תה לפסנג סושונג

לפסנג סושונג (בסינית: 正山小種, בפין-יין: Zhèng shān xiǎo zhǒng, תעתיק "גֶ'נְג שָׁאן שְׂיָאו ג'ונְג") הוא סוג תה שחור המופק מתה שגדל במקור בהרי וו-יי במחוז פוג'יין, על הגבול עם מחוז ג'יאנגשי בדרום-מזרח סין. לעיתים מתייחסים אליו בכינוי "תה מעושן" (熏茶, בפין-יין: Xūn chá). יחודו של תה הלפסנג הוא שהתה עובר יבוש מעל לאש מעצי אורן, תהליך המעניק לתה טעם מעושן, ולא יבוש בשמש בדומה לרוב סוגי התה. תה לפסנג סושונג מגיע מאזור גֶ'נְג שָׁאן בהרי וו-יי והוא נדיר משום שהרי וו-יי שוכנים באזור קטן יחסית, ולתה יש ביקוש רב. זאת מכיוון שלפסנג סושונג הגדלים במקומות אחרים אינם משיגים אותה מורכבות ורמת עישון.

היסטוריה
על פי כמה מקורות היה הלפסנג סושונג התה השחור הראשון בהיסטוריה, וקדם אפילו לתה קימון. על פי האגדה נוצר התה באמצע המאה ה-17, בתקופת שושלת צ'ינג, כאשר איכרים מהכפר טונְגְמוּ שבהרי וו-יי פיתחו באקראי את התה השחור. כאשר צבא הקיסרות הגיע לפוג'יין הוא חנה במפעל תה שבו נהגו לייבש את עלי התה בשמש, תהליך שגרם להם להתחמצן באיטיות. התושבים המקומיים נמלטו מהמקום כשהגיע הצבא וחזרו לאחר שעזב. על מנת לפצות על הזמן שאבד החליטו התושבים לזרז את תהליך הייבוש באמצעות עישון העלים מעל מדורות של עץ אורן, ולאחר שטעמו את התה מעלים אלו גילו שהתהליך שיפר את הטעם של התה. עם השנים הועברו שיחי התה ותהליך הייצור למקומות אחרים בעולם דוגמת טאיוואן.

ייצור
שמאל|ממוזער|250px|תה ג'ינסנג ותה לפסנג סושונג המוגשים בחדר התה של מלון שנגרי לה בפראג
"סושונג" מתייחס לעלה הרביעי והחמישי על ענף שיח התה, רחוק יותר מהניצן המבוקש יותר. עלים אלו גסים יותר מאשר העלים הקרובים לניצן והם מכילים פחות מרכיבים ארומטיים. עישון עלים אלו היא דרך לייצר מוצר שניתן לשווקו מהעלים הרצויים פחות .

תחילה מניחים את העלים במבני עץ ארוכים שתוכננו לאפשר לעשן לנוע בחופשיות שבהם בוערים מדורות של עצי אורן. החום גורם לכמישת העלים כשהם סופגים את העשן. את העלים הופכים מדי פעם על מנת לחשוף אותם במידה שווה לעשן ולאש. אחרי כשעה וחצי מוציאים את העלים לאוויר ומניחים להם להמשיך להתייבש. אחר-כך מגלגלים את העלים ונותנים להם להתחמצן במקום חמים במשך 5 עד 6 שעות. אז קולים את העלים בווק, מגלגלים אותם שוב ומייבשים אותם שוב בסלים מחזרן המכונים חונְג לונְג (烘笼, בפין-יין Hōng long) מעל מדורה של עצי אורן המעניקים לתה טעם מעושן של שרף וגוון שחור מבריק.

כימיה
הארומה של הלפסנג סושונג נגזרת ממגוון תרכובות כימיות. שני הרכיבים הנפוצים ביותר המשפיעים על הארומה הם לונגיפולן (longifolene) ואלפא-טרפינאול (α-terpineol). מקורן של תרכובות רבות המרכיבות את הארומה של הלפסנג סושונג, כולל לונגיפולן, הוא בעשן מעצי האורן ואינן מצויות בסוגי תה אחרים.

טעם וארומה
שמאל|ממוזער|250px|ללפסנג סושונג יש צבע עשיר
ללפסנג סושונג יש טעם עז של עשן, קינמון, ערמונים, ופירות אחרים, דוגמת לונגן.

ההנאה מתה לפסונג דורשת טעם נרכש. מרבית סוחרי התה המשווקים את התה לצרכנים מערביים מציינים שסוג תה זה גורם לתגובות קיצוניות, חיוביות או שליליות.

המומחים לתה מציינים לעיתים קרובות שלתה לפסנג סושונג מטאיוואן יש טעם וארומה עזים יותר, כשהסוג הקיצוני ביותר הוא סושונג שעושן על זפת אורנים.

בתה לפסנג סושונג משתמשים כמשקה או שמוספים אותו לסוגי תה אחרים על מנת לדלל את הטעם המעושן החריף. לעיתים משתמשים בתה זה בבישול או כתוספת תבלין.

לפסנג סושונג אינו מקבל טעם מריר גם בחליטה ארוכה ולכן הוא תה מתאים לסמובר.

בתרבות
לתה לפסנג סושונג יש מוניטין נכבד מחוץ לסין. בסין עצמה הוא נחשב "תה למערביים".
וינסטון צ'רצ'יל אהב לשתות תה זה, שאליו היה מוסיף מעט ויסקי. התה והסיגר הקובני היו מסמליו של מדינאי זה.
במסע בין כוכבים: הדור הבא הציע פטריק סטיוארט ששיחק את הדמות הראשית בסדרה, ז'אן-לוק פיקארד, שהתה החביב על הגיבור יהיה לפסנג סושונג, אבל המפיקים חששו שסוג זה אינו מוכר לקהל ולכן התה אותו שותה קפטן פיקארד הוא ארל גריי.
לפסנג סושונג הוא התה החביב על פטריק ג'יין גיבור סדרת הטלוויזיה המנטליסט.

קישורים חיצוניים

ביאורים

הערות שוליים

לפסנג סושונג
קטגוריה:מזון מעושן