המצודות הישראליות בנגב

המצודות הישראליות בנגב הן כ-60 מצודות, שבנייתן מתוארכת החל מהמאה ה-12 לפנה"ס, במהלך תקופת ממלכת ישראל, ואשר מבחינה גאוגרפית נמצאו מערד ובאר שבע ודרומה, ועד אילת. מצודות אלו יחד עם מפת הדרכים בנגב ובערבה מהוות עדות לצפיפות היישוב היחסית גבוהה והתפתחותה בתקופת בית ראשון.

קיימת סברה שהן היו מפעל ממלכתי של ממלכת ישראל המאוחדת. קיימת גם סברה שאלו יישובים של תושבים אדומיים שחיו בנגב ועסקו במסחר נחושת מהערבה ובחקלאות. המצודות נמצאו פזורות מערד דרומה בדימונה, ירוחם, שדה בוקר, תל עירא ועד קדש ברנע במערב, ויטבתה ואילת בדרום. המצודות לא נמצאות לאורך דרכי הנגב בלבד, אלא רובן פזורות בכל הנגב ובעיקר בהר הנגב הצפון מערבי.

 היסטוריה 
מצודות ישראליות בהר הנגב ובנגב ככלל החלו להיבנות לאחר ייסודה של ממלכת ישראל בסוף המאה ה־11 לפנה"ס והמאה ה־10 לפנה"ס. למצודות אלו היו מספר תפקידים. תפקידם היה שמירה על היישובים שקמו באזור הנגב, שמירה על הדרכים הפנימיות בנגב ולשמש כתחנות דרכים ושמירה על הדרכים הראשיות והגבולות של הממלכה. בסמוך לרוב המצודות התגלו שרידי יישובים הכוללים בתי מגורים, אסמים, מכלאות צאן ובקר, וסכרים לניצול המים במדבר.

במהלך הסקרים שנערכו בנגב נתגלו מעל ל־40 מצודות שנבנו בין המאות ה־11 וה־9 לפנה"ס. על פי יוחנן אהרוני, המבצרים מקו בקעת באר שבע דרומה, הן עדות לגבי יכולותיו של שבט שמעון ליישב את האזור שהיה ריק מתושבים, תוך ניצול ידע בהטיית ואגירת מים. כלומר בניגוד לסברה ששבט שמעון נטמע בשבט יהודה, סובר אהרוני ששבט שמעון הצליח לאכלס את הר הנגב בצורה מוצלחת, עד לחורבן חלק מהמצודות על ידי העמלקים. חלק מהמצודות נבנו מחדש בתקופת המלך שלמה ועוזיהו וחלק נשארו בחורבנן, היות שנבנו מצודות באתרים אחרים.

שיאן של המצודות בנגב מגיע ככל הנראה, בתקופת מלכותו של שלמה המלך, שביצר את הממלכה, הקים ערי מסכנות ומבני ציבור, הרחיב את הקשרים המסחריים ודאג למסחר של הנחושת במכרות תמנע. כפי שעולה מהסיפורים על הקשרים הענפים עם מלכת שבא. המצודות שנבנו בהר הנגב לאורך המאות הי"א ועד למאה התשיעית לפנה"ס התאפיינו בארבעה סגנונות בנייה. אף על פי שתוכנית הבנייה הפנימית היא זהה, המצודות עצמן אינן אחידות בצורתן או גודלן. את חורבן המצודות מייחסים למסעו של המלך המצרי שישק.

המצודות נתגלו וזוהו לראשונה על ידי חוקרי הנגב לנרד וולי ותומאס אדוארד לורנס בין השנים 1914–1915. בהמשך הן נחפרו ונחקרו על ידי חוקרים רבים, ביניהם יוחנן אהרוני, רודולף כהן, זאב משל, זאב הרצוג ועוד.

 ארכאולוגיה 
המצודות הישראליות שנתגלו בנגב אינן אחידות בגודלן או בצורתן, זאת על אף שלכולן הייתה תוכנית בנייה פנימית יחסית זהה שכללה, חדרי סוגרים מסביב לחצר פנימית. מבחינת המבנה החיצוני של המצודות, נהוג לחלקן לפי ארבעה סגנונות בנייה:

 מצודות סגלגלות (אליפטיות) 
מצודות מסוג זה נתגלו באתרים כגון: עין קדיס, חורבת הרועה, חורבת חלוקים, חורבת כתף שבטה, חורבת רחבה, נחל חורשה, נחל סרפד.

 מצודות מלבניות 
מצודות מסוג זה נתגלו באתרים כדוגמת: מצודת רפד, מצודת חתירה, מצודת הר בוקר, מצודת רמת בוקר, מצד נחל נפחה, מצד הר סעד, מצד מישור הרוח.

 מצודות מלבניות עם מגדלים 
בקטגוריה זו ישנם רק שני אתרים: קדש ברנע, חורבת עוזה.

אתר חורבת תימן בנוי לפי תוכנית אופיינית למצודות הישראליות בנגב, ולכן כשחופריו הגיעו אליו ב־1975, הם סברו שהם חופרים עוד מצודה במערך המצודות; בהמשך, לאור הממצאים יוצאי הדופן של האתר, נוצרה מחלוקת בנוגע למהותו, וכיום קיימות דעות מגוונות בנוגע לשימושו – אף אחת מהן איננה קונצנזוס.

 מצודות ריבועיות 
מצודות כאלן נתגלו בהר רביב, חורבת רתמה, חורבת משורה.

היישוב והמצודות בהר הנגב והערבה כאמור נחרבו עם מסעו של שישק מלך מצרים, עם זאת, בחלקים הצפוניים והמערביים של הנגב ההתיישבות נמשכה במאות השמינית ועד השישית לפנה"ס. כאשר, ההתיישבות במרכז הנגב חודשה רק בתקופה הפרסית.

 ראו גם 
 דרך האתרים
 מצודת מישור הרוחות

 לקריאה נוספת 
 יוחנן אהרוני, המצודות הישראליות בנגב באתר דעת
 זאב משל, "מי בנה את 'המצודות הישראליות' בהר הנגב"באתר בית ספר שדה שדה בוקר, 1977
 זאב משל, אבנר גורן. 'מצודת אהרוני' שליד קסיימה, מצודה ישראלית נוספת בנגב ובעיית ה'מצודות'. ארץ ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, ספר אברהם בירן, תשנ"ב, 1992, עמודים 196–215
 Avraham Faust, The Negev "Fortresses" in Context: Reexamining the "Fortress" Phenomenon in Light of General Settlement Processes of the Eleventh-Tenth Centuries B.C.E. Journal of the American Oriental Society, Vol. 126, No. 2 (Apr. - Jun., 2006), pp. 135–160

 הערות שוליים 

קטגוריה:הנגב: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:ישראל: מבצרים
קטגוריה:תקופת הברזל