שלמה אבן דנאן

הרב שלמה אבן דנאן (ט' בסיון ה'תר"ח, 10 ביוני 1848– כ"ח בחשוון ה׳תרפ"ט, 10 בנובמבר 1928) היה אב בית דין ורבה הראשי של פאס שבמרוקו. מגדולי רבני יהדות מרוקו.

 קורות חיים 
ממוזער|250px|בית הכנסת אבן דנאן בעיר פאס
נולד בפאס שבמרוקו לרב משה ולחנה. אביו היה תלמיד חכם ומחבר ספרי הלכה. לאחר שהתייתם מאביו, שנפטר בגיל 30 ב-10 ביוני 1857 (י"ח בסיון ה'תרי"ז), גדל אצל סבו, הרב שמואל אבן דנאן.

בתחילה למד אצל אביו ואצל דודו, הרב יצחק אבן דנאן, ולאחר מכן למד אצל הרב אבנר ישראל הצרפתי. בגיל 16 החל ללמוד את תורת הקבלה, ובגיל 18 לימד תלמוד בישיבה המקומית. לאחר שנישא לקרובתו סולטנה בת הרב שאול אבן דנאן, הצטרף בגיל 21 לדיונים וההכרעות של רבני פאס.

במטרה לבדוק אפשרות להתיישב בארץ ישראל, בשנת 1875 (ה'תרל"ה) הצטרף לדודו הרב יצחק אבן דנאן לביקור בארץ. במשך שלושים ושלושה ימים שהו בארץ, וביקרו בכל המקומות הקדושים. בדרכם עברו באלכסנדריה שבמצרים, שם פגשו את הרב משה פארדו, רבה של אלכסנדריה, ודנו איתו בדברי תורה ופתרו לו שאלה שהתעוררה אצלו בתוספות.

כשחזר לפאס מונה לשמש כגזבר וכפרנס הקהילה, ובמסגרת התפקיד תמך ודאג לעניי העיר. שלוש שנים שימש בתפקיד זה, עד שהתמנה בשנת ה'תרל"ח לשמש כרב וכדיין של העיר. את תפקידו ניצל ליצירת קשרים בין קהילות מרוקו וקהילות אירופה, לגיוס כספים לקהילות שונות, ולגיוס דעת הקהל העולמית לטובת הקהילה היהודית בפאס.

בשנת 1869 (ה'תרכ"ט) מונה לדיין. בחודש יולי 1879 (תמוז ה'תרל"ט) נבחר לשמש כדיין וכמורה צדק בבית הדין הגדול, וישב בבית דינם של הרב יוסף סירירו, ודודו, הרב יצחק אבן דנאן.

בשנת 1919 (ה'תרע"ט) נבחר בידי השלטונות הצרפתיים לתפקיד דיין בבית הדין הגדול לערעורים שבעיר רבאט, בראשותו של ידידו הרב רפאל אנקווה, בתפקיד זה כיהן כשנתיים. עקב הקושי שלו לעזוב את משפחתו בעיר פאס, ועל אף יחסי הידידות שהיו בינו לבין חברי בית הדין הרבני, ביקש מהשלטונות לשחררו מתפקיד זה ולהחזירו לפאס.

בחודש ינואר 1921 (שבט ה'תרפ"א), בעקבות פטירת אב בית הדין ורבה של פאס רבי וידאל הצרפתי החמישי, התמנה תחתיו לתפקיד, ושב לפאס.

השלטון הצרפתי העריכו מאוד, חיבב את פסקיו ההלכתיים, ואף העביר דיונים שהוגשו על ידי יהודים מבית המשפט לבית הדין שבראשותו. כן התייעצו איתו בשאלות שנגעו בענייני הקהילה היהודית, וקיבלו את חוות דעתו. בתקופה זו התפרסם כאחד מגדולי רבני מרוקו והיה המוסמך היחידי לענייני חליצה, בכל מרוקו. עד גיל מבוגר למד ופסק בסוגיות המורכבות שיותר שבאו לידו.

תמך בעלייה לארץ ישראל, וגער במי שירדו לגור בחו"ל, בטענה שזה מרפה את ידיהם של העולים.הרב פרופ' משה עמאר, תולדות גדולי ישראל עמ' 50-51.

הלך לעולמו ב-10 בנובמבר 1928 (כ"ח בחשוון ה׳תרפ"ט) לאחר מחלה, ונקבר בפאס. נכדו הוא הרב ציון אבן דנאן ששימש אף הוא כדיין בפאס.

 תלמידיו 
הרב מתתיהו סירירו – דיין ומורה צדק בעיר פאס.

הרב משה בן שמחון – דיין בעיר מוגאדור.

בנו, הרב שאול אבן דנאן - לפנים אב בית דין בעיר מוגאדור ואחר כך כחבר בית דין לערעורים ברבאט ורב ראשי של מדינת מרוקו. מחבר ספר "הגם שאול", פאס ה'תשי"ט.

בנו, רבי משה אבן דנאן, שהחליפו ברבנות עד לפטירתו בשנת ה'תש"ד.

 חיבוריו 
 שו"ת אשר לשלמה - ספר עם הסכמות של הרב חיים חזקיהו מדיני בעל "שדי חמד". נדפס בירושלים שנת ה'תרס"ו.
 שו"ת בקש שלמה, נדפס על ידי בניו בקזבלנקה, ה'תר"ץ.

 לקריאה נוספת 
 חכמי מרוקו - עמ' 158-177.

 קישורים חיצוניים 
 רבי שלמה אבן דנאן - באתר MyTzadik
 ביוגרפיה באתר מורשת מרוקו
 רבי שלמה אבן דנאן, באתר 'תורת צפון אפריקה'.


 הערות שוליים 

קטגוריה:יהודים מרוקאים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:פאס: רבנים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:ילידי 1848
קטגוריה:נפטרים ב-1929