גבולות בני הגנה

גבולות בני הגנה הוא יסוד בדרישות הטריטוריאליות של מדינת ישראל, לפיו שטחה יאפשר לה להגן על עצמה (בכוחות עצמה) במקרה של התקפה צבאית. קו גבול בר-הגנה הוא זה התוחם שטח בעל עומק אסטרטגי מספק להצלחת צה"ל במשימת ההגנה במרחב, בסבירות גבוהה. לפיכך, גבולות בני הגנה משרתים את תפיסת הביטחון של ישראל.

היסטוריה
לפי פרופסור יהושע פראוור, התפיסה הצלבנית גרסה שגבולות בני הגנה על ארץ ישראל צריכים להשתרע מסיני מדרום ומרכסי עבר הירדן ממזרח. בהתאם לכך ביססו הצלבנים את שרשרת המצודות שלהם סביב ארץ ישראל בגבולות אלו.

לאחר מלחמת השחרור תפיסת הביטחון של ישראל הייתה כי הגבול המזרחי אינו "בר הגנה" דיו, ולכן הדוקטרינה הצבאית גרסה שחיוני להעביר במהירות את המלחמה אל שטח האויב.

לדרישה ל'גבולות בני הגנה' ישנה הסכמה נרחבת בישראל. המושג אומץ גם על ידי ממשלים שונים בארצות הברית, ועל ידי הקונגרס האמריקאי.

רלוונטיות בהווה
המושג רלוונטי במלחמה שבה האיום העיקרי הוא מכוחות יבשה, אך כמעט ולא רלוונטי כאשר האיום העיקרי הוא נשק גרעיני. גם לנוכח איום טילים ארוכי טווח, ובמיוחד לאחר מתקפת הטילים כאלו על ישראל במלחמת המפרץ, התגברו קולות לפיהם אין כיום רלוונטיות לגבולות בני הגנה. כתמיכה בהסכמי אוסלו הועלתה טענה כי הממד המדיני שבהסכמי שלום חשוב הרבה יותר לביטחונה של ישראל מאשר עומק אסטרטגי.

מאידך, יעקב עמידרור עמד על רלוונטיות 'גבולות בני הגנה' להשגת משימת ההגנה גם במלחמת טילים: "גם אם קו הגבול עצמו אינו רלוונטי בעידן הטילים, ממדי המרחב שמאחורי הגבול הם שיקבעו את יכולתה של המדינה לפזר את כוחותיה ותשתיותיה כדי לצמצם את פגיעותם... כך יגדלו סיכוייה למנוע מלחמה. ולהפך, ככל שהאויב יבחין שקיימת אפשרות מעשית לשתק את יכולת התגובה של ישראל במהלומה הראשונה, כך יגברו הסיכויים שהוא יתפתה להנחית התקפה כזאת".

פרופסור אפרים ענבר והאלוף (במיל') גרשון הכהן כתבו כי "גם במציאות של הלוחמה בעידן המודרני אי אפשר לבטל את ערכו ואת חיוניותו של עומק מרחבי כתנאי מכונן לקיום המגננה", שכן גם כיום קיימים איומים בפלישה קרקעית (בעיקר מצד יחידות טרור של חזבאללה מצפון ושל חמאס מדרום, שבסופו של דבר באמת תקף בשבעה באוקטובר), וגם כלפי איום טילים עומק מרחבי קובע את זמן ההתרעה ואת סיכויי היירוט ובנוסף כיום קיימים איומי מתקפה קרקעית.

השטח הנדרש

קיימות דעות שונות בשאלה מהן הגבולות המינימליים שחיוניים למדינת ישראל כיום כדי להגן על קיומה.

כבר ב-1967 הביע ממשל הנשיא לינדון ג'ונסון את עמדתו כי חזרה מיָדית של ישראל למצב ששרר ב־4 ביוני 1967 בטרם פרוץ המלחמה, לא תהווה מרשם לשלום אלא לחידוש מעשי האיבה. 

ראשי המטות המשולבים של צבא ארצות הברית התבקשו בתום מלחמת ששת הימים, לחוות דעתם על השטחים המזעריים ביותר שיש להוסיף לישראל מעבר ל, וקבעו שעל ישראל להתייצב לאורך שדרת ההר של יהודה והשומרון ואמרו כי . ב-1974 הגיעה המכללה לפיקוד ולמטה של צבא ארצות הברית, בתום מחקר שערכה, למסקנה דומה".

'גבולות בני הגנה' במזרחה של הארץ, הן על פי תפיסת הביטחון הישראלית והן בציבוריות הישראלית? עומק אסטרטגי שמאפשר המרחב הגאוגרפי מנהר הירדן ועד כביש אלון, בשיפולים המזרחיים של שדרת ההר המרכזית לאורך יהודה והשומרון על מנת לשרת שני יעדים:

בשגרה: לנסות ולהרתיע אויב מניסיון פלישה ממזרח ויצירת חיץ למניעת הברחת אמצעי לחימה ולוחמים לשטחי יהודה ושומרון.

בחירום: בהינתן כישלון ההרתעה והתממשות מתקפה יאפשר לצה"ל לבצע את משימת ההגנה בסבירות גבוהה להצלחה.

לפי פרופסור אפרים ענבר ואלוף (במיל') גרשון הכהן, "ירושלים רבתי" הכוללת את גוש עציון מדרום, את מעלה אדומים ומישור אדומים עד ים המלח ממזרח ואת יישובי חבל בנימין מצפון היא "היא נקודה ארכימדית לשליטה ולשימור תנאי הביטחון בארץ ישראל שממערב לירדן".

רצועת הביטחון, שבה שלטה ישראל בדרום לבנון מיוני 1985 ועד לנסיגה לגבול הבינלאומי בשנת 2000, נועדה לספק ליישובי צפון ישראל גבול בר הגנה מירי קטיושות.

ראו גם
 גבולות אושוויץ – תיאור של גבולות הקו הירוק כגבולות שאינם בני הגנה, שבא להמחיש את הגישה שבגבולות אלה טמונה סכנה קיומית למדינת ישראל
 תוכנית אלון

לקריאה נוספת
 המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, גבולות בני-הגנה תנאי הכרחי לביטחון ישראל, ירושלים, 2005

קישורים חיצוניים
 מסמך המועצה בנושא גבולות בני הגנה , המועצה לשלום ולביטחון, ספטמבר 2011
 Israel’s Critical Requirements for Defensible Borders, Jerusalem Center for Public Affairs
 המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, צורכי הביטחון של ישראל לקראת הסדר מדיני עם הפלסטינים, ירושלים, 2010


הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: גבולות
קטגוריה:גאוגרפיה פוליטית
קטגוריה:מונחים בסכסוך הישראלי-פלסטיני