בחירה סלקטיבית

בחירה סלקטיבית (באנגלית: cherry picking; בתרגום מילולי: צ'רי פיקינג, בתרגום: קטיף  דובדבנים), או בחירה בפינצטה, הוא הצגה סלקטיבית של נתונים או ראיות באופן שנראה כמאשש עמדה מסוימת, תוך התעלמות מעובדות או מנתונים שיש בהם כדי להפריך או להחליש עמדה זו. בחירה סלקטיבית הוא כשל לוגי מסוג "תשומת לב סלקטיבית", בדומה להטיית אישוש.

בחירה סלקטיבית יכול להיות מכוון או בלתי מכוון. הוא כלי שימושי במסגרת תעמולה, שיווק, יחסי ציבור או פרסום לשם יצירת רושם מוטעה בקרב הציבור. אנשים שאינם בקיאים בנושא שהושפעו מטיעונים אלה עלולים להפיץ אותם הלאה. בחירה סלקטיבית הוא מאפיין של תאוריית קשר. התומכים בתאוריה מוכנים לקבל כמעט כל ממצא התומך בתאוריה, בלי להתחשב במידת אמינותו. מנגד, כל הממצאים הסותרים את התאוריה נדחים בבוז, זוכים להתעלמות או מוצגים נחשבים לחלק מהקשר שנרקם לכאורה.

שיטה של בחירה סלקטיבית הנפוצה בקהילות של פסאודו-מדע ותאוריות קונספירציה היא כריית ציטוטים (באנגלית: quote mining). מינוח זה שואב השראה מתהליך הכרייה של מינרלים נדירים ויקרי מציאות. בתהליך זה סורקים באופן שיטתי מסמך הנתפס כבעל סמכות ואמינות גבוהות, למשל ספר מדע או מאמר מדעי של מומחה הנחשב בר-סמכא בתחומו, במטרה לאתר ציטוטים אשר, כאשר מנתקים אותם מהקשרם, עשויים להישמע כתומכים בעמדותיהם של הכורים. ציטוטים אלו ניתן לאחר מכן לפרסם כעמדתו המוסמכת של המומחה תוך ציון המקור, גם אם עמדתו האמיתית שונה ואף מנוגדת, תוך הסתמכות על כך שמעטים הקוראים אשר יטרחו לבדוק את הציטוט בהקשרו במסמך המקורי.

במדע
הפיזיקאי ריצ'רד פיינמן טען כי לאמצעים של המדע – השיטה המדעית יש חשיבות גדולה ביחס לאנושות – לא פחותה מזו של הדברים שהמדע מאפשר להשיג (המצאות טכנולוגיות). פיינמן תיאר מספר היבטים הנוגעים לשיטה המדעית, בהקשר של אישוש או פסילה של היפותזה או כדרך להעריך תאוריה מדעית. הוא תיאר כללים כדי לבצוע איסוף, הערכה והצגה של ראיות בהקשר זה, הן לחשיבות היחס לכל הראיות והן ביחס למכשולים שעלולים להכשיל חוקר בהקשר זה:
 אסור לדעת את התשובה לשאלה כלשהי מראש. אם אתם כבר יודעים את התשובה אין לכם צורך לאסוף עליה שום ראיות. (יובל נח הררי מכנה תכונה זו "נכונות להודות בבורות" ומדגים את חשיבותה למדע).
 חיפוש אחר ראיות. השיטה המדעית לאסוף ראיות לשם אישוש או פסילת רעיון היא ביצוע ניסויי מדעי (או דרך תצפיות לדוגמה בתחומים כמו אסטרונומיה או ארכאולוגיה).
 איסוף ראיות רבות דרך נוספת לחפש רעיונות חדשים או לאושש תאוריה (מלבד ניסוי מכריע) היא לאסוף כמה שיותר עוד ועוד ראיות רלווטיות על פי הכלל "כל המרבה הרי זה משובח".
 עקביות מי שרוצה לאשש תאוריה מסוימת צריך להראות שראיות אלה יהיו עקביות מבחינה לוגית זו עם זו. ככל שמצליחים לחבר יותר רעיונות אחד לשני כך שיהיו עקביים זה עם זה ועם התאוריה כך התאוריה מבוססת יותר.
 אסור לקחת רק את הראיות שמוצאות חן בעיננו – צריך לקחת את כל הראיות- כלומר להימנע מכשל לוגי של "בחירה סלקטיבית"
 שמירה על אובייקטיביות וזהירות מפני סמכות – מי ששוקל ראיות צריך לשמור על מידה כלשהי של אובייקטיביות בהערכת הראיות. כמו כן פיינמן מזהיר מפני היתלות בסמכות. סמכות יכולה לתת רמז על האמת אבל היא בעצמה אינה מקור מידע. צריך להתעלם מכל סמכות כאשר הראיות חולקות עליה.
 תיעוד חסר עניין תיעוד או הצגה של התוצאות צריכים להיעשות באופן חסר עניין – פיינמן מציין כי דבר זה נראה לכאורה מגוחך – שכן מישהו שחוקר משהו משקיע הרבה בניסיון לברר את הנושא ויש לו הרבה עניין. הנקודה היא שאסור לדווח על הנושא באופן שיוביל את הקורא לקבל רעיון שונה מזה שהראיות מובילות אליו.

לצורכי הכחשת מדע
בחירה סלקטיבית הוא אחד המאפיינים האפיסטמולוגיים של הכחשה עובדות, תהליכים או תאוריות והוא נמצא בשימוש נרחב על ידי מכחישי מדע שונים כדי לסתור לכאורה ממצאים מדעיים ותאוריות מדעיות. לדוגמה, הוא משמש בהכחשת שינויי אקלים, הכחשת אבולוציה על ידי בריאתנים, התנגדות לחיסונים והכחשת הנזקים הבריאותיים של צריכת מוצרי טבק ושל עישון פסיבי.

לדוגמה בריאתנים משתמשים לא אחת בטענות לגבי הפיצוץ הקמבריוני כדי לנסות להכחיש את האבולוציה. אחת השיטות שבהן משתמשים בנושא זה לרעה הוא ביצוע בחירה סלקטיבית על ידי ציטוטים חלקיים שהוצאו מההקשרם. ריצ'רד דוקינס מתאר כיצד משפט שלו מהספר השען העיוור שאומר על מאובני בעלי החיים מתקופה זו כי "דומה הדבר כאילו הן פשוט הושתלו שם, בלי שום היסטוריה אבולוציונית." מצוטט בהרחבה על ידי אתרים בראיתניים, בלי שהם מביאים את ההסבר שמתלווה לכך מיד בהמשך, כראיה לכאורה לזכותם.

הצגת מידע בפרסום
פיינמן מציין את תחום הפרסום כדבר שנוגד את אמות המוסר של המדע, שכן מדענים צריכים לדווח את הממצאים שלהם בלי להסתיר דברים, בלי לנסות ליצור אצל הקורא רושם לא נכון. לפי פיינמן, הפרסום הוא דוגמה של תיאור מוצרים באופן בלתי מוסרי מבחינה מדעית – לדוגמה כיוון שלא מציינים חסרונות של המוצר.

פיינמן מציין דוגמה של פרסום של שמן בישול מסוים. הפרסום מתאר תכונה חיובית של השמן הזה, אבל לא מזכיר שגם שמנים אחרים מכילים את אותה תכונה. לפי פיינמן חוסר המוסריות הזה נפוץ במידה כזו שאנחנו מתרגלים אליו בחיי היומיום ואנחנו לא מבינים שהוא רע.

בתקשורת המונים
בהנמקה של טיעונים, במיוחד בוויכוחים בתקשורת, אנשים עלולים לבצע "כריית ציטוטים"  שהיא סוג של בחירה סלקטיבית, שבה המתדיין בוחר באופן סלקטיבי כמה ציטוטים התומכים בעמדה (או מגזים בעמדה מנוגדת) תוך התעלמות מאלה שממתנים את הציטוט המקורי או מכניסים אותו להקשר אחר.

בחירה סלקטיבית בוויכוחים בתקשורת היא בעיה משמעותית שכן העובדות עצמן נכונות אבל צריך לשים אותן בהקשר הנכון. מכיוון שלא ניתן לבצע מחקר בשידור חי ולעיתים קרובות ניתן לתת הקשר רק לאחר זמן מה, עובדות או ציטוטים שנבחרו בצורה זו בדרך כלל נשארים במיינסטרים הציבורי, וגם כשהם מתוקנים, הם מובילים למצג שווא נרחב בקרב קבוצות ממוקדות שאליהן כוון המסר.

 ראו גם 
 הטיית האישוש
 דגימה מוטה
 אפקט הות'ורן
 הכללה חפוזה
 חוק הטריוויאליות של פרקינסון
 הטיית בחירה

 קישורים חיצוניים 
 ארז גרטי, אורז – השקר הלבן, מאמר המדגים הפרכת טיעון מדעי-רפואי המבוסס על בחירה סלקטיבית, באתר פופולרי של מכון דוידסון
הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כשלים לוגיים
קטגוריה:דימויים
קטגוריה:ספקנות מדעית
קטגוריה:מחקר
קטגוריה:בדיקת השערות