אל הדור הרביעי

אל הדור הרביעי (באנגלית: Unto the Fourth Generation) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה ב-, בגיליון אפריל 1959 של המגזין.

הסיפור הופיע בעברית בספר אין איש פה, פרט... (1980), בתרגומו של אדם שרתיאל. הסיפור תורגם שוב, הפעם בידי רמי שלהבת, והופיע בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 2 (2010).
 עלילה 
הסיפור עוסק בסמואל מרטן, מנהל זוטר ומלא חששות בן 23 שנמצא בדרכו לפגישה עם לקוח פוטנציאלי. כאשר מרטן רואה טנדר עם הכיתוב "פ' ליוקוביץ ובניו, סוחר בדים בזיל הזול", הוא משנה במוחו את השם ללבקוביץ', ותוהה לעצמו מדוע. בכל פעם שהוא רואה גרסה של השם, הוא הופך ליותר ויותר מרוכז בו. הפגישה העסקית הולכת מדחי אל דחי, ולאחריה הוא משוטט ברחובות העיר ניו יורק, כשהוא עוקב אחרי שובל של ליפקוביץ', לפקוביצ'י ולבקוב. הוא מגיע לסנטרל פארק, ושם הוא מוצא איש זקן בבגדים מיושנים יושב על ספסל בפארק.

הזקן הוא  לבקוביץ'. פיניאס נמצא על ערש דווי. עשרות שנים קודם לכן. ברוסיה הצארית, אשתו ובניו מתו. בתו לאה היגרה לאמריקה עם בעלה, והוא נשאר לבד. הוא התפלל למצוא את הצאצא של לאה, וכעת – תפילתו נענתה: פיניאס הוא סבא רבא רבא של מרטן; מרטן הוא בן של בת של בת של לאה, והוא הבן הראשון שנולד למשפחתה. מרטן מבקש את ברכתו של פיניאס, והוא מעניק לו אותה ומוסיף: "כעת אלך לנוח על משכבי בשלום עם אבותי, בני".

הזמן חוזר לאחור. מרטן כעת בדרכו לפגישה העסקית, והוא חופשי מדאגות, משום שהוא יודע בצורה כלשהי שהכול יהיה בסדר.

 הרקע לסיפור 
ב-23 באוקטובר 1958 אסימוב אכל ארוחת צהריים עם עורך המגזין בזמנו, רוברט פ' מילס, אשר העיר כי הוא ראה לאחרונה את השם לפקוביץ' מספר פעמים, כל פעם עם איות שונה, והוא שאל את אסימוב אם הוא יוכל לכתוב סיפור על זה.

כאשר הסיפור הופיע לראשונה במגזין, מרטן עבר את החוויה בלי להיות מושפע ממנה כלל. לאחר שהסיפור פורסם, אסימוב אכל ארוחת ערב עם מילס. הוא שוחח עם ג'נט ג'פסון, אותה הוא פגש זה עתה, כאשר מילס שאל אותה מה דעתה על הסיפור. ג'נט אמרה שהסיפור פגום, משם שמרטין לא הושפע מפגישתו עם פיניאס. אסימוב החליט שג'נט צודקת, וכאשר הוא כלל את הסיפור בספר "אין איש פה, פרט..." הוא שינה את הסוף כך שמרטין נשאר עם תחושה של נחת. אסימוב וג'נט שמרו על קשר וארבע-עשרה שנים אחרי הארוחה הזו הם התחתנו.

אסימוב, יהודי בעצמו, ציין כי זהו הסיפור היהודי היחיד שהוא אי פעם כתב. הסיפור נכלל בקובץ Wandering Stars, שהוא אנתולוגיה של סיפורי מדע בדיוני יהודיים.

מקור השם  (וגרסאותיו הרבות) הוא נגזרת מהשם Lew, כלומר בן של אריה.

קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
קטגוריה:יצירות משנת 1959