ספנדקס

ספנדקס (באנגלית: Spandex), לַיְקְרָה (באנגלית: Lycra) או אלסטיין (באנגלית: Elastane) הוא בד סינתטי שידוע באלסטיות הרבה שלו. הוא חזק ועמיד יותר מאשר גומי טבעי. זהו קופולימר עשוי פוליאסטר ופוליאוריתן. הוא הומצא בשנת 1958 על ידי ג'וזף שיברס במעבדות דופונט בוויינסבורו שבווירג'יניה . כשהוצג לציבור לראשונה ב-1962, הוא חולל מהפכה בתעשיית הביגוד.

השם האנגלי המקורי "Spandex" הוא אנגרמה של המילה "Expands", שפירושה "מתרחב". זהו השם המועדף בצפון אמריקה; באירופה משמשות וריאציות של השם "Elastane": "élasthanne" בצרפת, "Elastan" בגרמניה, "elastano" בספרד, "elastam" באיטליה ו-"elastaan" בהולנד. לעומת זאת, בבריטניה, באירלנד, בפורטוגל, בברזיל, בארגנטינה, באוסטרליה, בניו זילנד ובישראל משמש השם לַיְקְרָה.

 ייצור 
בשונה מסיבים סינתטיים רבים אחרים, ספנדקס אינו ניתן לעיבוד בהתכה, מכיוון שבהתכתו הפולימר מתפרק. סיבי ספנדקס מיוצרים באמצעות מספר טכנולוגיות טווייה. בדרך כלל, תמיסה מרוכזת של הפולימר נמשכת דרך פיות טווייה בטמפרטורות בהן הממס מתאדה. ספנדקס מורכב בעיקר מפוליאוריאה הנוצרת בתגובה בין דיאול לדיאיזוציאנט. קיימים שני סוגים של ספנדקס, המוגדרים על פי "מקרודיאולים". סוג אחד של מקרודיאולים הוא אוליגומר המיוצר מטטרה-הידרו פוראן (כלומר, פולי טטרה-הידרו פוראן). סוג אחר של דיאולים, הנקראים אסטר דיאולים, הם אוליגומרים הנוצרים מעיבוי של חומצה אדיפית וגליקולים. ספנדקס המיוצר מאסטר דיאולים עמיד יותר פוטוכימית ולמים עם כלור. כמעט תמיד, הדיאיזוציאנט הוא מתילן-ביס(פניל איזוציאנט). תגובת הקישור העיקרית היא יצירת אוריאה:

ROH + OCNR' -> ROC(O)NHR

 היסטוריה 
היסטוריה של ספנדקס מתחילה במחקר על פוליאוריתן בשנת 1937 באירופה, במעבדות המחקר של  אוטו באייר. בשנת 1939, פול שלאק הצליח לפתח פולימר בעל משקל מולקלורי גבוה, שאפשר ייצור סיבים בעלי יכולת התארכות גבוהה ותכונות אלסטיות. בשנת 1951, וו. בר. אנשדה השיג את סיב הוולקולן באמצעות תהליך הנקרא "טוויה רטובה". בשנת 1958, פותח בדופונט תהליך ה"טוויה יבשה" . הסיב האלסטומרי הראשון נרשם כפטנט בשנת 1958 תחת השם "סיב-K" ובהמשך שווק תחת המותג Lycra. השיווק החל בשנת 1962, בתחילה, כרכיב של גרביים רפואיות. בשנת 1964, מעצב אופנה איטלקי ידוע הציג בד ספנדקס לבגדי ים, ובכך סימן צעד חשוב קדימה בשימוש בבד סינתטי זה בעולם האופנה. 

טכנולוגיית ייצור הספנדקס של חברת דופונט נחשבת לבעלת ערך רב, עד כדי כך שבעבר אף הייתה מטרה לניסיון סחיטה. לפני כעשור, חמישה מעובדי חברת דופונט, כולם ממפעל לייצור ספנדקס ליקרה של החברה במרצדס, ארגנטינה, ניסו להונות את החברה. הם גנבו מסמכים המכילים מידע קנייני אודות הטכנולוגיה וניסו לסחוט מדופונט סכום של 10 מיליון דולר בתמורה להחזרתם. לאחר מרדף בינלאומי שכלל תחנות בוילמינגטון, דלאוור; מילאנו, איטליה; וז'נבה, שווייץ, ה-FBI והמשטרה השווייצרית ארגנו לבסוף מבצע עוקץ, במסגרתו הוצעה לסוחטים המחאה פיקטיבית בתמורה למסמכים. על אף שהמבצע השתבש, המשטרה השווייצרית הצליחה בסופו של דבר לעצור את הסוחטים בחניון בז'נבה.

 השפעה סביבתית 
בעבר היה המיחזור של ספנדקס מאתגר, ואפילו תכולה של 5% ספנדקס בבד הפכה אותו לבלתי מתאים לרוב מכונות המיחזור המכניות. לאחרונה התגלה תהליך שעשוי לאפשר מיחזור בקנה מידה גדול של ספנדקס.
קישורים חיצוניים

"What's That Stuff: Spandex", Chemical and Engineering News

הערות שוליים 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בדים