שפטיה בן אביטל

שפטיה הוא דמות מקראית, בנו החמישי של דוד, מאשתו אביטל. נולד בעת שאביו מלך בחברון, לאחר אמנון, כלאב, אבשלום ואדוניה.
במקרא לא מסופר על שפטיה דבר מלבד עובדת היוולדו לאמו: 

צאצאיו
בגמרא מובאת מסורת על פיה: , דהיינו שרבי יהודה הנשיא היה מצאצאיו, ומדרש רבה מוסיף שהלל היה מצאצאיו, כלומר שכל בני שושלת הנשיאות הם מבני בניו של שפטיה. מסורת אחרת גורסת שרבי חייא הוא מצאצאי אביטל: "אמר רבי לוי: מגילת יוחסין מצאו בירושלים, וכתוב בה: הלל - מדוד, רבי חייא רבה - משפטיה בן אביטל."

עם זאת, מסורת זו יוצרת קושי עם עובדת השמדת כל זרע המלוכה בידי עתליה, כפי המתואר בספר מלכים, ומסורת לפיה צאצאי מלך יהודה יואש הם היחידים שנותרו מזרע דוד המלך, והם היו מבניה של בת שבע ולא מבני אביטל. הסבר אחד המתייחס לסתירה זו מסביר כי צאצאי דוד שכלו הם הזכרים, אבל הנקבות שהיו בזמן עתליה לא נהרגו בידי עתליה, ועל כן נותרו לאביטל צאצאים לאחר תקופת עתליה. חלק מהאחרונים, לדוגמה יפה עיניים ויעב"ץ, מסבירים על פי הירושלמי שרבי היה צאצא של שפטיה דרך הנקבות.

כיום, במגילת היוחסין של  המייחסת אותם לרמב"ם כתוב לבסוף: "דהוא מן  די הלל הזקן די הוא נין ונכד וזר"ק די שפטיה בן אביטל אשת דוד מלך ישראל חי וקיים..."

וכמו כן בפיוט 'קום ידידי בשחרים' בדיוואן יהודי תימן, כותב המחבר (עלום השם) על עצמו "מבני פרץ מיוחס, משְׁפַטיה בן אביטל".
 הערות שוליים 

קטגוריה:בני דוד
קטגוריה:אישים בספר שמואל