עשיית דין עצמית

בדיני הקניין במשפט הישראלי עשיית דין עצמית על פי חוק המקרקעין היא זכות הניתנת למחזיק כדין במקרקעין למנוע הסגת גבול מצד מי שאינו רשאי להחזיק במקרקעין. על פי חוק המיטלטלין ניתנת זכות זו גם למחזיק כדין במיטלטלין.

נוסח החוקים
על פי סעיף 18 לחוק המקרקעין שכותרתו "שימוש בכוח כנגד הסגת גבול" -
(א) המחזיק במקרקעין כדין רשאי להשתמש בכוח במידה סבירה כדי למנוע הסגת גבולו או שלילת שליטתו בהם שלא כדין.
(ב) תפס אדם את המקרקעין שלא כדין רשאי המחזיק בהם כדין, תוך שלושים ימים מיום התפיסה, להשתמש בכוח במידה סבירה כדי להוציאו מהם.

לפי הגדרת סעיף 15 לחוק המקרקעין, מחזיק הוא אדם השולט באופן פיזי במקרקעין או אם אדם אחר שולט מטעמו על המקרקעין.

על פי סעיף 8 לחוק המיטלטלין יחול סעיף 18 לחוק המקרקעין גם על הגנת הבעלות וההחזקה במקרקעין.

עשיית דין עצמי במקרקעין באמצעות משטרת ישראל
על פי הפסיקה, אדם המגלה פלישה למקרקעין בהם הוא מחזיק כדין, והפלישה היא 'טרייה', רשאי לפנות למשטרת ישראל ולדרוש כי תסייע לו בסילוק הפלישה, על פי הוראת סעיף 18 (ב) לחוק. כן נקבע כי תקופת שלושים הימים נעצרת ברגע בו פנה המחזיק לעזרת המשטרה.

המדיניות השיפוטית מבקשת לצמצם את זכות עשיית הדין העצמית, ולתעדף במקומה פנייה לערכאות שיפוטיות. בשל כך נפסק כי במקרה של סכסוך מורכב, כגון שוכר שתקופת שכירותו תמה והוא מסרב לעזוב את המושכר, לא תסייע המשטרה למשכיר לפי סעיף 18 (ב) ועל המשכיר יהיה להגיש תביעה לבית המשפט לסילוק ידו של השוכר.

ראו גם
 בג"ץ בן ישראל נגד המפקח הכללי של המשטרה
 עביד איניש דינא לנפשיה – המונח המקביל במשפט העברי

הערות שוליים

קטגוריה:דיני קניין
קטגוריה:משטרת ישראל