אליהו איצקוביץ'

אליהו איצקוביץ' (1932–2015) היה יהודי יליד מולדובה. בזמן מלחמת העולם השנייה, היה איצקוביץ' היחיד שנותר ממשפחתו, לאחר ששומר רומני בשם סטונסקו (stănescu) הוציא אותם להורג מול עיניו. איצקוביץ' נדר לנקום בסטונסקו, אך לא הצליח למצוא אותו לאחר המלחמה. לאחר שעלה לישראל התגייס לצה"ל, אך כאשר שמע שסטונסקו התגייס ללגיון הזרים הצרפתי הוא ערק מהצבא והתגייס גם הוא ללגיון הזרים. הוא הצליח למצוא את סטונסקו בווייטנאם (אז הודו-סין הצרפתית) ולנקום את רצח משפחתו. כאשר שב לארץ, הוא נשפט על עריקה ושהה כשלושה חודשים במאסר.

 ראשית חייו 
אליהו איצקוביץ' נולד למשפחה יהודית בקישינב, (אז בתחומי רומניה, כיום במולדובה), הצעיר מבין ארבעה אחים. משפחתו התבססה בבוקרשט. כאשר משפחתו נשלחה למחנה ריכוז, שומר רומני בשם סטונסקו רצח את משפחתו לנגד עיניו. לסטונצקו הייתה היכרות קודמת עם המשפחה. הוא היה דייר בשכירות שלה, שניצל את הכיבוש הנאצי, כדי לנשל את המשפחה מכל רכושה. איצקוביץ' נדר לנקום בו.

כאשר שוחרר המחנה על ידי הכוחות הסובייטים ב-1944, חזר איצקוביץ' לבית שסטונסקו גזל ממשפחתו. הוא מצא את בנו של סטונסקו, ובמהלך המריבה שהתפתחה, דקר אותו למוות עם סכין קצבים. בית המשפט הרומני גזר עליו חמש שנים במוסד לעבריינים צעירים. לאחר שחרורו ב-1952, קיבל את אישור המשטר הקומוניסטי לעזוב את רומניה ולעלות לישראל, וב-1953 התגייס ליחידת הצנחנים בצה"ל.

בזמן שירותו הצבאי שמע איצקוביץ' כי סטונסקו נמלט לצד הצרפתי של גרמניה והתגייס ללגיון הזרים הצרפתי. הוא הגיש בקשה לעבור לשרת בחיל הים, אשר התקבלה ללא קושי רב לאחר מספר ימים, ואיצקוביץ' עבר לשרת בבסיס חיל הים בחיפה. לאחר מספר חודשים האונייה עליה שירת נשלחה להביא אספקת ציוד מאיטליה. כאשר האונייה עגנה בג'נובה, איצקוביץ' נטש את האונייה, חצה את הגבול לצרפת והתגייס ללגיון הזרים.

 שירות בלגיון הזרים הצרפתי 
לאחר שהתגייס בצרפת, נשלח איצקוביץ' לאלג'יריה לאימונים, אשר לאחריהם נשלח לווייטנאם, שם החל בחיפושיו אחר סטונסקו. בתחילת 1954, לאחר שגילה כי סטונסקו משרת בחטיבת הרגלים ה-3, ביקש איצקוביץ' העברה. איצקוביץ' השתלב בגדוד, ובהמשך באותה היחידה בה שירת סטונסקו (שהשתמש בשם בדוי והיה בדרגת רב"ט). איצקוביץ' התקרב לסטונסקו, נעשה חברו והמתין בסבלנות לרגע הנכון. במהלך סיור רגלי באזור בקנין, הופרדו איצקוביץ' וסטונסקו משאר היחידה בזמן התקפה של הוייט מין. לאחר שהשניים קמו מהבוץ כדי להצטרף לשאר היחידה, איצקוביץ' התעמת עם סטונסקו, קרא לו בשמו הרומני המקורי והזדהה כ"אחד מהיהודים מקישינב" רגע לפני שהשלים את נקמתו, וירה בסטונסקו בתת-מקלע טומיגאן. איצקוביץ' סחב את גופתו של סטונסקו כאשר הצטרף לשאר היחידה (שהאמינה כי הלה נהרג בהתקפה), וסיים את שירותו בלגיון הזרים ב-1958.

 חיים מאוחרים 
לאחר סיום שירותו בלגיון הזרים, הגיע איצקוביץ' לשגרירות ישראל בצרפת כדי לשלם את המחיר על העריקה. לאחר שווידא את טענותיו, חזר איצקוביץ' לישראל מרצונו על מנת לעמוד למשפט. במשפטו הצבאי הוא נמצא אשם, אך לאור סיפורו החריג, הוא נידון לעונש המינימלי ושהה שלושה חודשים במאסר.

סרט על סיפורו של אליהו איצקוביץ', בשם "הצגת הקולנוע האחרונה בבוקרשט", יצא ב־2019. במאי הסרט היה לודי בוקן, והמפיק היה אודי ירושלמי. נראה כי סיפורו השפיע על אחת מעלילות המשנה בספרו של יניב איצקוביץ' "ההתחלה של כל הדברים".

איצקוביץ' עצמו נפטר בישראל ב-2015. הוא הניח אחריו שני ילדים.

קישורים חיצוניים

 Bernard B. Fall, Street Without Joy עמ' 286 - 290
 אושי דרמן, הרגת את משפחתי, היכון למות: סיפורו הלא ייאמן של הנוקם היהודי מרומניה, באתר אנו – מוזיאון העם היהודי, אוקטובר 2021 (ארכיון)


הערות שוליים

קטגוריה:אנשי לגיון הזרים הצרפתי
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:עשיית דין בנאצים ובעוזריהם
קטגוריה:ילדים בשואה: רומניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015