כנף ציון

כנף ציון (מכונה גם: מטוס ראשי המדינה או מטוס ראש הממשלה) הוא מטוס נשיאותי מדגם בואינג 767-338ER, המשמש את ראש ממשלת ישראל ואת נשיא מדינת ישראל, לטיסות הרשמיות מחוץ לגבולות המדינה.

טיסה מבצעית ראשונה של ראש הממשלה נתניהו ורעייתו, לארצות הברית, התקיימה ב-22 ביולי 2024. טיסה ראשונה של נשיא המדינה הרצוג, לסרביה ואלבניה, התקיימה ב-11 בספטמבר 2024.

 רקע – טיסות ראשי המדינה 
מאז קום המדינה נהגו ראשי ממשלת ישראל לטוס לביקורים רשמיים באמצעות טיסות סדירות, או במטוס מוחכר, לרוב מחברת אל על.

הטיסה הראשונה של ראש ממשלת ישראל מחוץ למדינה הייתה בסוף 1950, בטיסה שנשמרה בחשאיות והוגדרה כפרטית, ובמהלכה נפגש דוד בן-גוריון עם ראש ממשלת יוון סופוקלס וניזלוס . הטיסה הטראנס-אטלנטית הראשונה של ראש ממשלת ישראל, ביקורו של דוד בן-גוריון בארצות הברית, בוצעה במטוס לוקהיד קונסטליישן של חברת "אל על" שהמריאה ב-2 במאי 1951.

לאורך שנים טסו ראשי מדינת ישראל לביקורים רשמיים מחוץ לישראל באמצעות מטוסי בואינג 707 של חיל האוויר וכן במטוס ביון מסוג גאלפסטרים 5 של החיל. בנוסף, השתמשו לעיתים במטוס חכור, של חברת אל על, או במטוס של חברת ארקיע. בשנות ה-80 של המאה ה-20 השתמשו ראשי הממשלה ושרי החוץ גם במטוס וסטווינד תוצרת התעשייה האווירית לישראל. בטיסות פנים טסים ראשי המדינה באמצעות כלי טיס של צה"ל, בהם מטוס מנהלים מסוג גאלפסטרים 5 ("נחשון") ומסוקים.

הדרישה למטוס מיוחד עלתה בשל דרישות בטיחותיות, וניהול שוטף של המדינה גם בזמן הטיסה. מטוס כזה מוסיף גמישות בקביעת טיסות, חשאיות במיעוט שותפי סוד, ואף ייצוגיות.

 עבודת המטה והליך הרכישה 

 ועדת גולדברג 
ועדת גולדברג הוקמה ב-15 בדצמבר 2013 במטרה לבחון את ההיתכנות הכלכלית לרכישת מטוס, את הבעיות במצב הקיים ואת הדרכים לתיקונן.

הוועדה בראשותו של השופט בדימוס אליעזר גולדברג. וחבריה היו מפקד חיל האוויר לשעבר, אלוף (מיל') עידו נחושתן, וסגנית נשיא לשכת רואי חשבון בישראל, רו"ח איריס שטרק. בפני הוועדה הופיעו 23 אישים, ובהם ראש הממשלה, מנכ"לית בית הנשיא, ראשי המוסד, השב"כ, המטה לביטחון לאומי (מל"ל) והחשבת הכללית במשרד האוצר. הוועדה הצביעה על שני ליקויים חמורים הקיימים כיום בהטסת ראשי המדינה לחו"ל – היעדר מערך אלחוטי מוצפן במטוס, המונע יצירת קשר טלפוני שוטף, והיעדר אמצעי אבטחה, שמונע טיסה למדינות מסוימות, ובהתאם קבעה כי "די בחסרונות כמו תקשורת ואבטחת המטוס הקיימים כיום במטוסים הנחכרים לטיסות מסוימות ואשר יהיו קיימים באותה מידה אם תהיה התקשרות ארוכת טווח עם חברת תעופה, כדי להצדיק מסקנה בדבר קיומו של צורך לרכוש מטוס ייעודי להטסת ראשי המדינה". הוועדה ציינה כי "עמדת השב"כ, הרואה חשיבות יתרה בכך שהמטוס ישמש לנסיעות הנשיא וראש הממשלה בלבד, ולא ייעשה בו שימוש לביצוע משימות שוטפות אחרות, מקובלת על הוועדה".

ב-4 במאי 2014 אימצה ממשלת ישראל ה-33, בראשות בנימין נתניהו, את דו"ח ועדת גולדברג. מנגד, ההחלטה ספגה ביקורת ציבורית על העלות. דווח גם כי נשיא המדינה באותה העת, ראובן ריבלין, אמר כי הוא מעדיף לטוס בטיסות מסחריות שבהן ישנו מגע עם הציבור.

באוגוסט 2020 הורה משרד ראש הממשלה לתעשייה האווירית לקרקע את המטוס. עם תחילת כהונתה של ממשלת ישראל ה-36 הציע שר החוץ וראש הממשלה החלופי יאיר לפיד למכור את המטוס, אולם מערכת הביטחון התנגדה לכך. בדצמבר 2021, באיחור של שלוש שנים בהשוואה לתכנון הראשוני, קיבל המטוס תעודת כושר טיסה, אך לא נעשה בו שימוש.

בתחילת ינואר 2023, עם שובו לכהונת ראש ממשלת ישראל, הורה בנימין נתניהו להכין את המטוס לפעילות.

 תקציב 
במשרד האוצר תחמו את הכדאיות הכלכלית של שלב הקמת הפרויקט (רכישת מטוס והסבתו ללא תפעול שוטף) ברף של 40 מיליון דולר (כ-152 מיליון ש"ח ב-2010). במשרד הביטחון הוערכה באוקטובר 2012 עלות ההקמה של הפרויקט ב-77.5 מיליון דולר ועלות תפעול שנתית של 12.9 מיליון דולר הערכה זו הועברה למל"ל. באפריל 2013 הערכת ההקמה של משרד הביטחון ירדה ל-70 מיליון דולר (כ-266 מיליון ש"ח ב-2012). הערכה זו שלא כללה מע"מ ועלות ההקמה על ידי חיל האוויר, הוצגה בפני ועדת גולדברג. ועדת גולדברג המליצה בשנת 2014 על רכישת מטוס ייעודי להטסת ראש הממשלה והנשיא, ותחמה את עלות הפרויקט בכ-592 מיליון ש"ח (עלות שהוצגה לפני הוועדה על ידי משרד הביטחון), תוך שהיא ממליצה לצמצם אותו.

על פי סגן החשב הכללי במשרד האוצר יובל רז, באוגוסט 2015 אישר הקבינט המדיני-ביטחוני למטוס תקציב של 729 מיליון ש"ח, מתוכם 393 מיליון ש"ח לרכישה והקמה ו-336 מיליון ש"ח לתפעול ותחזוקה במשך חמש שנים. ההקצאות עד דצמבר 2018 היו לפי רף 580 מיליון שקל לפי החלוקה הבאה: 277 מיליון שקל לרכישה והסבה, 223 מיליון שקל תפעול ואחזקה לחמש שנים, 60 מיליון שקל לתשתיות ואמצעים, 14 מיליון שקל לבניית כשירות מבצעית ו־6 מיליון שקל לתקורות ניהוליות.

על פי דוח מבקר המדינה, ב-30 ביוני 2016 התכנסה במנהל ההרכשה והייצור ועדת המכרזים לפתיחת הצעות המחיר במסגרת המכרז בפרויקט. הצעת המחיר של התעשייה האווירית הייתה נמוכה בכ-42% מהאומדן למכרז שהתבסס על הערכת העלויות שאישר הקבינט המדיני-ביטחוני, בעוד שהצעת המחיר של אלביט מערכות הייתה נמוכה בכ-29% ממנו. ב-10 ביולי 2016 קבעה ועדת המכרזים שהתעשייה האווירית היא הזוכה במכרז. יומיים לאחר קביעה זו קיים ראש הממשלה דיון בהשתתפות מנכ"ל משרדו וראש אגף התקציבים במשרד ובכירים מהמל"ל ומשרד הביטחון. בדיון הוצגו תוצאות ההליך המכרזי בתוספת נתח חיל האוויר בפרויקט שהסתכמו בסכום של 451 מיליון ש"ח, וכן המלצה לשריין לפרויקט עד 100 מיליון ש"ח להשלמות (כגון עלויות עבור ביטוח תעופתי, עדכוני ספרות, שעות אבטחה ותכולות בלתי מתוכננות).

לקראת אישור תקציב המדינה בדצמבר 2016, ביקש ראש הממשלה תוספת של 178 מיליון ש"ח שחלקו מוקצה לענייני המטוס. העלות המשוערת של המטוס לפני מיגונו היא 50 מיליון דולר אמריקני.

ב-1 ביולי 2016 ראש הממשלה אישר את עלות הפרויקט שהסתכמה ב-550 מיליון ש"ח. באוגוסט 2016, בעקבות תוצאות המכרז והחלטת ממשלה, נקבע בפועל תקציב הפרויקט ל-590 מיליון ש"ח.

בנובמבר 2018 אושרה תוספת נוספת של 60 מיליון ש"ח, בתוך מסגרת התקציב שאושר, שנומקה ב"גידול בעלויות הטיסות, לעומת שנים קודמות שנובע, ממספר רב של טיסות ליעדים מורכבים כמו ארצות הברית, רוסיה והודו, וכן מנסיעות שכללו מספר יעדים כמו: גרמניה, צרפת ובריטניה".

בתחילת 2020 ביקש ראש הממשלה להוסיף מינוי של מנהל למטוס, בעלות של מאות אלפי ש"ח בשנה. כמו כן, נבנה בבסיס נבטים מתחם ייעודי למטוס.

דוח מבקר המדינה שפורסם במרץ 2022 מונה פגמים רבים בתהליך רכישת המטוס והכשרתו, אך מציין כי "במטוס ראשי המדינה יש שיפור ניכר לעומת חכירה של מטוס אזרחי ברמת הביטחון, לרבות בהיבטים של ההגנה על המטוס ואבטחת המידע בו, התקשורת, השליטה, התנאים במטוס והשירות שניתן בו וכן זמינותו." ביולי 2020 הייתה הערכת ההוצאה בפרויקט (רכישה, הסבה ותפעול במשך חמש שנים) 587.6 מיליוני ש"ח, אשר מתחלקת ל-381.8 מיליוני ש"ח לשלב ההקמה, ו-205.8 מיליוני ש"ח לשלב התפעול. פירוט ההוצאות לפי חברות הם: התעשייה האווירית – 500.4 מיליון ש"ח, חיל האוויר – 68.4 מיליוני ש"ח, ספקים אחרים – 18.8 מיליוני ש"ח. על פי אומדן של מבקר המדינה עלות ממוצעת של טיסה במטוס חכור היא כ-2.5 מיליון ש"ח ואילו עלות ממוצעת של טיסה במטוס ראשי המדינה (בשקלול כל ההוצאות שכבר הוצאו) עומדת על 5.2 מיליון ש"ח.

 דו"ח מבקר המדינה 
 תקציב הפרויקט – התכנון מול הביצוע (במיליוני ש"ח) אבני דרך בתיקצוב המטוס. העתק גרף שמופיע בדוח מבקר המדינה (עמ' 505)
אבני דרך של הפרויקט על פי נתוני מבקר המדינה

בחודש מרץ 2022 פרסם מבקר המדינה, מתניהו אנגלמן, דו"ח ביקורת על פרויקט "כנף ציון". הדו"ח הציג חריגה ניכרת בתקציב הפרויקט ועיכוב של כשלוש שנים בלוח הזמנים שלו.

 ציר זמן 
הדוח קובע שהיוזמה לרכישת מטוס ייעודי עבור ראשי המדינה החלה להתגלגל ב-2010 ומפרט ציר זמן של התנהלות הפרויקט בין השנים 2010 ל-2021.
 2010 – מינוי צוות במשרד האוצר לבחינת חלופות להטסת ראשי מדינה.
 מאי 2011 – הגשת עבודה של חברת ייעוץ שנשכרה על ידי החשבת הכללית. הצוות קובע כדאיות כלכלית של רכש והסבה ב-40 מיליון דולר, ועלות תפעול שנתית כ-5 מיליון דולר ל-20 טיסות שנתיות (25 מיליון דולר ל-5 שנים; הסכום כלל מע"מ). אחרת, מוטב לדעת החברה לחכור מטוס מחברת תעופה ישראלית לתקופת התקשרות ממושכת, או לרכוש מטוס דואלי – כזה שיוכל לשמש טיסות מטען בזמן מנוחה.
 מאי 2012 – הגשת המלצת צוות השרים בראשות שר התחבורה עם שר האוצר ושר המשפטים על בחירה בחלופה של רכש מטוס מיוחד להטסת ראשי מדינה. המזכיר הצבאי של ראש הממשלה המליץ שלנוכח האתגר הביטחוני כי משרד הביטחון יוביל את הרכש.
 נובמבר 2012 – ניתוח שעשה צוות משרד הביטחון, שמונה על ידי מנכ"ל המשרד, שהתבסס על תוצאות ה-RFI, הצביע על פער בהערכת העלויות בתפעול מטוס ייעודי לעומת המחיר שייצג כדאיות כלכלית על פי צוות משרד האוצר. על פי הערכות צוות משרד הביטחון עלות הרכש וההסבה היא 77.5 מיליון דולר ועלות תפעול שנתית 12.9 מיליון דולר (64.5 מיליון דולר ל-5 שנים) ל-20 טיסות שנתיות. הסכומים לא כללו מע"מ.
 דצמבר 2013 – ממשלת ישראל החליטה על הקמתה של ועדה ציבורית שתעסוק בבחינת מכלול ההיבטים הנוגעים לרכישת מטוס להטסת ראשי המדינה במסגרת תפקידיהם.
 אפריל 2014 – ועדת גולדברג המליצה על רכש מטוס, לנוכח הצרכים שמטוס זה ממלא. ההערכה שהוצגה לוועדה עלות רכש + תפעול 5 שנים כ-592 מיליון ש"ח.
 יולי 2015 – לקראת הדיון בקבינט המדיני-ביטחוני, עדכן צוות משרד הביטחון את אומדן התקציב למחירי 2015. האומדן שצוין במצגת האמורה לראש מנהל ההרכשה והייצור הסתכם ב-598 מיליון ש"ח (לא כולל מע"מ).
 אוגוסט 2015 – הקבינט המדיני-ביטחוני החליט כי משרד רה"מ ירכוש, באמצעות משרד הביטחון ובדרך של מכרז שיאופיין על ידי משרד ראש הממשלה, מטוס ייעודי לצורך הטסת ראשי המדינה. הוקצו 729 מיליון ש"ח לפרויקט.
 נובמבר 2015 – משרד הביטחון פרסם מכרז לרכש מטוס מסוג בואינג 767-300ER, הסבתו ותחזוקתו ולהפעלת שירותי הטסת ראשי המדינה שנוהל על ידי מנהל ההרכשה והייצור – גוף הרכש של משרד הביטחון.
 אוגוסט 2016 – התעשייה האווירית לישראל נבחרה לניהול הפרויקט בעלות של 450 מיליוני ש"ח. בעקבות תוצאות המכרז והחלטת ממשלה, נקבע בפועל תקציב הפרויקט ל-590 מיליון ש"ח.
 ספטמבר 2016 – משרד הביטחון חתם עם התעשייה האווירית על הסכם לרכש המטוס, ביצוע התקנות בו, תפעולו ותחזוקתו.
 ספטמבר 2016 – התעשייה האווירית החלה לבצע את שלב ההקמה בפרויקט שכלל על פי ההסכם: רכש של מטוס, הסבתו בהתאם לדרישות משרד רה"מ בכל הנוגע לתצורת הפנים שלו וליכולותיו בהיבטי ביטחון, אוויוניקה ותקשורת, וכן הקמת תשתיות באתר חניית המטוס בבסיס חיל האוויר.
 ספטמבר 2018 – המועד שבו התעשייה האווירית הייתה צריכה למסור את המטוס לפי ההסכם.
 יוני-יולי 2021 – הערכת המבקר למועד מסירת המטוס למשרד ראש הממשלה.

 פירוט והרחבה 
הדוח מציין כי רכש מטוס ייעודי להטסת ראשי המדינה הוא פרויקט ייחודי, מורכב וראשון מסוגו בארץ, ולו היבטים ביטחוניים, היבטי פיתוח וטכנולוגיה, היבטים ממלכתיים והיבטי אסדרה. עבור חלק מהשותפים בפרויקט זהו העיסוק הראשון בעולמות התעופה.

הדוח מציין שהפער הגדול בעלות הפרויקט בין הערכת האוצר לבין הערכת משרד הביטחון נבע בשל השינוי במתודולוגיות שנעשו. בעוד שמשרד האוצר נקט בגישה של Design To Cost (אפיון לפי סכום מוגבל שנקבע מראש), משרד הביטחון נקט בגישה של Bottom-Up (אפיון לפי דרישות הנצרכות כמו אבטחה, תקשורת, רישיון צבאי וכו').

הביקורת העלתה ליקויים בעבודות המטה שנעשו לצורך תמיכה בקבלת ההחלטות משנת 2010 ועד אישור הקבינט. זאת בעיקר בכל הנוגע להערכת עלויות (שקפצה מהערכה שהוצגה בוועדת גולדברג בשנת 2014 בחישוב לחמש שנות הפעלה מכ-592 מיליון ש"ח; להחלטת הקבינט באוגוסט 2015 לעלות של כ-729 מיליון ש"ח), וכן בנוגע לקביעת מאפייני המטוס ודרישות מרכזיות בפרויקט, באפיון הדרישות הביטחוניות ובתיאום הביטחוני בין הגופים המעורבים בשלבים הראשונים של מימוש הפרויקט. בהחלטת הממשלה מאוגוסט 2016 אושרה עלות של 590 מיליון ש"ח (שכללה 140 מיליון ש"ח עבור שינויים, שיפורים ותכולות בלתי צפויות) בהתבסס בין היתר על תוצאות המכרז. לאחר סיום המכרז נעשו בפרויקט שינויים (בהיקף של כ-60 מיליון ש"ח) שהביאו לחוסר יעילות ולעיכוב בלוח הזמנים, בין היתר בשל הצורך בתכנון מחדש ובתהליכי משא ומתן נוספים. ולא נותר תקציב עבור הוצאות בלתי צפויות להפעלת המטוס.
המבקר מצא כי צוות משרד הביטחון נקב בעלות ללא מע"מ, אך לא ציין זאת. כמו כן, המל"ל, אשר השווה בין שתי העבודות של הצוותים והציג לוועדה את ממצאי ההשוואה בין שתי העבודות, לא התייחס לעניין המע"מ.

הדוח מציין כי לא נמצא תיעוד לעבודת המטה ונימוקים לדרישות המרכזיות בבחירת המטוס (טווח הטיסה הישירה, מספר הנוסעים במטוס ותצורת הפנים שלו) שקבע משרד ראש הממשלה בשנת 2010, והם גם לא נבחנו במסגרת תהליך קבלת ההחלטות שבוצע בשנים שלאחר מכן.

הדו"ח מציין שהמל"ל לא הדגיש בפני שרי הקבינט כי החלטתם להגדיל את תקציב "כנף ציון" ל-729 מיליון שקל תחרוג ב-20% מהעלויות שהוצגו בעבר.

הדו"ח מציין שהיו שני בלוקי שינויים. הראשון עלותו 46.9 מיליון ש"ח. והשני עלותו 12.9 מיליוני ש"ח. ושהחריגה בתקציב של 40 מיליון וחצי שנה בלוחות הזמנים, נגרמה בשל דרישות לשינויים בתצורת המטוס ובעיצוב הפנים, דבר ש"לא נעשה בתהליך מובנה וסדור" וכי "משרד רה"מ לא הגדיר באופן מפורט את השינויים בתצורת המטוס ובעיצוב הפנים ולא בחן את עלותם לעומת תועלתם ונחיצותם".

הדוח קובע כי אי שילוב בלוקי השינויים אחד בשני, הביאה לחוסר יעילות ועיכוב בלוחות הזמנים וממליץ "לשב"כ ומשרד ראש הממשלה לפעול לתכנון מיטבי של מכרזי פרויקטים לרבות בהיבטי תצורה ועיצוב".

הדוח מציין כי העיכוב של כמעט שלוש שנים במסירת הפרויקט נבע משינויים רבים בעיצוב הפנים של המטוס ועיכובים בקבלת החלטות במשרד ראש הממשלה, התחייבות התעשייה האווירית ללוחות זמנים קצרים מדי למסירת המטוס, הערכות חסר של התעשייה האווירית להתקנת הציוד במטוס, מימוש דרישות ביטחון מחמירות עקב העברת האחריות לאבטחת המטוס וסביבתו לאגף הביטחון במשרד ראש הממשלה, והשפעותיה של מגפת הקורונה.

הדו"ח אינו נוקב בשמם של מובילי הפרויקט.

 עיקרי המלצות המבקר 
 לנוכח התארכות הפרויקט המבקר המליץ למשרד ראש הממשלה, המטה לביטחון לאומי ומשרד הביטחון לגופים הללו יוודאו כי לפרויקטים עתידיים בעלי חשיבות ציבורית וביטחונית ייקבע לוח זמנים ריאלי לביצועם, שמביא בחשבון את מורכבות הפרויקט, ואת השפעות השינויים על כלל הגורמים וכי לוח זמנים זה יאפשר בקרה מיטבית אחר התקדמותו של הפרויקט, בכדי שימומשו בזמן הקצר האפשרי.
 עוד המליץ המבקר בפרויקטים לאומיים שעלותם מאות מיליוני ש"ח, ובייחוד בפרויקטים ראשוניים ומורכבים, על משרד ראש הממשלה להקפיד לקיים עבודת מטה בשיתוף הגורמים המקצועיים הרלוונטיים לצורך קיומם של תהליכי קבלת החלטות סדורים ואפיון של דרישות הנותנות מענה לצרכים קיימים. על משרד ראש הממשלה והמטה לביטחון לאומי להקפיד על תיעוד החלטות בפרויקט ותהליך קבלתן (עמ' 453 בדוח המלא).
 עוד המליץ על משרד הביטחון והמל"ל להקפיד על הצגת נתונים מלאה, מעודכנת ועל בסיס השוואתי בכל שלביו של פרויקט, תוך התייחסות להמלצות קודמות של ועדות ציבוריות, אם מונו, שהתקבלו לגבי הפרויקט. זאת כדי שוועדות ציבוריות יוכלו להמליץ על דרכי פעולה, ומקבלי ההחלטות לרבות הממשלה והקבינט יוכל לקבל החלטות על בסיס תשתית עובדתית מלאה. כמו כן מומלץ כי המל"ל יבצע ניתוח חלופות בסוגיות מהותיות הכולל בחינה של משמעויותיהן לרבות בהיבטים כלכליים ותפעוליים, ויביא את ניתוח החלופות לידיעת הקבינט לצורך תמיכה בקבלת ההחלטה.
 על גופי הביטחון להקפיד על אפיון מלא של הדרישות הביטחוניות ועל תיאום מלא ביניהם בחלוקת האחריות ותהליכי העבודה.
 מומלץ כי החטיבה הטכנולוגית בשב"כ תשולב בעתיד בפרויקטים דומים מהשלבים הראשונים.
 מומלץ כי משרד ראש הממשלה יקפיד בפרויקטים עתידיים כי התוספות התקציביות עבור שינויים מהותיים יתואמו מול משרד האוצר בכדי שתתאפשר קבלת עובדות מבוססות.

 המטוס 
ממוזער|250x250px|המטוס לפני טיסת מבחן, באוקטובר, 2019
לפי הדרישות העיקריות של משרד ראש הממשלה ומסגרת התקציב שאושרה הוחלט כי יש להתבסס על מטוס בואינג מדגם 767 או 777. מטוס בואינג 737 נפסל בשל קוצר הטווח שלו ומספר הנוסעים המצומצם שהוא יכול לשאת. גם מטוסי איירבוס נפסלו, אף על פי ששניים מהם, איירבוס 321 ניאו, מצויים בצי ארקיע, ואירבוס אחרים בצי ישראיר. נטען לכאורה כי בשימוש בישראל צפויות "משמעויות כבדות להקמת היכולת". מטוס חדש של חברת בואינג מהדגמים שצוינו נפסל בשל עלויותיו הגבוהות, שנאמדו בידי חיל האוויר ב-180 עד 200 מיליון דולר לפני הסבה. בסופו של דבר נבחר מטוס מדגם 767 משומש. המטוס נבחר למרות יציאת מטוסי נוסעים מדגם זה משירות, כיוון שמטוסים מדגם זה עוברים הסבה למטוסי מטען, ולכן תחזוקתם וזמינותם עדיין אפשרית גם בראייה עתידית.

ב-22 ביולי 2016 נחת המטוס לראשונה בישראל, לתהליך של שדרוג, שיפוץ והתאמה, שנקבעו בסך של 400 מיליון שקל חדש לפי החלטת הקבינט מ-2014. עד לחשיפתו של המטוס בחודש אוקטובר 2019 לא פורסם מידע באשר לסוג המטוס, היקף המימון, התקדמות הפרויקט, מה צפוי להיות מותקן במטוס ומתי הוא יהפוך מבצעי ויוכנס לשימוש – מאחר שעל פי הנחיית הצנזורה הצבאית, נתונים אלה לא הותרו לפרסום.

המטוס, מסוג בואינג 767-300ER, שיוכל לטוס ללא הפסקה עד ארצות הברית, ברזיל או יפן, היה בעבר בשירות החברות קוואנטס ואוסטרליאן איירליינס  כשרישומו היה VH-OGV וטיסת הבכורה הייתה ב-6 ביוני 2000. רישומו החדש הוא 4X-ISR, 4X הוא תחילת כל רישום מטוס ישראלי, ISR הוא קיצור של מדינת ישראל, כלומר הוא מטוס רשמי של המדינה.

במטוס הורכבו מערכות שליטה ובקרה מתקדמות שיאפשרו תקשורת מוצפנת עם הקרקע, לצד מערכות הגנה מפני טילים כדוגמת מערכת "מגן רקיע" של חברת "אלביט מערכות" ומערכות הגנה מפני תקיפת סייבר.

מטוסים מדגם בואינג 767 אינם משמשים יותר חברות תעופה ישראליות, למעט "צ'אלנג' איירלינס" שמפעילה אותם בתצורת מטען, כך שנדרשים אימון ותחזוקת כשירות מבצעית של טייסי מטוס ראשי המדינה לשם הטסת מטוס זה בלבד. המטוס מופעל על ידי טייסת 120 של חיל האוויר, שצפויה להפעיל בעתיד מטוסי תדלוק מסוג KC-46, המבוססים על בואינג 767.
ממוזער|מטוס "כנף ציון" בעת נחיתה
בתחילת דצמבר 2021 קיבל המטוס תעודת כושר טיסה מרשות התעופה האזרחית, אך הוא נותר בחניון בתעשייה האווירית.

 מפעילים 

 מפעילי עבר 

 Australian Airlines 
 קוואנטס

 מפעילים נוכחיים 


  טייסת 120

 טיסות ראשונות 
בסוף מאי 2022 הועבר המטוס בטיסה לבסיס חיל האוויר נבטים לאחסונו בהאנגר ייעודי.

ב-24 בנובמבר 2022 המריא המטוס לטיסת כשירות ותחזוקה.

ב-21 בפברואר 2024 טס לראשונה לאתונה לצורך תרגול מבצעי.

ב-13 באפריל 2024 המריא המטוס מבסיס חיל האוויר נבטים למקום שנשמר בסוד בכדי למנוע את פגיעתו במהלך המתקפה האיראנית על ישראל.

ב-16 ביולי 2024 המריא המטוס לוושינגטון, כהכנה לביקורו של ראש הממשלה נתניהו שם.

ב-22 ביולי 2024 המריא המטוס לטיסתו הרשמית הראשונה, עם ראש הממשלה בנימין נתניהו לוושינגטון, ארצות הברית לקראת נאומו בקונגרס. ב-26 ביולי 2024 המריא המטוס מוושינגטון לפאלם ביץ' פלורידה, לקראת פגישתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו עם המועמד הרפובליקני לנשיאות והנשיא לשעבר דונלד טראמפ.

ב-11 בספטמבר 2024 טס לראשונה המטוס עם נשיא המדינה יצחק הרצוג לביקורו בסרביה ואלבניה, אך היו מקרים שבהם טס הרצוג בטיסה מסחרית ולא ב"כנף ציון".

ב-13 ביוני 2025 טס המטוס לאתונה, בעקבות מבצע עם כלביא ושהה שם עד לסיום המבצע.

מאז שבית הדין הפלילי הבין-לאומי הוציא צו מעצר נגד בנימין נתניהו, בטיסות שבהן הוא משתתף טס "כנף ציון" במסלול מיוחד, שמונע מעבר מעל מדינות שעלולות לממש צו זה במקרה של נחיתת חירום בשטחן.

 ראו גם 
 מטוס נשיאותי
 בית ראש הממשלה
 משכן הנשיא
 אייר פורס 1 – המקביל האמריקאי
 המטוס הנשיאותי של רוסיה – המקביל הרוסי

 קישורים חיצוניים 

 דוח ועדת גולדברג באתר משרד ראש הממשלה

 דף מידע על המטוס, באתר Planespotters.net (נצפה ב-31 באוקטובר 2019)






הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: תעופה
קטגוריה:מטוסים נשיאותיים
קטגוריה:נשיא מדינת ישראל
קטגוריה:ראש ממשלת ישראל
קטגוריה:רכש ממשלתי בישראל