מעברת תלפיות

מעברת תלפיות הייתה מעברה בדרום ירושלים שהוקמה ב-1948. המעברה מוקמה ממערב לשכונת תלפיות, בסמיכות לרחובות דרך חברון ודרך בית לחם, במקום בו שכן קודם לכן מחנה אל-עלמיין של כוחות המנדט הבריטי. המעברה נועדה לספק דיור לעולים מגל העלייה הגדול שלאחר קום המדינה. העולים שהתגוררו במעברה הגיעו ממרוקו, פרס, רומניה ופולין, אך עיקרם באו מעיראק וכורדיסטן.

 החיים במעברה 
בשנת 1953, מעברת תלפיות הייתה בגודל 500 דונם, ואכלסה בין שמונת אלפים לעשרת אלפים אנשים. השיכונים במעברה היו צריפונים עשויים פח בד. מעטים מהם היו צריפים בריטיים צבאיים ממחנה אלנבי שנותרו אחרי עזיבתם. א. גבריאלית מתאר את המעברה בפירוט:
לכל משפחה הוקצה שטח אדמה קטן עם צריף או פחון. אחוז האבטלה היה גבוה ורוב שוק העבודה היה מורכב מגברים שבדרך כלל הועסקו בעבודות בנייה בשכר יומי של 2.10 לירות. נשים שעבדו, עבדו לרוב כעוזרות בית והרוויחו מעט מאוד. על כן, משפחה ממוצעת הייתה צריכה להתקיים מכ-25 לירות לחודש בעוד שדמי השכירות עבור צריף היו 5 לירות לחודש. עקב זאת, שרר עוני כבד במעברה שהוביל לרמה גבוהה של פשע. נוסף על כך, ילדים רבים נאלצו למכור עיתונים ובוטנים בכניסה לירושלים וזקנים שלא היו מסוגלים לעבוד קיבצו נדבות. שוכני המעברות לפעמים קיבלו סיוע כספי מתורמים אמריקאים עקב מצבם הכלכלי הקשה.

התלמידים למדו בבית שבתחילה השתייך לזרם העובדים, אך מאוחר יותר הפך לבית ספר ממלכתי. בית הספר הוקם באחד המבנים הריקים של מחנה אלנבי של הצבא הבריטי. הימצאות בכיתות לא נקבעה על ידי רמת השכלה אלא לפי גיל. בית הספר המשיך לפעול זמן-מה אחרי שהתפרקה המעברה.

לא היו מים בצריפונים, אך היה ברז מרכזי שסיפק מים לכל המעברה. השירותים היו מבני פח שהוצבו על בורות.

 פינוי המעברה 
בראשית שנות ה-60 קצב העלייה האט ובשל כך פסקה הקמת המעברות, והמדינה יכלה להרשות לעצמה לבנות שיכונים קבועים. דיירי מעברת תלפיות הועברו לשיכונים באזור המעברה, בעיקר שכונת קטמונים והשיכונים ברחובות דרך חברון ודרך בית לחם. באזור שבו שכנה המעברה הוקמה שכונת מגורים.

 קישורים חיצוניים 
 מעברת תלפיות, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל


 הערות שוליים 

קטגוריה:שנות ה-1950 בישראל
קטגוריה:תלפיות
תלפיות