אינטרנט בקוריאה הצפונית

הגישה לאינטרנט אפשרית בקוריאה הצפונית, אך מותרת רק עם אישור מיוחד והאינטרנט משמש בעיקר עבור מטרות ממשלתיות ועל ידי זרים. במדינה קיימות תשתיות פס רחב מסוימות, כולל סיבים אופטיים המקשרים בין המוסדות הגדולים. עם זאת, שירותים מקוונים עבור רוב האנשים והמוסדות מסופקים בחינם באמצעות רשת אינטראנט המכונה קוואנגמיונג (광명, "האור הזורח"), כאשר הגישה לאינטרנט העולמי מוגבלת רק חלק קטן מאוד מהמשתמשים.

כתחליף לגישה המוגבלת לרשת האינטרנט, קוריאה הצפונית מפעילה רשת Wi-Fi ציבורית, המיועדת למכשירים ניידים ומאפשרת גישה לרשת אינטראנט המפוקחת על ידי המדינה.

 ספקי שירות 
יש רק ספק שירותי אינטרנט אחד המספק חיבור לאינטרנט בקוריאה הצפונית: Star Joint Venture Co, מיזם משותף בין תאגיד הדואר וטלקומוניקציה של ממשלת קוריאה הצפונית וחברת Loxley Pacific הממוקמת בתאילנד. הספק לקח שליטה על הקצאת כתובות האינטרנט ב-21 בדצמבר 2009. טרם הקמת הספק הגישה לאינטרנט התאפשרה רק באמצעות קישור לוויני לגרמניה, או עבור חלק משימושי הממשלה באמצעות חיבור ישיר עם צ'יינה יוניקום. כמעט כל תעבורת האינטרנט של קוריאה הצפונית מנותבת דרך סין באמצעות צ'יינה יוניקום.

החל מפברואר 2013, זרים מסוגלים להתחבר לאינטרנט באמצעות רשתות 3G דרך Koryolink.

הרשאת גישה לאינטרנט נשארת מוגבלת מאוד. עם זאת, יש גידול הדרגתי בתעשיית ה-IT וגידול בגישה לאינטרנט בתוך קוריאה הצפונית. בחודש אוקטובר 2010, עלה אתר האינטרנט של סוכנות הידיעות הקוריאנית המרכזית באמצעות שרת הנמצא בקוריאה הצפונית וניתן לגישה מכל העולם באמצעות כתובת IP צפון קוריאנית, וסימן בכך את החיבור הישיר הראשון הידוע של המדינה לאינטרנט. בערך באותו הזמן, ב-9 באוקטובר, לעיתונאים שביקרו בפיונגיאנג עבור מסיבות חגיגות ה-65 שנים למפלגת הפועלים של קוריאה ניתנה גישה לחדר עיתונאים עם קישוריות מלאה לאינטרנט. נכון לדצמבר 2014 ישנם 1,024 כתובות אינטרנט רשמיות בקוריאה הצפונית, על אף שעיתונאי הניו יורק טיימס מאמינים כי המספר גבוה יותר. מספר משתמשי האינטרנט מוערך בלא יותר מכמה אלפים בלבד. נטען כי אלה היכולים לקבל גישה לאינטרנט ללא מגבלות כוללים פקידים בכירים, חברי ארגונים לא-ממשלתיים, ושגרירי המדינה. קים ג'ונג-איל אמר כי אהב "לגלוש ברשת". לפי חוקר האבטחה עופר גייר, סך תעבורת האינטרנט של המדינה נמוך מזה של איי פוקלנד. עריק מקוריאה הצפונית טוען כי משנת 2014 רשת האינטרנט משמשת במטרה להגביל את השימוש של הציבור באינטרנט עולמי, בעיקר במלונות. על אף שהוא זמין ברוב הקמפוסים, הממשלה מפעילה "פיקוח הדוק על השימוש באינטרנט." ייתכן ואזרחים רבים של קוריאה הצפונית כלל אינם מודעים לקיומו של האינטרנט.

מכיוון שסוני, אפל ומיקרוסופט אינן מורשות להפיץ את המוצרים שלהן לקוריאה הצפונית, חברות צד שלישי קונות את המוצרים שלהן, מוכרות אותם כשלהם ללקוחות. מעט מאוד ידוע על תעשיית האלקטרוניקה בקוריאה הצפונית עקב מדיניות הבידוד הממשלתית.

מאפריל 2016, קוריאה הצפונית החלה לחסום את פייסבוק, טוויטר, יוטיוב ואתרי אינטרנט של קוריאה הדרומית בשל "החשש שלה עם התפשטות המידע המקוון".

ב-19 בספטמבר 2016, שרת השמות של קוריאה הצפונית – שמכיל מידע על כל האתרים בעלי סיומת ".kp" – הוגדר באופן שגוי, ואפשר בכך לחוקרים לגשת ולפרסם שמות המתחם וחלק מקובץ המידע בנוגע לאתר, ובכך נחשף כי לקוריאה הצפונית יש רק 28 אתרי אינטרנט.

 תקנות האינטרנט של קוריאה הדרומית 
משתמשי אינטרנט בקוריאה הדרומית חייבים לציית לחוקי הסחר עם קוריאה הצפונית (סעיף 9 חלק 2) שעל פיהם יש לקבל את אישור משרד האיחוד של קוריאה הדרומית להתחברות לאתרים צפון קוריאנים.

 טווחי כתובות IP 
נכון ל-2014 לקוריאה הצפונית יש טווח כתובות אחד ידוע של 1,024 כתובות IPv4:
 175.45.176.0 – 175.45.179.255
למרות הגבלת הגישה לאינטרנט בקוריאה הצפונית, מאגר כתובות ה-IP הקטן הוביל להקצאה שמרנית מאוד של כתובות. כך למשל, לאוניברסיטת פיונגיאנג למדע ולטכנולוגיה, הייתה בשנת 2012 רק כתובות IP אחת לאינטרנט העולמי.

ראו גם
 תקשורת בקוריאה הצפונית
 תקשורת המונים בקוריאה הצפונית
 מרכז המחשוב הקוריאני
 הכוכב האדום
 מירה (Wi-Fi)

קישורים חיצוניים
 דונלד קירק, לפרוץ את המחסומים: האם האינטרנט מסמן ניצוץ של שינוי בצפון קוריאה? (קישור ארכיון), באתר פורבס, 22 בנובמבר 2015

 הערות שוליים 

קטגוריה:קוריאה הצפונית: אינטרנט
קטגוריה:קוריאה הצפונית: מדע וטכנולוגיה
קוריאה הצפונית
קטגוריה:קוריאה הצפונית: פוליטיקה
קטגוריה:קוריאה הצפונית: תקשורת
קטגוריה:צנזורה באינטרנט