מירה נאיר

מירה נאיר (באודיה: ମୀରା ନାୟାର; באנגלית: Mira Nair; נולדה ב-15 באוקטובר 1957) היא במאית הודית-אמריקאית. חברת ההפקה שלה, מירבאי סרטים, מתמחה בסרטים המיועדים לקהל בינלאומי על החברה ההודית. בין סרטיה הידועים הם "סלאם בומביי!" (1988), שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, "מיסיסיפי מסאלה" (1991), וזוכה פרס אריה הזהב "חתונת מונסון" (2001). נאיר היא אימו של ראש עיריית ניו יורק, זוהרן ממדאני.

 ביוגרפיה 
מירה נאיר נולדה ברורקלה, שבאודישה, הודו. היא גדלה עם שני אחיה הגדולים והוריה בבובנשוואר. אביה, אמריט איברהים, הוא פקיד ממשלתי, ואמה, פראווין איברהים, היא עובדת סוציאלית, שעובדת עם ילדים מחוסרי השכלה. כשהייתה בת עשר, נאיר ומשפחתה עברו לדלהי בעקבות עבודתו של אביה. בגיל 13 היא עזבה את הבית כדי ללמוד במנזר לורטו, בית ספר מיסיונרי אירי-קתולי בסימלה, שם היא התאהבה בספרות אנגלית. משם היא המשיכה ללמוד באוניברסיטת דלהי, בחוג לסוציולוגיה. כשהייתה בת 19, הוצעו לה מלגות ללימודים באוניברסיטת קיימברידג' ובאוניברסיטת הרווארד והיא בחרה בשנייה.

 קריירה 
 סרטים דוקומנטריים 
לפני שהתחילה לעשות סרטים, נאיר התעניינה במשחק, והייתה מופיעה במחזותיו של בדאל סרקא, מחזאי בנגלי, וכן זכתה בפרס עבור ביצועה במחזה אדיפוס של סנקה.

בתחילת קריירת הקולנוע שלה, נאיר בעיקר עשתה סרטים דוקומנטריים בהם חקרה את המסורת התרבותית ההודית. סרט הסיום שלה בהרווארד, עליו עבדה בשנים 1978 – 1979, היה סרט שחור-לבן, שכותרתו Jama Masjid Street Journal. בסרט, נאיר בוחנת את הרחובות של דלהי העתיקה ומנהלת שיחות אקראיות עם תושבים מקומיים.

ב-1982, היא יצרה את סרטה השני, סרט תעודה נוסף בשם So Far from India, שעקב אחר סוחר עיתונים הודי החי ברכבת התחתית של ניו יורק, בעוד אשתו ההרה מחכה לו שישוב הביתה. הסרט זכה כסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע האמריקאי, ובפסטיבל הכפר הגלובלי של ניו-יורק.

הסרט התיעודי השלישי שלה, "India Cabaret", יצא ב-1984. הסרט השנוי במחלוקת ביותר שלה, בו היא הראתה את הניצול של אוכלוסיית הנשים שעובדות בחשפנות בבומביי, ועוקב אחר אחד הלקוחות, גבר שמבקר תכופות במועדוני החשפנות בעוד אשתו נשארת בבית.

סרטה הדוקומנטרי הרביעי נוצר עבור הטלוויזיה הקנדית, וגם הוא היה בנושא שנוי במחלוקת בהודו. "Children of a Desired Sex" יצא ב-1987, ובו היא בחנה את נושא בדיקת מי שפיר, וכיצד הוא משמש בהודו לגלות את מין העובר, כאשר הריונות עם עוברים ממין נקבה מסתיימים בהפלות, לטובת הבאת ילדים זכרים לעולם.

 סרטים עלילתיים 
הסרט העלילתי הראשון שלה היה "סלאם בומביי!", אותו כתבה עם חברתה, סוני טרפורוואלה. לקח להן חמש שנים עד שהסרט יצא ב-1988. נאיר השתמשה בניסיון שלה מסרטי התעודה כדי למצוא "ילדי רחוב" אמיתיים, כדי לתאר בסרט נאמנה את המציאות של ילדים ששורדים ברחובות. אף על פי שהסרט לא הצליח בקופות, הוא זכה ב-23 פרסים בינלאומיים, הבולטים שבהם פרסי מצלמת הזהב ופרי דה פובליק בפסטיבל קאן ב-1988. "סאלאם בומביי!" גם היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ב-1989.

בעקבות ההצלחה של "סלאם בומביי!", נאיר וטרפורוואלה המשיכו לאתגר קהלים פעם נוספת עם סיפורם של בני הקהילה ההודית ילידי-אוגנדה שמצאו עצמם עקורים במיסיסיפי, בארצות הברית. הסרט יצא ב-1991 בשם "מיסיסיפי מסאלה", בהשתתפותם של דנזל וושינגטון, רושאן סת, וסריתה צ'ודהורי. הסרט חושף את הדעות הקדומות בקהילות השחורות וההודיות. כמו "סאלאם בומביי!", הסרט זכה לתשבחות על ידי המבקרים, והקהל עמד על רגליו במחיאות כפיים סוערות בפסטיבל סאנדנס ב-1992. הסרט זכה גם בשלושה פרסים בפסטיבל הסרטים של ונציה.

נאיר ביימה עוד ארבעה סרטים, לפני שיצאה עם הסרט שנחל את ההצלחה הגדולה ביותר מסרטיה עד כה, "חתונת מונסון". הסרט יצא ב-2001, וסיפר את סיפורה של משפחה פנג'אבית שעורכת חתונה הודית גדולה, עם הרבה דרמות משפחתיות. הסרט נכתב על ידי סברינה דהוואן, וכלל קו עלילה על התעללות מינית בילדים. הסרט – שהופק בתקציב מוגבל וצוות קטן, כאשר נאיר משתמשת במכרים ובני משפחה בחלק מהתפקידים – הכניס מעל 30 מיליון דולר ברחבי העולם, הסכום הגדול ביותר שהכניס סרט הודי אי פעם. הסרט זכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה; נאיר היא האישה הראשונה שזכתה בפרס זה.

הפרויקט הבא של נאיר היה הסרט זוכה פרס גלובוס הזהב, "עיוורון היסטרי" (2002). לאחר מכן ביימה את הסרט האפי על פי ספרו של ויליאם מייקפיס תאקרי, "יריד ההבלים" (2004). ב-2006, ביימה סרט המבוסס על ספרו של ג'ומפה להירי, הרומן רב המכר "עניין של שם" (2006). נאיר התבקשה לביים את "הארי פוטר ומסדר עוף החול", אך דחתה את ההצעה כדי לעבוד על הסרט הזה. הסרט סיפר את סיפורו של בן למהגרים הודים בניו יורק, שרוצה להשתלב ומתקשה להתרחק מדרכם המסורתית של משפחתו. "עניין של שם" זכה בפרס "גאוות הודו" בטקס פרסי בוליווד.

ב-2009 יצאה בסרט הביוגרפי על חייה של אמיליה ארהארט, "אמיליה", בכיכובם של הילרי סוונק וריצ'רד גיר. ב-2012 יצאה עם "The Reluctant Fundamentalist", מותחן המבוסס על הרומן רב המכר של מוחסין חאמיד, “פונדמנטליסט בעל כורחו”. הוא פתח את פסטיבל ונציה של אותה שנה, וזכה לביקורות נלהבות.

ב-2016, ביימה נאיר את סרט הדיסני "מלכת קטווה", בכיכובם של לופיטה ניונגו ודייוויד אוילאו, המבוסס על סיפורו האמיתי של עילוי השחמט מאוגנדה פיונה מוטסי. היא גם עבדה על העיבוד כמחזמר לבמה של הסרט "חתונת מונסון".

פעילות חברתית
נאיר היא פעילה חברתית מסורה. היא הקימה בקמפלה, אוגנדה את "מאישה מעבדת סרטים", מרכז ללא מטרות רווח, שם במאים צעירים מרחבי מזרח אפריקה יוצרים סרטים תחת העיקרון ש"אם אנחנו לא נספר את הסיפורים שלנו, אף אחד אחר לא יספר אותם".

היא השתמשה ברווחים מ"סאלאם בומביי!" להקים קרן שפועלת עבור ילדי רחוב הודים. במסגרת עבודתה באוניברסיטת קולומביה, היא תומכת בסטודנטים בינלאומיים שבאים ליצור במעבדת הקולנוע שלה.

 השקפותיה 
ביולי 2013, נאיר דחתה הזמנה מ"פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה" כאורחת הכבוד, כדי למחות נגד המדיניות של ישראל כלפי פלסטינים. בפרסומים שלה ב"טוויטר", נאיר הצהירה "אני אסע לישראל כאשר ייפלו החומות. אני אסע לישראל כאשר הכיבוש לא יהיה עוד... אני אסע לישראל כאשר המדינה לא תיתן זכויות יתר לדת אחת על פני אחרת. אני אסע לישראל כאשר האפרטהייד יסתיים. אני אסע לישראל, בקרוב. אני עומדת לצד הקמפיין הפלסטיני לחרם אקדמי ותרבותי על ישראל (PACBI) והתנועה הרחבה יותר, חרם, מניעת השקעות, ועיצומים (BDS)."

 חיים אישיים 
ממוזער|נאיר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של זנזיבר, 2013|250x250 פיקסלים
ב-1977, פגשה נאיר את בעלה הראשון, מיץ' אפשטיין, בקורס צילום באוניברסיטת הרווארד. הם התגרשו ב-1987, וב-1988 היא פגשה את בעלה השני מחמוד ממדני, כשהייתה באוגנדה בשביל מחקר לסרט מיסיסיפי מסאלה. כמו אשתו, גם מחמוד מלמד באוניברסיטת קולומביה. בנם, זוהרן, נולד ב-1991 ובשנת 2025 נבחר לראש עיריית ניו יורק מטעם המפלגה הדמוקרטית.

 פילמוגרפיה 
 Jama Street Masjid Journal (1979)
 So Far From India (1982)
 India Cabaret (1985)
 Children of a Desired Sex (1987)
 סלאם בומביי! (1988)
 מיסיסיפי מסאלה (1991)
 The Day the Mercedes Became a Hat (1993)
 The Perez Family (1995)
 Kama Sutra: A Tale of Love (1996)
 My Own Country (1998) (שואוטיים)
 חתונת מונסון (2001)
 עיוורון היסטרי (2002)
 September 11 (Segment – "India") (2002)
 Still, The Children are Here (2003)
 יריד ההבלים (2004)
 עניין של שם (2006)
 Migration (2007)
 אוהב אותך, ניו יורק (Segment – "Kosher Vegetarian")
 8 (Segment – "How can it be?") (2008)
 אמיליה (2009)
פונדמנטליסט בעל כורחו (אנ') (2013)
 Words With Gods (2014)
 The Bengali Detective (2015)
 מלכת קאטווה (2016)

 טלוויזיה 
 אוצר לאומי: קצה ההיסטוריה (2022 – הווה) – מפיקה בפועל ובמאית פרק: "I'm a Ghost".

 פרסים ומועמדויות 
היא זכתה בפרס הודו בחו"ל – אשת השנה לשנת 2007. ב-2012 הוענק לה על ידי נשיאת הודו, Pratibha פרוואטי, הפרס האזרחי השלישי בחשיבותו של ממשלת הודו, פרס פראטיבה פאטיל.

 פרסים 
 1985: Best Documentary Film, Global Village Film Festival: India Cabaret
 1986: Golden Athena, Athens International Film Festival: India Cabaret
 1986: Blue Ribbon, American Film Festival: India Cabaret
 1988: Audience Award, Cannes Film Festival: Salaam Bombay!
 1988: Golden Camera (Best First Film), Cannes Film Festival: Salaam Bombay!
 1988: National Film Award for Best Feature Film in Hindi: Salaam Bombay!
 1988: National Board of Review Award for Top Foreign Films: Salaam Bombay!
 1988: "Jury Prize", "Most Popular Film" and "Prize of the Ecumenical Jury" at Montreal World Film Festival: Salaam Bombay!
 1988: New Generation Award, Los Angeles Film Critics Association Awards
 1988: Lilian Gish Award (Excellence in Feature Film), Los Angeles Women in Film Festival: Salaam Bombay!
 1991: Golden Osella (Best Original Screenplay), Venice Film Festival: Mississippi Masala (with Sooni Taraporevala)
 1991: Critics Special Award, São Paulo International Film Festival: Mississippi Masala
 1992: Best Director (Foreign Film), Italian National Syndicate of Film Journalists: Mississippi Masala
 1992: Asian Media Award, Asian American International Film Festival
 1993: Independent Spirit Award for Best Feature: Mississippi Masala
 2000: Special Mention (Documentary and Essay), Biarritz International Festival of Audiovisual Programming: The Laughing Club of India
 2001: Golden Lion (Best Film), Venice Film Festival: Monsoon Wedding
 2001: Laterna Magica Prize, Venice Film Festival: Monsoon Wedding
 2002: Audience Award, Canberra International Film Festival: Monsoon Wedding
 2002: Special Award for International Cinema, Zee Cine Awards: Monsoon Wedding
 2002: UNESCO Award, Venice Film Festival: 11'9"01 September 11
 2004: Faith Hubley Web of Life Award, Rochester-High Falls International Film Festival
 2007: "Golden Aphrodite", Love is Folly International Film Festival (Bulgaria): The Namesake
 2012 ; Padma Bhushan by Govt. of India

 מועמדויות 
 1989: Academy Award for Best Foreign Language Film: Salaam Bombay!
 1989: César Award for Best Foreign Film (Meilleur film étranger): Salaam Bombay!
 1989: Golden Globe Award for Best Foreign Language Film: Salaam Bombay!
 1990: BAFTA Award for Best Film Not in the English Language: Salaam Bombay!
 1990: Filmfare Best Director Award: Salaam Bombay!
 1990: Filmfare Best Movie Award: Salaam Bombay!
 1991: Golden Lion (Best Film), Venice Film Festival: Mississippi Masala
 1996: Golden Seashell, San Sebastián International Film Festival: Kama Sutra: A Tale of Love
 1999: Best Film, Verzaubert International Gay & Lesbian Film Festival: My Own Country
 2001: Screen International Award (Best Non-European Film), European Film Awards: Monsoon Wedding
 2001: Golden Globe Award for Best Foreign Language Film: Monsoon Wedding
 2002: BAFTA Award for Best Film Not in the English Language: Monsoon Wedding
 2003: Golden Star, International Film Festival of Marrakech: Hysterical Blindness
 2003: César Award for Best Film from the European Union: 11'9"01 September 11
 2004: Golden Lion (Best Film), Venice Film Festival: Vanity Fair
 2007: Gotham Award for Best Film: The Namesake

 לקריאה נוספת 
 Jigna Desai: Beyond Bollywood: The cultural politics of South Asian diasporic film. New York: Routledge, 2004, 280 pp. ill.  (inb.) /  (hft.)
 Gita Rajan: Pliant and compliant: colonial Indian art and postcolonial cinema. Women. Oxford (Print), ISSN 0957-4042 ; 13(2002):1, pp. 48–69.
 Alpana Sharma: Body matters: the politics of provocation in Mira Nair's films. QRFV : Quarterly review of film and video, ISSN 1050-9208 ; 18(2001):1, pp. 91–103.
 Pratibha Parmar: Mira Nair: filmmaking in the streets of Bombay. Spare rib, ISSN 0306-7971; 198, 1989, pp. 28–29.
 Gwendolyn Audrey Foster: Women Filmmakers of the African and Asian Diaspora: Decolonizing the Gaze, Locating Subjectivity. Carbondale, Ill. : Southern Illinois University Press, 1997. 
 John Kenneth Muir: Mercy in Her Eyes: The Films of Mira Nair. Hal Leonard, 2006. , .

 קישורים חיצוניים 

 ביבליוגרפיה - מירה נאיר (באמצעות מרכז מדיה אוניברסיטת ברקלי)
 ביוגרפיה, SAWNET
 Maisha מעבדת סרטים בקמפלה, אוגנדה
 ראיון ב-LX.TV
 פרופיל של מירה נאיר - אתר Mirabai Films


הערות שוליים

קטגוריה:מהגרות מהודו לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מהודו לארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:במאיות קולנוע הודיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1957
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957