פרויקט שיקום מחצבת נשר

"פרויקט שיקום מחצבת נשר" הוא מיזם אמנותי-אקולוגי שנערך בשנת 1971 על ידי הפסל יצחק דנציגר, האקולוג זאב נאווה וחוקר הקרקע יוסף מורין לבדיקת שיקום מחצבת נשר הישנה של מפעל נשר חיפה. המיזם נחשב לאחת מעבודותיו הידועות של דנציגר.

היסטוריה

שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|הודעה לעיתונות על הפרויקט, 16 ביולי 1971מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל

מחצבת נשר פעלה בין השנים 1923–1942 בשיפוליו המערביים של הכרמל בשטח של כ-250 דונם. בעקבות פעולות הכרייה הפך האזור לשטח שומם בגלל הפגיעה בטופוגרפיה המקומית. פעולות הניסוי מומנו על ידי מפעלי נשר והפרויקט נתמך על ידי מוזיאון ישראל, ולווה על ידי האוצר יונה פישר.

פעולות הכרייה השאירו בשטח טרסות בגובה של כ-14 מטרים וברוחב של 5 מטרים. במסגרת הפרויקט, שביצועו המעשי היה בחודשים מאי-אוגוסט 1971, הוגדרו שלוש חלקות על מדרון המחצבה כחלקת ניסוי. באחת - "חלקת הפיצוץ" - פוצצה הטרסה לזווית של 45 מעלות, בכדי להרוס את המבנה הגאומטרי ולהקנות לשטח מראה טבעי יותר. לאחר מכן כוסה השטח כחיפוי של סלע מרוסק. בחלקה השנייה - "חלקת המעוינים" - נפרשו רשתות גביונים שתמכו במצע אדמה שכיסה כ-8O אחוז מהשטח. ואילו בחלקה השלישית נחפרו "כוכים" (בגובה של כ-50 ס"מ, רוחב של 50 ס"מ, ועומק של 50 ס"מ, שיועדו לשתילה ויצירת בית גידול מתאים. בשלושת החלקות נערכה שתילה ששילבה דגנים רב-שנתיים ושיחים עם זרעים עשבוניים, דשנים ואמולסיה פלסטית. שתי החלקות הראשונות הושקו באופן מתוכנן.

השלב השני של הפרויקט, שלא בוצע מעולם, נועד ליצור לשטח המחצבה תפקיד חברתי מחודש. תכנון זה, שאף הוכן בעבורו מודל ראשוני, היה עתיד להעניק למקום פונקציונליות מחודשת, תוך ניצול הממצאים שנתגלו באתר על ידי פעולת החציבה כגון נחל מאובן, מבני סלע וכדומה.

עוד קודם לביצוע המעשי של הפרויקט, ב-2 בפברואר 1971, נפתחה במוזיאון ישראל התערוכה "מושג + אינפורמציה", ובה הציג דנציגר את העבודה "זריעת שטח באמולסיה פלסטית", שהתבססה על המחקר שהתנהל באותה עת. העבודה הורכבה מבד תלוי ועליו תערובת של צבעים, אמולסיה פלסטית, סיבי צלולוזה ודשן כימי, שעליו גידל דנציגר עשב בעזרת מערכת תאורה והשקייה. לצד הבד הוקרנו שקופיות המציגות פגיעה בטבע על ידי התיעוש המודרני. בתצוגה זו שאף דנציגר ליצור יחידה אקולוגית המתקיימת כ"אמנות" וכ"טבע" בה בעת.
250px|ממוזער|שמאל|מחצבת נשר הישנה לאחר כריתת עצים. המקום בו היה פרויקט שיקום מחצבת נשר של דנציגר
אף על פי שהפרויקט לא הושלם, הוא מהווה ציון דרך חשוב בתולדות האמנות הישראלית בכל הקשור לאמנות שנות ה-70 של המאה ה-20 וביחס שבין אמנות ואקולוגיה. מרדכי עומר, לדוגמה, הציג את העבודה כביטוי לטשטוש גבולות שבין אמנות, אדריכלות ומדע וכביטוי לגאולה מחודשת של הטבע מן ההרס של החברה המודרנית.

בעקבות הפרויקט נוצרו הדפסים בטכניקה של הדפס רשת של משה גבעתי, שהקים בית מלאכה לשם תיעוד הפרויקט, ושל דנציגר, כגון ההדפס "גביונים ונחשים" (1976).

במאי 2024 כרתו אנשי חברת כלל נדל"ן הבעלים של השטח את שיחי אחירותם החורש שצמחו במקום מאז 1971.

לקריאה נוספת
פישר, יונה, שיקום מחצבת נשר. שיקומו הנסיוני של אתר נבחר בשטח מחצבה נטושה כפי שתוכנן ובוצע בידי יצחק דנציגר, יוסף מורין וזאב נאוה, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1971
פישר, יונה, מושג + אינפורמציה, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1971
דנציגר, יצחק, מקום, עומר, מרדכי (עורך), הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1982

קישורים חיצוניים

הצעת שיקום לקיר מחצבה, מן הסדרה “מחצבת נשר“, באתר מוזיאון ישראל
גלריה

הערות שוליים

קטגוריה:יצחק דנציגר
קטגוריה:אמנות אקולוגית
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:1971 בישראל
קטגוריה:יצירות משנת 1971
קטגוריה:נשר (עיר): גאוגרפיה
קטגוריה:נשר מפעלי מלט ישראליים
קטגוריה:ישראל: מחצבות
קטגוריה:נשר (עיר): מחצבות