בניין הקונסוליה האתיופית

שמאל|ממוזער|250px|הבניין בשנת 2012 
שמאל|ממוזער|250px|פסיפס האריה, סמל הקיסרות האתיופית, בחזית הבניין
בניין הקונסוליה האתיופית הוא בניין דירות ברחוב הנביאים 38–40 בירושלים ששימש בעבר כקונסוליה של אתיופיה.

היסטוריה
הבניין נבנה בשנים 1925–1928 על ידי זאודיתו, קיסרית אתיופיה ששלטה באתיופיה החל משנת 1916 והיה מיועד לבית עבורה לכשתבוא לגור בארץ הקודש. לאחר בניית הבניין הוחלט לשכן בקומתו התחתונה את הקונסוליה האתיופית ולהסב את שתי הקומות העליונות לדירות מגורים להשכרה. עוד נקבע ששליש מההכנסות מהשכרת הדירות יוקדשו למנזר האתיופי בירושלים.

למרות כיבוש אתיופיה ב-1936 במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה המשיכה הקונסוליה לספק שירותים דיפלומטיים עד הוראת מושל ירושלים בינואר 1939 לקונסוליה לא להניף את דגל אתיופיה על המבנה ועל הפסקת עבודתה כקונסוליה.... לאחר החלטה זו תבעה הקונסוליה האיטלקית בעלות על הבניין., ובית המשפט של המנדט מינה בנובמבר ממונה על הבניין עד לבירור העניין, אך עקב הצטרפות איטליה למלחמת העולם השנייה נסגרה הנציגות האיטלקית בירושלים, ותביעתה נמשכה.

בדצמבר 1940 הודיעה ממשלת בריטניה על ביטול ההכרה בכיבוש האיטלקי והחזרת הרכוש האתיופי לידי ממשלת אתיופיה., אך הקונסוליה לא נפתחה עד יולי 1945. הקונסוליה שכנה לתקופה קצרה בחדר מלון שכור, עד להשבת הרכוש האתיופי, שהיה ברשות איטליה ובחסות הקונסוליה הספרדית בירושלים לאחר סגירת הקונסוליה האיטלקית בעיר..

במהלך ראשית מלחמת העצמאות הותקפו נציגי הקונסוליה ורכושה במספר מקרים: ב-18 במרץ 1948 נחטפה בת סגן הקונסול האתיופי בירושלים על ידי משמר העם, שחקרוה ושחררוה לאחר מספר שעות, והקונסוליה עצמה, יחד עם הכנסייה האיופית, נפגעו בהפגזות הלגיון בראשית יוני. הקונסול האתיופי עזב את הארץ בראשית המלחמה.

ב-1956 הסדרו ישראל ואתיופיה יחסים דיפלומטיים, והקונסול האתיופי הגיש כתב האמנה למשרד החוץ והואמן על כלל שטח ישראל.

ב-1961 מסר הקונסול האתיופי, טקלה צדיק מקוריה לשרת החוץ גולדה מאיר את הכרתה המלאה של ממשלת אתיופיה בישראל.

במאי 1969 הותקף הקונסול האתיופי בעת שביקר בקאסר אל-יהוד שבסמוך לירדן בירי ירדני.

בשנת 1973, בעקבות מלחמת יום הכיפורים, ניתקה אתיופיה את יחסיה עם ישראל (היחסים חודשו בסוף שנות ה-80 אך הקונסוליה לא נפתחה מחדש) ומאז הבניין כולו משמש כבניין דירות.

הקונסול האתיופי האחרון להשתמש במבנה היה יפתח דימיטרוס.

הבניין
המבנה המפואר הוא בן שלוש קומות ומרתף ובו שתי כניסות וכתשעים חדרים. בחזיתו קבועים שני פסיפסים צבעוניים המכילים כתובות וסמלים של הקיסרות האתיופית. בפסיפס הקבוע בראש הבניין מופיע אריה עם כתר ושרביט ובפסיפס הקבוע מעל הכניסה הראשית מופיע כתר ושנת הבנייה – 1920 (לפי הלוח האתיופי, שנת 1928 לפי הלוח הגרגוריאני). בנוסף מופיעה הכתובת בשפת הגעז:  המהווה סיסמה של המשפחה המלכותית.

לקריאה נוספת
 דוד קרויאנקר, רחוב הנביאים שכונת החבשים ושכונת מוסררה, כתר הוצאה לאור והוצאת יד יצחק בן צבי, 2000. עמ' 86–89.

קישורים חיצוניים

 , עמ' 429

הערות שוליים

קטגוריה:רחוב הנביאים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז ירושלים
קטגוריה:יחסי אתיופיה–ישראל
קטגוריה:ירושלים: מבנים אתיופיים