חוקות הגויים

איסור הליכה בחוקות הגויים הוא מצוות לא תעשה מהתורה על אימוץ דרכי הגויים, גם בענייני חולין. לפי התורה, על עם ישראל להבדל ממנהגי הגויים לא רק בפולחן ואמונה, אלא אף במאפיינים חיצוניים. מטרת האיסור לשמר את אופיו של עם ישראל ואת קדושתו משאר העמים שסביבו.

איסור זה הוא חלק משרשרת חוקים שמטרתם להרחיק מעם ישראל כל קשר לעבודה זרה. איסורים דומים: הקפת הראש והשחתת הזקן וכתובת קעקע. איסור דרכי האמורי נכלל (בחלקו) באיסור זה, אולם הוא מתמקד ספציפית בהרחקת אמונות טפלות.

 מקור האיסור 
בתורה נכפל איסור זה כמה פעמים מה שמראה על חשיבותו.
  המציין את עמי כנען כפרוצים בעריות.
  לפיו יש להתרחק מהנהגות אנשי ארץ מצריים ואנשי ארץ כנען.
  אזהרה מהמשכות אחר תושבי ארץ כנען השורפים את בניהם לאליל.

 פרשנות חז"ל 
על פי פרשנות חז"ל לפסוקים, ובעקבותיהם בפסיקה ההלכתית, עולה שציווי זה מתמקד בצורת הלבוש ובצורת התספורת, ובסגנון הבניה.

 לבוש 
בספרי (פרשת ראה, פיסקה פא) נדרש שיש להתרחק אף מהלבוש של גויים.

על פי הגר"א האיסור כולל את כל סוגי המלבושים של הגויים, אף שאין בהם כלל שייכות לעבודה זרה. אולם המהרי"ק הגביל איסור זה רק לבגדים עם זיקה לעבודה זרה, ולבגדי פריצות. על סמך פסיקה מקלה זו, התבססו פסיקות רבות המתירות לערוך טקסים צבאיים והנחת זרים על הקברים ועוד

לבוש מודרני מותר ואינו בכלל האיסור. למרות זאת בציבורים מסוימים, מקדשים את הלבוש היהודי המסורתי, בטענה שהבדלות מעין זו גורמת לחיזוק שמירת מצוות ולאי פריקת עול. בהגדה של פסח (המבוססת על מדרש הלכה) מוזכר שבני ישראל כשהיו במצרים היו שונים בלבושם מהמצרים המקומיים. בנוסף, לדעת רבים בגדי פריצות מובהקים נכללים באיסור תורה זה.שו"ת יביע אומר חלק ו יורה דעה סימן י"ד. שבט הלוי חלק ב' סימן ס"ג, ועוד. בשו"ת אגרות משה יורה דעה חלק א' סימן פ"א הסתפק בדבר ללא הכרעה.

להרחבה בנושא ראו איסור חוקות הגויים בבגדי פריצות, באתר ישיבת הר ברכה.

 תספורת 
ממוזער|200px|תספורת קומי (מוהיקן)
לדעת רבי יהודה בן בתרא חלק מאיסור זה הוא שאין להסתפר כמו הגויים .

לפי רוב הפרשנים, 'תספורת קומי' הכוונה להשארת השערות במרכז הראש וגילוח השער שמעל האוזניים הנקראת בימינו מוהיקן. אולם יש שפירשו "קומי" - גילוח השערות שמלפנים והשארת שערות כלפי העורף (קוקו). גם לגבי גידול שער לנוי (לבנים) יש מהפוסקים שאוסרים

בתלמוד בבלי מובא שבמקרים של צורך לאומי איסור זה מותר.

 ארכיטקטורה (בתי כנסת) 
בנוסף לאיסורים אלו מובא בספרא שאין לחקות את הגויים גם בעשיית מבנים כמותם.

יש דעות שונות בין הפוסקים בהבנת דברים אלו. רובם מבינים שהכוונה שאין לעשות צורת בית הכנסת כצורת מבני עבודה זרה. על אף איסור זה ציינו חוקרי בית הכנסת העתיקים (סוקניק ואחרים) שבתי הכנסת בעת העתיקה היו דומים מאוד בצורתם לבתי פולחן גויים, רצפת הפסיפס והקישוטים נלקחו ממוטיבים הנהוגים ברומי, אף דמות אל השמש (הליוס) הופיע בכמה בתי כנסיות עתיקים.

על סמך פסיקה זו יש פוסקים שכתבו לאסור לעשות בבית הכנסת צריח. ביהדות תימן אף נמנעו מטעם זה מבניית כיפה על בנין בית הכנסת.

סייגים לאיסור
 סוג העמים 
רוב האזכורים במקרא מובאים בהקשר לעמי מצרים וכנען. ספר יראים הגביל איסור זה רק לעמים אלו. אולם לרוב הפרשנים והפוסקים ההיבדלות היא מכל הגויים, אף אלו שאינם עובדי עבודה זרה, כפי שעולה מפוסקים רבים שהחילו איסור זה על ישמעאלים.שו"ת הריב"ש, סימן קנ"ח. שו"ת התשב"ץ, חלק ג', סימן קל"ג. פרי תאר, סימן ד', סעיף י"א. שו"ת כהונת עולם, סימנים ע"ד–ע"ה, ועוד.

 מנהגים המוזכרים במקורות 
בתלמוד בבלי מובא שמנהג שהגויים נוהגים אולם הוא מוזכר במקרא הוא מותר. לדוגמה:

 עריפת ראש - מוזכר בתנ"ך כאחד מארבע מיתות בית דין.
 שריפת כלי המלך - מוזכר בתנ"ך שהנביא ירמיה הבטיח למלך צדקיהו, שאחר מותו ישרפו את כלי תשמישו.

 בדברים שיש בהם טעם 
דעת רבינו ניסים, והרב יוסף קולון במנהגים שיש להם הסבר הגיוני לא שייך איסור חוקות הגויים. אולם הגאון מווילנה חלק בחריפות על פסק זה.

 איסורים נוספים 
בתקופת ההשכלה נדרשו רבים מחכמי הזמן (בעיקר החת"ם סופר ותלמידיו) לשאלות הנוגעות לאיסור זה. בין הדברים אפשר למנות: עוגב בבית הכנסת, עשיית חופה בבית הכנסת, מיקום הבימה בבית הכנסת סגנון בגדי החזן, הליכה ללא כיפה, הנחת זרים על הקברות ועוד. אולם הרב אהרן וולקין הסתייג מספרות זו, שעל פי דעת היראים האיסור הוא רק בדברים שנעשו לשם עבודה זרה.

 ראו גם 
 דרכי האמורי
 הלכות הרחקה מגויים
 לא תחנם
 בחירת עם ישראל

קישורים חיצוניים
 הרב אליעזר מלמד, חוקות הגויים, באתר פניני הלכה.
 חוקות הגויים באתר עולמות

 חוקות הגויים באתר דעת
 תספורת מודרנית באתר "דין"

הערות שוליים

קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:פרשת קדושים
קטגוריה:איסורי עבודה זרה