוב בסנקט פטרבורג שהושלמה בשנת 1913 על ידי איוואן פומין.

בניית הבית החלה באפריל 1913 וכמעט הושלמה בקיץ אותה שנה, אך העבודות נמשכו אל תוך שנת 1914 והושלמו לבסוף עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914.

ניקולאי וטורוב התגורר בבית עד לפרוץ מהפכת אוקטובר 1917 כאשר נפטר בנסיבות מסתוריות ומשפחתו היגרה אל מחוץ לרוסיה. הבית הופקע על ידי הממשלה הסובייטית ושירת כהיכל נשפים ואירועים עבור ועדת ההוצאה לפועל המרכזית של הממשלה ולאחר מכן שימש הבית כמעון לדיפלומטים סובייטים, לרבות גאורגי צ'יצ'רין, קומיסר החוץ העממי בשנים 1918-1930 וסגנו, לב קראחאן.

בשנת 1933 ארצות הברית התרצתה להכיר בברית המועצות והחלה ביחסים דיפלומטים עמה. השגריר הראשון לברית המועצות וויליאן בוליט הגיע למוסקבה ובחר בבניין ברחוב מוחובאיה כבית לשגרירות האמריקאית כאשר הוא בחר בבית ספאסו למעונו הזמני. השגריר בחר בבית זה בשל היותו בית רחב למדי ומערכת חימום בסגנון-אמריקאי שהותקנה על ידי הממשל הסובייטי כבר בשנת 1928. המזכיר השלישי של השגרירות, ג'ורג' קנאן, ניהל משא ומתן לחכירת הבית למשך 3 שנים תמורת 75 אלף דולר. השגריר לא ביקש החכרה לטווח זמן גדול יותר מאחר שתכנן לבנות מעון חדש בגבעות הדרורים, דומה למונטיצ'לו של תומאס ג'פרסון, אך הסובייטים מעולם לא אפשרו מכירת שטח לבית חדש ולבסוף בית ספאסו הפך למעונו הקבוע של השגריר.

הצוות הדיפלומטי עבר לבית בתחילת 1934 ובתחילה שימש הן כמעון מגורים והן כשגרירות. השגריר נהג לערוך נשפים רבים בבית באותה עת, נשף ידוע במיוחד היה כמו זה שערכו בשנת 1935 שהיה ראוותני במיוחד עד כדי כך שבולגקוב הושפע ממנו וכתב עליו את נשף השטן בספרו "האמן ומרגריטה".

לאחר יולי 1935 כשממשלת ברית המועצות הזמינה את בכירי המפלגה הקומוניסטית האמריקאית ליטול חלק בפסגת הקומינטרן, היחסים בין המדינות נעכרו והשגריר חדל לערוך נשפים ומסיבות ראוותניות.

בשנת 1936 מונה ג'וזף דייוויס לשגריר. יחד עם רעייתו השניים ערכו שיפוץ בבית ועד מהרה התברר להם כי הבית נתון להאזנות של הממשלה הסובייטית וגילו מיקרופונים חבויים. השגריר עזב את מוסקבה ביוני 1938. לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות, בית ספאסו נפגע מהפצצה אווירית ובאוקטובר 1941 הצוות הדיפלומטי נאלץ להתפנות לקויבישב, עמוק במזרח רוסיה. שישה דיפלומטים אמריקאים בהנהגת המזכיר השני לולין תומפסון המשיכו לעבוד בשגרירות ולספק אשרות מעבר ולדווח למחלקת המדינה על המצב. השגריר החדש האדמירל ויליאם סטנדלי עבד מקויבישב והיה נוסע לבית ספאסו בקביעות כדי לפגוש בכירים סובייטים ולדון בסיוע אמריקאי צבאי אפשרי.

באוגוסט 1943 הגרמנים החלו לסגת ממוסקבה והצוות הדיפלומטי חזר למוסקבה עם מינויו של אוורל הארימן לשגריר החדש. באוגוסט 1945 הגנרל דווייט אייזנהאואר הגיע לבית ספאסו לחגוג את ניצחון בעלות הברית באירופה. באותו הזמן משלחת של הקומסומול העניקה במתנה לוח עץ מגולף של סמל ארצות הברית לידי השגריר אוורל הארימן כסימן לידידות בין ברית המועצות לבעלות הברית. מבלי שאף אחד ידע בצוות השגרירות, הוא הכיל מכשיר האזנה סמוי שאפשר לברית המועצות לרגל אחר ארצות הברית והיה תלוי בחדר המגורים של השגריר מבלי שהבחינו בכך עד שנחשף בשנת 1952.

במהלך המלחמה הקרה שגרירי ארצות הברית היו נתונים למעקב של הקג"ב כל אימת שעזבו את הבית ואמצעי האזנה שונים נמצאו במקומות שונים בבית, כפי שתיאר השגריר ג'ורג' קנאן בספר זכרונותיו

לאחר מות סטלין היחסים התחממו קמעא ואפילו ניקיטה חרושצ'וב, מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות נכח בחגיגות יום העצמאות האמריקאי ב-1954 וב-1955. הבית שימש גם לאירוח בכירי ממשל אמריקאים שבאו לברית המועצות כדוגמת סגן נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון ששהה בבית ספאסו בביקורו במוסקבה.

היחסים בין המדינות עלו על שרטון מספר פעמים, במהלך בניית חומת ברלין ובמשבר הטילים בקובה, אך לאחר רצח קנדי, חרושצ'וב ושר החוץ שלו אנדריי גרומיקו הגיעו לבית ספאסו כדי להביע את תנחומיהם לשגריר האמריקאי פוי קולר.

ב-26 במאי 1972 נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון, מנהיג ברית המועצות ליאוניד ברז'נייב וראש הממשלה הסובייטי אלכסיי קוסיגין השתמשו בבית ספאסו כבמה להכרזה על הסכם ראשון לצמצום מאגר הנשק האסטרטגי והסכם סאל"ט-1. לאחר מכן מעמד החתימה נערך בקרמלין. ביקורו של ניקסון אז היה הביקור הראשון של נשיא אמריקאי במוסקבה והביקור השני של נשיא אמריקאי בברית המועצות, מאז פרנקלין רוזוולט הגיע ליאלטה בפברואר 1945.

בתחילת שנות ה-80 היחסים הלכו והתחממו וסגן נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש שהה 3 פעמים בבית ספאסו כשהגיע להלוויותיהם של ליאוניד ברז'נייב, יורי אנדרופוב וקונסטנטין צ'רניינקו. ב-1988 נערכה בבית ספאסו פגישה בין נשיא ארצות הברית רונלד רייגן ומקבילו הסובייטי מיכאיל גורבצ'וב.

בחגיגות יום העצמאות האמריקאי שנערכו ב-4 ביולי 1991 נערכה מסיבת בבית ספאסו ובה נכח גם נשיא רוסיה בוריס ילצין. לאורך שנות ה-90, הנשיא ביל קלינטון ביקר במוסקבה 4 פעמים ובכל פעם התארח בבית ספאסו. ב-24 במרץ 2002 הנשיא ג'ורג' ווקר בוש הגיע לבית ספאסו לציין את חתימת הסכם סורט לצמצמום נשק אסטרטגי התקפי.

בתקופת כהונתו של ג'ון ביירלי כשגריר הבית שימש כמרכז לאירועים סמליים שסימלו את ההתחממות ביחסים וההתקרבות בין המדינות, כולל אירוע קבלת פנים שהשגריר ערך לוותיקי מלחמת העולם השנייה, טקס השבת מדליה שהייתה שייכת לבית רומנוב והועברה לידי ההרמיטאז' וטקס חגיגי שנערך בשנת 2010 לציון 35 שנה למשימת אפולו-סויוז, משימת החלל המשותפת הראשונה בין ארצות הברית לברית המועצות. בטקס נכחו האסטרונאוטים תומאס פאטרן וואנס ברנד והקוסמונאוטים אלכסיי ליאונוב וולרי קובאסוב.

ב-29 באוקטובר 2010 השגריר ג'ון ביירלי ערך נשף לציון הקשרים בין הספרות הרוסית והאמריקאית ולציון 75 שנה לנשף החגיגי שנערך בבית ספאסו בשנת 1935 והיווה השראה לנשף החצות שב"האמן ומרגריטה" מאת בולגאקוב.

השגרירות
ממוזער|סמל השגרירות
ממוזער|בניין השגרירות במוסקבה
ממוזער|מבנה השגרירות הישן
שגרירות ארצות הברית ברוסיה (באנגלית: Embassy of the United States in the Russian Federation) שוכנת בסמטת דביאטינסקי הגדולה 8 במוסקבה מאז נחנך הבניין הנוכחי ביולי 2000. בעבר שכנה השגרירות בשדרות נובינסקי 21-23.

מבנה השגרירות נבנה בשנת 1979 אך עד מהרה הסתבר כי הבניין היה מלא במתקני האזנה חבויים והוא נבנה מחדש בשנת 1994 ונחנך ביוני 2000. נטען כי הבניין משמש את NSA לצורך האזנה וציתות"

הקונסוליות
ארצות הברית מחזיקה בשלוש קונסוליות ברוסיה: בסנקט פטרבורג, ביקטרינבורג ובולדיווסטוק. בעבר הקונסוליה הכללית בסנקט פטרבורג שימשה כשגרירות ארצות הברית באימפריה הרוסית משנת 1808 ועד 1917.

שגרירי ארצות הברית ברוסיה
 שגרירי ארצות הברית באימפריה הרוסית 
שגרירדיוקןתחילת כהונהסיום כהונההערותפרנסיס דיינה100px19 בדצמבר 1780  ספטמבר 1783לא התקבל רשמית בחצר המלכות.  לאחריו לא מונה שגריר עד שנת 1808וויליאם שורט100px8 בספטמבר 1808מינויו לא אושר על ידי הסנאטג'ון קווינסי אדמס100px28 ביוני 1809  28 באפריל 1814 השגריר הראשון  נשיא ארצות הברית הששי (1825—1829)ויליאם פינקני100px7 במרץ 181614 בפברואר 1818ג'ורג' קמפבל100px18 באפריל 18188 ביולי 1820הנרי מידלטון100px6 באפריל 182013 באוגוסט 1830ג'ון רנדולף100px26 במאי 183019 בספטמבר 1830ג'יימס ביוקנן100px4 בינואר 18325 באוגוסט 1833נשיא ארצות הברית ה-15 (1857—1861)מאלון דיקרסון100px28 במאי 1834ויליאם וילקינס100px30 ביוני 183424 בדצמבר 1835ג'ון רנדולף קליי100px29 ביוני 18365 באוגוסט 1837ג'ורג' דאלאס100px7 במרץ 183729 ביולי 1839צ'רצ'יל קמברלנג100px25 במאי 184013 ביולי 1841צ'ארלס סטיוארט טוד27 באוגוסט 184127 בינואר 1846ראלף אייזקס אינגרסול8 באוגוסט 18461 ביולי 1848ארתור באגבי100px15 ביוני 184814 במאי 1849ניל בראון100px2 במאי 185023 ביוני 1853תומאס סימור100px24 במאי 185317 ביולי 1858פרנסיס פיקנס100px11 בינואר 18589 בספטמבר 1860ג'ון אפלטון100px8 ביוני 18608 ביוני 1861קסיוס מרסלוס קליי100px8 במרץ 186125 ביוני 1862סיימון קמרון100px17 בינואר 186218 בספטמבר 1862קסיוס מרסלוס קליי100px11 במרץ 18631 באוקטובר 1869קדנציה שנייהג'ון ליטלטון דוסוןאנדרו גרג קרטין100px16 באפריל 18691 ביולי 1872ג'יימס לורנס אור100px12 בדצמבר 18726 במאי 1873מרשל ג'וול100px29 במאי 187319 ביולי 1874ג'ורג' הנרי בוקר100px13 בינואר 187514 בינואר 1878אדווין סטוטון100px30 באוקטובר 18772 במרץ 1879ג'ון פוסטר100px26 בינואר 18801 באוגוסט 1881 מזכיר המדינה של ארצות הברית ה-32 (1892—1893)ויליאם ה. האנט100px23 באוגוסט 188223 בפברואר 1884אהרון סרג'נט100pxאלפונזו טאפט100px4 ביולי 188431 ביולי 1885 התובע הכללי של ארצות הברית (1876—1877)אלכסנדר לוטון100pxג'ורג' לותרופ7 במאי 18851 באוגוסט 1888למברט טרי25 בספטמבר 18882 בפברואר 1889אלן תורנדייק רייס3 במרץ 1889צ'ארלס אמורי סמית'100px14 בפברואר 189017 באפריל 1892אנדרו ווייט100px22 ביולי 18921 באוקטובר 1894קליפטון ברקינרידג'100px20 ביולי 189410 בדצמבר 1897אית'ן היצ'קוק100px11 בפברואר 189828 בינואר 1899שרלמיין טאואר100px12 בינואר 189919 בנובמבר 1902רוברט סנדרסון מק'ורמיק100px26 בספטמבר 190227 במרץ 1905ג'ורג' וון לנגרקה מאייר100px8 במרץ 190526 בינואר 1907ג'ון ו. רידל100px19 בדצמבר 19068 בספטמבר 1909וויליאם רודוויל רוקהיל100px17 במאי 190917 ביוני 1911קרטיס גילד הבן100px24 באפריל 191124 באפריל 1913ג'ורג' תומאס מארי100px9 ביולי 191429 במרץ 1916דייוויד פרנסיס100px6 במרץ 19167 בנובמבר 1917

שגרירי ארצות הברית בברית המועצות
שגרירדיוקןתחילת כהונהסיום כהונההערותויליאם בוליט100px19331936ג'וזף דייוויס100px19361939לורנס סטיינהרדט100px19391942<small>כיהן כשגריר בתחילת מלחמת העולם השנייהויליאם סטנדלי100px19421943אברל הארימן100px19431946וולטר בדל סמית'100px19461949כיהן כמנהל CIA (1950-1953)אלן קירק100px19491952ג'ורג' קנאן100px19521953צ'ארלס בולן100px19531957ליולין תומפסון100px19571962פוי קופר19621967ליולין תומפסון100px19671969קדנציה שנייהג'ייקוב בים19691974ולטר סטויסל100px19741977מלקולם טון100px19771979תומאס ווטסון הבן100px19791981ארתור הרטמן100px19811987ג'ק מטלוק100px19871991

שגרירי ארצות הברית בפדרציה הרוסית
שגרירדיוקןתחילת כהונהסיום כהונההערותרוברט שטראוס100px19911993תומאס פיקרינג100px19931996<small>היה שגריר ארצות הברית באו"ם בזמן מלחמת המפרץ הראשונה.ג'יימס קולינס19962001אלכסנדר ורשבאו100px 2001 2005<small>כיהן כשגריר ארצות הברית בנאט"ו.ויליאם ברנס100px10 באוגוסט 200527 ביוני 2008ג'ון באיירלי100px27 ביוני 200815 בספטמבר 2011מייקל מקפול100px15 בספטמבר 20114 בפברואר 2014ג'ון טאפט100px1 באוגוסט 201428 בספטמבר 2017ג'ון האנטסמן100px29 בספטמבר 20173 באוקטובר 2019ג'ולי פישר (ממלאת מקום)100px3 באוקטובר 201916 בינואר 2020ג'ון סליבאן100px16 בינואר 20204 בספטמבר 2022נאלץ להתפטר בעקבות מות רעייתואליזבת רוד (ממלאת מקום)100px4 בספטמבר 20229 בינואר 2023ממלאת מקום לין טרייסי100px30 בינואר 202327 ביוני 2025 ג'יי דאגלס דייקהאוס (ממלא מקום)27 ביוני 2025 מכהןממלא מקום 

ראו גם
יחסי ארצות הברית – רוסיה
שגרירות ארצות הברית במוסקבה

לקריאה נוספת
 Tatyana Dudina, "The Morgan of Moscow," reprinted in Spaso House- A Short History, published by the U.S. Embassy Moscow, 2001.
 Spaso House; 75 Years: A Short History, published by the U.S. Embassy Moscow, 2008.
 Moskva Encyclopedia, Nauchnoye Izdatedestvo Bolshaya Rossiskaya Encyclopedia, Moscow, 1997.
 Charles W. Thayer. Bears in the Caviar, Lippincott, New York and Philadelphia, 1950.
 Rebecca Matlock, Spaso House: People and meetings: Notes of the wife of an American ambassador (in Russian) Translated from English by T. Kudriavtseva, Moscow: EKSMO, Algorithm, 2004 

קישורים חיצוניים


 יחסי ארצות הברית–רוסיה באתר מחלקת המדינה של ארצות הברית
 רוסיה באתר מחלקת המדינה
 שגרירי ארצות הברית ברוסיה

 אתר הקונסוליה בסנקט פטרבורג

הערות שוליים

קטגוריה:יחסי ארצות הברית – רוסיה
*