אמריקה (ספר)

אמריקה או הנעדר (בגרמנית: Der Verschollene) היא נובלה בלתי גמורה של פרנץ קפקא. ספר זה היה הרומן הראשון שכתב קפקא ונכתב בין השנים 1911–1914, אך פורסם רק ב-1927, כ-4 שנים לאחר מותו של קפקא. 

הספר כולל היבטים רבים שהושפעו מקרובי משפחתו של קפקא אשר היגרו לארצות הברית. שמו של הספר במקור, "Der Verschollene" הוא האדם שנעלם, אך השם "אמריקה" נבחר על ידי מקס ברוד, כאשר אסף את החלקים הבלתי גמורים של הספר ופרסם אותם לאחר מותו של קפקא. 

הספר מתחיל עם סיפור קצר בשם "המסיק", שפורסם בשנת 1913. קפקא כתב את הסיפור במטרה שיהיה הפרק הראשון של הספר, אך לבסוף זנח את עבודתו על הספר ופרסם את הסיפור בנפרד. 

קפקא הושפע מאוד מהאוטוביוגרפיה של בנג'ימין פרנקלין  ומספריו של צ'ארלס דיקנס, וכתב ביומנו כי בכוונתו לכתוב ספר בסגנונו של דיקנס.

 עלילה 
קרל רוסמן, נער גרמני שפותה על ידי המשרתת של הוריו והכניס אותה להיריון, נשלח על ידי הוריו לארצות הברית. אחרי ההגעה לנמל ניו יורק הוא נזכר ששכח את המטרייה שלו באונייה. הוא מפקיד את המזוודה שלו בידי אחד משותפיו להפלגה וחוזר לבטן האונייה המתרוקנת, שם הוא כמעט הולך לאיבוד ופוגש את מסיק התנורים שמתלונן בפני רוסמן על יחס מזעזע כלפיו בידי שוּבּאל, המכונאי הראשי. בשלב זה רוסמן כבר לא בטוח אם השותף להפלגה שמר על המזוודה או הלך לדרכו, והוא הולך עם המסיק ומגיע לישיבה של הקברניט והצוות. לאחר הדיון בנושא המסיק, מתגלה שאחד הנוכחים בישיבה הוא איש עשיר ומוכר בארצות הברית, שהוא דודו הרחוק של רוסמן. הדוד מבטיח לאמץ אותו ולקחת אותו לביתו. 

בבית הדוד לומד רוסמן אנגלית וזוכה לחדר ואף להבטחות לעתיד אקדמי וקריירה בארצות הברית, אך בעת מפגש עם חברו של דודו, שמגלה ידידות רבה כלפי רוסמן, ולאחר שהלך לאיבוד בווילה שלו, שמתוארת בצורה אבסורדית כענקית ואינסופית, יחד עם בת חברו של דודו, ולאחר שלקח הזמנה מחברו בלי אישורו של דודו בעל העקרונות המחמירים, דודו מגרש אותו מביתו.

לאחר שרוסמן חזר להיות כמעט חסר כל, הוא עובר לאכסניה, שם הוא פוגש מהגר אירי בשם רובינזון ומהגר צרפתי בשם דילאמארש שמדיחים אותו לדבר עבירה. הוא מצליח להשתחרר מהם ומוצא עבודה כבל-בוי בבית מלון המתואר גם הוא כענק ואינסופי. לאחר תקופת הסתגלות ומשמרות ארוכות, מואשם רוסמן בידי המלצר הראשי על עבירה שלא ביצע ונזרק מהמלון בבושת פנים. הוא נתקל שוב בדילאמארש ורובינזון, שגרים עכשיו בדירה יחד עם זמרת בשם ברונילדה ומזמינים אותו לגור איתם.

אחרי חיכוכים נוספים עם דילאמארש ורובינזון, מצטרף רוסמן לתיאטרון נודד ענק מאוקלהומה, שם הוא רושם את עצמו בתור "נגרו, עובד טכני" והולך לאיבוד בתוכו. סוף זה הוא יחסית אופטימי ליצירת קפקא, ומצד שני אמביוולנטי ומעורפל.

תרגומים לעברית
 פרנץ קפקא, אמריקה: רומן; תרגם: יצחק שנברג, ירושלים: שוקן, תש"ה. (מהדורה שנייה, תשכ"ד)
 פרנץ קפקא, הנעדר (אמריקה); תרגום מגרמנית: אברהם כרמל, ירושלים ותל אביב: שוקן, תשנ"ח 1997.
 פרנץ קפקא, הנעדר; תרגום: אילנה המרמן, תל אביב: עם עובד, 2026.

קישורים חיצוניים









הערות שוליים

קטגוריה:סיפורי פרנץ קפקא
קטגוריה:ספרי 1927
קטגוריה:יצירות שהתפרסמו לאחר מות מחבריהן
קטגוריה:רומנים בלתי גמורים
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן