ייקוב הדין את ההר

יִקּוֹב הַדִּין אֶת הָהָר הוא ביטוי חז"לי שמשמעותו היא - הקפדה מוחלטת על הכללים, ללא פשרות, ללא גמישות וללא רחמים. הביטוי משמש גם בעברית המודרנית ומופיע בפסיקות משפטיות.

 מקור 
מקור הניב הוא מלשון חז"ל: 

בברייתא זו שבתלמוד הבבלי, שמקורה בתוספתא (מסכת סנהדרין, פרק א, הלכה ג), דנים בשתי גישות התייחסות להלכה. הגישה הראשונה, המחמירה, המיוחסת למשה רבנו, היא גישת "יקוב הדין את ההר". לפי גישה זו, משנקבעו חוקים והלכות - יש לקיימם. לכן אין לנסות "לבצוע" - לפשר בין הצדדים הניצים.

הגישה הנגדית, המיוחסת לאחיו אהרן הכהן, היא גישה גמישה יותר, המתייחסת למכלול הנסיבות בהקשרן, ומעדיפה פשרה ושלום כאשר הדבר אפשרי.

 שימוש 
הביטוי משמש גם בעברית המודרנית להביע רדיפת צדק קפדנית בלי נכונות לסטיה מהחוק, ללא חמלה וללא משוא פנים. הביטוי מופיע גם בפסיקות משפטיות.

 ראו גם 
 משפט פרוצדורלי
 לפנים משורת הדין
 כופין על מידת סדום

קישורים חיצוניים

יקוב הדין את ההר, באנציקלופדיה יהודית "דעת"


הערות שוליים

קטגוריה:כללים ועקרונות במשפט העברי
קטגוריה:קצרמר יהדות
קטגוריה:אמרות חז"ל