מר גורבצ'וב, הפל חומה זו!

מר גורבצ'וב, הפל חומה זו! (באנגלית: !Mr. Gorbachev, tear down this wall) היא שורה מתוך נאום שנשא נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן, בברלין המערבית ב-12 ביוני 1987, בו הוא קרא למנהיג ברית המועצות, מיכאיל גורבצ'וב, להסיר את חומת ברלין, שמשנת 1961 הפרידה בין מערב העיר למזרחה.

רקע
נאום זה לא היה הראשון מבין נאומיו של הנשיא רייגן בהם הוא התייחס לסוגיית חומת ברלין. בביקורו בברלין המערבית ביוני 1982 הכריז רייגן, "הייתי רוצה להציג שאלה למנהיגי ברית המועצות... מדוע החומה ניצבת שם?". ב-1986, 25 שנים לאחר בניית החומה, בתגובה לשאלתו של כתב העיתון המערב גרמני, בילד, מתי הוא סבור שהחומה תופל, השיב רייגן, "אני קורא לאחראים עליה להפילה היום". ביום שקדם לתחילת הביקור ב-1987, הפגינו 50,000 איש כנגד נוכחותו של הנשיא האמריקאי בברלין. במהלך הביקור עצמו, נסגרו חלקים גדולים של העיר כדי למנוע מחאות נוספות נגד הנשיא. במיוחד הוגבלה התנועה בשכונת קרויצברג, והתנועה שעברה דרכה נחסמה לחלוטין, כולל סגירת קו U1 של הרכבת התחתית של ברלין.

 מקור השורה 
הנאום עצמו היה נושא למחלוקת בתוך חוגי ממשל רייגן. כמה בכירים ויועצים בממשל סברו שאין להכניס את השורה הזאת לנאום, באומרם שכל אזכור בנאום שיגרום למתחים נוספים בגרמניה המזרחית, או למבוכה אפשרית לגורבצ'וב, שאיתו יצר הנשיא רייגן יחסים טובים, חייב להימחק מנוסח הנאום. פקידים אמריקאים בגרמניה המערבית וכותבי הנאומים של הנשיא, כולל פיטר רובינסון, סברו אחרת.  רובינסון סייר בגרמניה המערבית כדי לבחון מקומות אפשריים לנאום והוא הבחין בתחושה הכללית שרוב תושבי ברלין המערבית מתנגדים לקיומה של החומה. הוא אמר שרוב השורות המפורסמות מהנאום, נכתבו בהשראת שיחה שלו עם תושבת ברלין המערבית אינגבורג אלז. לדבריו היא אמרה "אם האדם הזה גורבצ'וב רציני בדיבוריו על גלאסנוסט ופרסטרויקה, הוא יכול להוכיח את זה על ידי זה שייפטר מהחומה הזו".  למרות התמיכה המועטה, הותיר רובינסון את המשפט בנוסח הנאום. ב-18 במאי 1987 נפגש הנשיא רייגן עם כותבי הנאומים שלו והגיב לנוסח הנאום, באומרו "חשבתי שזוהי טיוטה טובה ומבוססת". ראש סגל הבית הלבן, הווארד בייקר, התנגד באומרו שמשפט זה נשמע "קיצוני" ו"לא נשיאותי" וסגן היועץ לביטחון לאומי, קולין פאוול הסכים עמו. בכל אופן, הנשיא רייגן אהב את המשפט ואמר "אני חושב שנשאיר אותו". 

כותב הנאומים הראשי של רייגן, אנתוני דולן, סיפק מקור אחר למשפט זה, וייחס את ניסוחו לנשיא עצמו. במאמר שפורסם בעיתון וול סטריט ג'ורנל בנובמבר 2009 מסר דולן דיווח מפורט על ישיבה שהתקיימה בחדר הסגלגל עוד לפני שנכתבה הטיוטה של רובינסון, ובה העלה הנשיא את הרעיון למשפט זה. הוא סיפר על התרשמותו הברורה ועל תגובתו של רובינסון לרעיון זה באותה עת. בנובמבר 2009 פרסם הוול סטריט ג'ורנל מכתבים שכתבו רובינסון ודולן על גרסאותיהם לנסיבות חיבור הנאום.

הנאום
נאום רייגן. "מר גורבצ'וב, הפל חומה זו!" (דקה 11)|שמאל|ממוזער|250px
בהגיעם לברלין ב-12 ביוני 1987 הובאו הנשיא רייגן ורעייתו אל בניין הרייכסטאג, שם הם צפו ממרפסת הבניין על חומת ברלין. לאחר מכן, בשעה 14:00, נשא הנשיא את נאומו בשער ברנדנבורג, כשמאחוריו שני לוחות של זכוכית משוריינת. בקהל המאזינים נכחו נשיא גרמניה המערבית, ריכרד פון וייצזקר, קנצלר גרמניה המערבית, הלמוט קוהל וראש עיריית ברלין המערבית, אברהרד דיפגן.

באותו אחר צהריים אמר הנשיא רייגן:

בהמשך נאומו אמר רייגן: "כאשר השקפתי לפני כמה רגעים מבניין הרייכסטאג, התגלמות האחדות הגרמנית, הבחנתי במילים שרוססו בגסות על החומה, אולי על ידי צעיר ברלינאי: 'חומה זו תיפול, אמונות הופכות למציאות'. כן, בכל רחבי אירופה, חומה זו תיפול. שכן היא לא יכולה לעמוד בפני האמונה. היא לא יכולה לעמוד בפני האמת. החומה לא יכולה לעמוד בפני החירות.

נקודת שיא נוספת של נאומו של רייגן הייתה קריאתו לשים קץ למרוץ החימוש, בהתייחסו לטילים שנושאים נשק גרעיני מסוג SS-20 ועל האפשרות של "לא רק הגבלת ייצור הנשק, אלא גם השמדה, בפעם הראשונה, של סדרה שלמה של כלי נשק גרעיניים מעל פני האדמה".

בריאיון, סיפר רייגן כי משטרת גרמניה המזרחית לא אפשרה לתושבים להתקרב לחומה ולכן נמנע מהם לשמוע את הנאום. המשטרה במערב התמודדה עם מהומות דומות במהלך ההפגנות נגד רייגן.

תגובות ומורשת

ממוזער|250px|קטע מחומת ברלין הניצב בספרייה הנשיאותית על שם רונלד רייגן
20 שנה מאוחר יותר טען הטיים מגזין שבזמנו הנאום "זכה לכיסוי מצומצם יחסית מהתקשורת".  סוכנות הידיעות הסובייטית טאס"ס האשימה את רייגן בנאום פרובוקטיבי ומחרחר מלחמה. חבר הפוליטביורו של מזרח גרמניה גינטר שבובסקי כינה את הנאום "אבסורדי". אולם באופן אירוני, היה זה שבובסקי שהביא לנפילת החומה רק חצי שנה לאחר מכן, כשבטעות  הכריז על כך במסיבת עיתונאים.

קנצלר גרמניה המערבית לשעבר, הלמוט קוהל, אמר שהוא לעולם לא ישכח את העת בה עמד לצד רייגן כאשר הוא קרא תיגר על גורבצ'וב שיפיל את חומת ברלין. "זה היה הבזק של גאונות עבור העולם, במיוחד עבור אירופה".  אולם ג'ון קורנבלום, דיפלומט אמריקאי בכיר בברלין באותה תקופה ושגריר ארצות הברית בגרמניה מ-1997 ועד 2001, אמר: "[הנאום] לא קיבל את חשיבותו הנוכחית עד 1989, לאחר נפילת החומה". 

למרות העובדה שרייגן האיץ בגורבצ'וב להפיל את חומת ברלין, יש כאלה, כמו רומש רתניסאר מהמגזין טיים, שטענו שקיימות מעט עדויות על כך שלנאום הייתה בכלל השפעה על ההחלטות להפיל את החומה, קל וחומר על האנשים שאליהם כוון הנאום. ביקורת נוספת על הנאום נמתחה ב-2012 על ידי ליאם הור במאמר שפרסם בכתב העת The Atlantic ובו ציין את הסיבות הרבות של הנטייה של התקשורת האמריקאית להתמקד במשמעות של הנאום המסוים הזה, מבלי לשקול את המורכבות של האירועים כפי שהם התרחשו בגרמניה המזרחית, בגרמניה המערבית ובברית המועצות.  הסופר ג'יימס מאן טען כי הנאום לא היה חסר משמעות לחלוטין וגם לא גורם מכריע לנפילת הקומוניזם. במאמר שפרסם ב-2007 בניו יורק טיימס, כתב שמדובר היה בניסיון של רייגן להרגיע את מבקריו מהימין האמריקאי. 

 אני ברלינאי

קישורים חיצוניים


 נוסח הנאום בויקיטקסט 

הערות שוליים

קטגוריה:חומת ברלין
קטגוריה:נשיאות רונלד רייגן
קטגוריה:נאומי נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:המלחמה הקרה
קטגוריה:ברלין: היסטוריה
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – ברית המועצות
קטגוריה:יחסי גרמניה המזרחית – גרמניה המערבית
קטגוריה:1987 בפוליטיקה
קטגוריה:1987 בארצות הברית
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – גרמניה
קטגוריה:איחוד גרמניה מחדש