אפקט מטילדה

אפקט מטילדה הוא סוג של אפליית נשים המתבטאת בהיעדר הכרה בהישגיהן של מדעניות וממציאות, שאת עבודתן מייחסים לעיתים קרובות לעמיתיהן הגברים. התופעה תוארה לראשונה על ידי הסופרג'יסטית והפעילה לביטול העבדות, מטילדה ג'וסלין גייג', במאמרה "האישה כממציאה", שפורסם לראשונה כעלון ב-1870 ובהמשך בכתב העת "נורת' אמריקן ריוויו"  ב-1883. 

המונח "אפקט מטילדה" נטבע בשנת 1993 על ידי היסטוריונית המדע מרגרט ו' רוסיטר. רוסיטר מציגה מספר דוגמאות לאפקט זה. טרוטולה מסלרנו, רופאה איטלקייה מהמאה ה-12, כתבה ספרים שלאחר מותה יוחסו למחברים גברים. מקרים מהמאות ה-19 וה-20 הממחישים את אפקט מטילדה כוללים את אלו של נטי סטיבנס, ליזה מייטנר, מריאטה בלאו, רוזלינד פרנקלין, וג'וסלין בל ברנל. אפקט מטילדה הושווה לאפקט מתי, שבו מדען בעל שם זוכה לקרדיט רב יותר מחוקר שאינו מוכר יחסית, גם אם עבודתם משותפת או דומה במהותה. דוגמה בולטת נוספת היא מארי קירי. שמה נכלל ברשימת הזוכים בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1903 רק לאחר התעקשותם של בעלה, פייר קירי, וחבר ועדת הפרס, המתמטיקאי השוודי מגנוס גוסטה מיטאג-לפלר , שפעלו נגד הכוונה המקורית להדירה מהזכייה.

 מחקר 
 ניתוח של יותר מאלף מחקרים שפורסמו בין השנים 1991–2005, הראה כי מדענים מצטטים לעיתים יותר קרובות פרסומים של גברים מאשר פרסומים של נשים. ב-2012, שתי חוקרות מאוניברסיטת ראדבאוט בניימכן, הולנד הראו כי בהולנד מינם של המועמדים לפרופסורה משפיע על ההערכה כלפיהם. מקרים דומים מתוארים על ידי מחקר איטלקי ואושררו על ידי מחקרים מארצות הברית ומספרד.
 חוקרים שווייצרים מצאו כי בתקשורת ההמונים, לרוב מתבקשים מדענים לתרום מהידע שלהם בתוכניות, יותר מאשר מתבקשות חברותיהם המדעניות.
 בשנות ה-90 של המאה ה-20 וכמו כן בתחילת שנות האלפיים היה פער מודגש בין מדענים ומדעניות בארצות הברית, כאשר מדענים אמריקאים קיבלו באופן מובהק יותר הכרה ופרסים בהשוואה למדעניות, על אף הישגים דומים. גם כיום הפער קיים; אף על פי שלכאורה הוא הולך ומצטמצם, מחקר שנערך ב-2012 ופורסם בכתב העת Social Studies of Science, מראה שעל אף שב-2010 נשים זכו ב-78% יותר פרסים מאשר עשרים שנה קודם לכן, הפער לא הצטמצם באופן משמעותי כאשר מדובר בפרסים יוקרתיים ומוכרים יותר - שם נשים זוכות רק ב-10% מהפרסים, ובעצם הצמצום בפערים רק מתקיים כי נשים זוכות בפרופורציה גדולה יחסית מפרסי הוראה ושירות, לעומת אלו הקשורים למחקר.

 דוגמאות 
דוגמאות מפורסמות של נשים בהיסטוריה של המדע כוללות:
 טרוטולה מסלרנו  - רופאה איטלקייה שחייתה בין המאה ה-11 והמאה ה-12, חיברה עבודות שלאחר מותה החלו להתפרסם בשמם של מחברים גברים. על מנת לתמוך בכתיבה גברית עצם קיומה של טרוטולה הושם בסימן שאלה.
 רוזלינד פרנקלין - הוכרה כתורמת העיקרית לגילוי מבנה ה-DNA. בזמן הגילוי על ידי פרנסיס קריק וג'יימס דיואי ווטסון לעבודתה של פרנקלין לא ניתן קרדיט ראוי.
 גרטי קורי - עבדה שנים בתור העוזרת של בעלה, אף על פי שהייתה לה הכשרה דומה לשלו אך רק הוא שימש במשרת פרופסור.
 הארייט זוקרמן  - לאחר שלא קיבלה הכרה כתוצאה מאפקט מטילדה, ניתן לצוקרמן קרדיט על ידי בעלה רוברט קינג מרטון שחיבר יחד איתה את אפקט מתי.
 מרי ויטון קלקינס - חוקרת מאוניברסיטת הרווארד אשר גילתה כי גירויים שבאו יחד עם גירויים אחרים חזקים יותר, יזכרו בקלות רבה יותר. היא גם גילתה כי משך החשיפה הוביל לזיכרון יותר טוב. ממצאים אלה, יחד עם השיטה שלה לאסוציאציות מזווגות מאוחר יותר יהיו בשימוש על ידי ג'ורג' אליאס מילר  ואדוארד טיצ'נר ללא שניתן לקאלקינס קרדיט כלל.
 מארת גוטייה - דוגמה של אפקט מטילדה שנחשפה לאחרונה. גוטייה מוכרת כיום בשל תפקידה החשוב בגילוי של סטייה כרומוזומלית אשר גורמת לתסמונת דאון בזמן שבעבר יוחסה תגלית זו באופן בלעדי לז'רום לג'ן .
 נטי סטיבנס - מחקריה על זחלי חיפושיות הקמח חשפו לראשונה כי מין האורגניזם נקבע על ידי הכרומוזומים שלו ולא על ידי גורמים סביבתיים או גורמים אחרים. סטיבנס השפיעה במידה רבה על הקהילה המדעית במעברם לכיוון מחקר חדש: קביעת כרומוזומי המין. עם זאת, תומאס הנט מורגן, גנטיקאי מכובד בזמנו, הוא אשר בדרך כלל מזוהה עם גילוי זה. למרות עבודתה הנרחבת בתחום הגנטיקה, לרוב מתעלמים מתרומתה של סטיבנס לעבודתו של מורגן.
 המתכנתות של אניאק, המחשב האלקטרוני הראשון - מספר נשים תרמו תרומה משמעותית לפרויקט: אדל גולדשטיין , קתלין אנטונלי, ג'ין ברטיק, בטי הולברטון, מרלין מלצר, פראנסס ספנס ורות טייטלבאום, אבל ההיסטוריה של אניאק לא התייחסה לתרומות אלו ולפעמים התמקדה יותר בהישגים שנעשו בתחום החומרה על פני הישגים בתחום התוכנה.
 ג'וסלין בל ברנל - אסטרופיזיקאית מצפון אירלנד, גילתה את פולסרי הרדיו הראשונים בעת לימודי הדוקטורט שלה, אותם הנחה אנטוני הייוויש. על תגלית זו זכה הייוויש בפרס נובל לפיזיקה יחד עם האסטרונום מרטין רייל, אך בל ברנל לא נכללה בין הזוכים. אסטרונומים חשובים רבים, ביניהם סר פרד הויל, ביקרו השמטה זו.
 אליס בול- פיתחה תרופה לריפוי צרעת. בול פיתחה הליך יעיל לשילוב של חומצות השומן מהצ'ולמוגרה בתרכובות אתיל מסיסות במים. שיטת הטיפול שפיתחה הייתה שיטת הטיפול העיקרית בצרעת במשך 25 שנים. בול הייתה סטודנטית שחורה ששימשה כעוזרת הוראה תחת נשיא האוניברסיטה ד"ר ארתור דין. כשנפטרה בגיל צעיר, דין לקח את הקרדיט על שיטת הטיפול שפיתחה והיא נקראה על שמו.
 ליזה מייטנר- פיזיקאית גרעין יהודייה-אוסטרית, שעבדה עם הכימאי אוטו האן בברלין עד שנאלצה לברוח בשל עליית הנאצים. במהלך עבודתם המשותפת, שהמשיכה באמצעות הדואר אחרי בריחתה, גילו השניים את ביקוע הגרעין, אך מחלופת המכתבים ביניהם עולה שהאן היה ספקן ומייטנר הייתה זו שפענחה את התהליך. למרות זאת, ב-1944 קיבל האן את פרס נובל לבדו על התגלית המהפכנית, שהובילה לפיתוח פצצת האטום.
 מארי-אן פירט פולז- אשתו של אבי הכימיה המודרנית אנטואן לבואזיה, הייתה שותפה מלאה למחקריו פורצי הדרך, אך הוא היה היחיד שקיבל את ההכרה על הישגיהם המשותפים

ראו גם
 מדע ומגדר
 אפליית נשים
 הפרדת עיסוקים מגדרית
 תפקידי מגדר

 נשים במדע

לקריאה נוספת

 Rossiter, M. W. (1993). The Matthew Matilda effect in science. Social studies of science, 23(2), 325-341.
 Knobloch-Westerwick, S., Glynn, C. J., & Huge, M. (2013). The Matilda effect in science communication: an experiment on gender bias in publication quality perceptions and collaboration interest. Science Communication, 35(5), 603-625.
 Lincoln, A. E., Pincus, S., Koster, J. B., & Leboy, P. S. (2012). The Matilda Effect in science: Awards and prizes in the US, 1990s and 2000s. Social studies of science, 42(2), 307-320.

 הערות שוליים 

קטגוריה:אפליה מינית
קטגוריה:סוציולוגיה של המדע
קטגוריה:מונחים ומושגים בפמיניזם
קטגוריה:נשים במדע