האישה הכושית

האישה הכושית הייתה אשתו של משה רבנו ומוזכרת פעם אחת בתורה: .

מרים מתלוננת באוזני אהרן על אודות האישה ה"כושית" אשר לקח משה. פרשנים חלוקים בדעותיהם אם הייתה זו צפורה או אשה נוספת שנשא משה.

זהותה של האישה הכושית
לפי התלמוד הבבלי, האישה הכושית היא צפורה: 

רש"י מבאר שהייתה אישה יפה, ולכן נקראת כושית, כי:
 "הכל מודים ביופייה כשם שהכל מודים בשחרותו של כושי"
 כושית בגימטריה יפת מראה
 "על שם נויה נקראת כושית, כאדם הקורא את בנו נאה כושי כדי שלא תשלוט בו עין רעה"

ר' אברהם אבן עזרא מפרש את הדברים כפשוטם ואומר כך: 

לפי הרשב"ם, האישה הכושית אינה ציפורה, אלא מלכה מארץ כוש: .

השערה נוספת היא שמדובר בציפורה, אשר לפי ההשערה הייתה משבט כושן המדייני, שמופיע כשבט מדייני-ערבי בחבקוק"תחת אוון ראיתי אהלי כושן, ירגזון יריעות ארץ מדין" (חבקוק) ובמלכים, כאשר בני שבט כושן המדייני נקראים, ככל הנראה, בשם "כושים על ידי הערבים" בספר מלכים.

זיהוי האשה הכושית עם צפורה מקובל גם על מספר חוקרים בני זמננו, אולם לא ניתן הסבר על מה ראתה מרים לדבר סרה במשה, שהרי הוא נשא את צפורה שנים רבות קודם לכן, בהיותו צעיר. עם זאת, לא נכתב "על אודות לקיחת משה את האשה הכושית" אלא "על אודות האשה הכושית אשר לקח", כלומר אודות עניין מסוים בהכאשר הכתוב "כי אשה כושית לקח" הוא כמו "וישמע יעקב אל אביו ואל אמו...וילך אל לבן בן בתואל אחי רבקה אם יעקב ועשיו". חוקרים אחרים סבורים כי מדובר באשה לא מוכרת שנישאה למשה בזמן הנדודים של בני ישראל במדבר או באשה שהייתה בין הערב-רב שיצאו עם ישראל ממצרים.

בפרשנות הביקורתית הוצעו פתרונות שונים לזהותה של האישה הכושית. בעוד שהדעה הקלאסית הייתה שחלקו השני של פסוק א' מהווה תוספת מאוחרת, יש המפרשים שהאישה הכושית היא אישה נוספת שנשא משה בעת שציפורה שהתה עם אביה יתרו וקודם לחזרתה למשה המתוארת בשמות פרק י"ח.
בהמשך לפירוש זה, הועלתה הצעה נוספת. התלונות של מרים ואהרון על האישה הכשית שנשא משה נזכרות רק בתקופת הנדודים במדבר, כשהעם כבר ישב בחצרות, רגע לפני ההגעה למדבר פארן ולסיפור שנים עשר המרגלים, וזאת למרות שמשה נישא לציפורה המדיינית עוד לפני יציאת מצרים. מכאן ייתכן שמדובר באישה אחרת, שהייתה כשית. העם הכשי שלט באימפריה הבבלית במשך כארבע מאות שנה, בשנים 1200-1600 לפנה"ס בקירוב (כולל בזמן יציאת מצרים). שליחים וסוחרים כשים הגיעו למצרים באופן תדיר וגם נישואין במסגרת שיתוף פעולה בין מלכי מצרים לבין המלכים הכשים היו תופעה ידועה. ייתכן שגם משה נישא לאישה כשית (לא כושית) במסגרת שיתוף פעולה כזה.

מסורות חוץ-מקראיות

במסורות יהודיות חוץ מקראיות מופיע סיפור מפורט יותר. ארתפנוס, היסטוריון יהודי מהמאה ה-3 לפנה"ס, מספר שחנפרע קינא במשה על הצלחותיו ואהבת העם המצרי אליו, לכן שלח אותו כנגד צבא ממלכת כוש עם צבא לא מיומן של איכרים במטרה שיהרג. משה בניגוד לצפיות ניצח את הכושים, זכה באהדתם, בנה להם עיר ולימד אותם את מנהג ברית המילה. זוהי העדות הבתר-מקראית הקדומה ביותר הקושרת בין משה ובין כוש. בספר קדמוניות היהודים מוסיף יוסף בן מתתיהו ומספר שבזמן מצור משה על שבא, עיר המלוכה של כוש, ראתה אותו בת המלך הכושי תרביס והתאהבה בו בשל גבורתו וחוכמת תכסיסיו. היא כרתה איתו ברית נישואין כתנאי להסגרת העיר בידיו. משה עמד בחוזה ולקח אותה איתו חזרה למצרים. אזכור לסיפור זה ניתן גם בתרגום המיוחס ליונתן. לדעת יאיר זקוביץ ואביגדור שנאן, דבריהם של ארתפנוס ויוספוס משקפים מסורת עתיקה שהייתה קיימת בקרב עם ישראל הקדום. מסורת זו לא נכנסה לסיפור חייו של משה הצעיר, אולם היא נרמזת בסיפור צרעת מרים. לדעתם, התורה דחתה את המסורת הזו, משום "שהיא מציגה את משה הצעיר כמשתף פעולה עם המצרים" וכנושא אשה מצאצאי חם בן נח המקולל, אלא שהמסורת המשיכה את חייה בעל-פה וחזרה בספרות הבתר-מקראית.

קישורים חיצוניים
 הרמב"ם והאישה הכושית, אתר ישיבה.
 האישה הכושית אתר ישיבת הר עציון.


הערות שוליים

קטגוריה:אישים בספר במדבר
קטגוריה:נשים בתורה
קטגוריה:כושים
קטגוריה:אישים בתנ"ך ששמם אינו מצוין
קטגוריה:פרשת בהעלותך