פט מקרורי

פטריק (פט) לויד מקרורי (באנגלית: Patrick Lloyd "Pat" McCrory; נולד ב-17 באוקטובר 1956) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מקרוליינה הצפונית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כראש עיריית שארלוט ה-53 בשנים 1995 - 2009, וכמושל קרוליינה הצפונית ה-74 בשנים 2013 - 2017.

בעת שכיהן כראש עיריית שארלוט, היה מקרורי חבר במועצה המייעצת לביטחון המולדת  בשנים 2002 - 2006 תחת הנשיא ג'ורג' ווקר בוש. בבחירות למשרת מושל קרוליינה הצפונית של 2008 הוא היה מועמד הרפובליקנים, והובס על ידי סגנית המושל, מועמדת המפלגה הדמוקרטית בוו פרדו. ב-2012 הוא התמודד שוב כמועמד הרפובליקנים, והפעם ניצח לאחר שזכה ב-55 אחוזים מקולות הבוחרים. מקרורי היה ראש עיריית שארלוט הראשון שנבחר גם כמושל המדינה, וכן הרפובליקני הראשון שנבחר לתפקיד מאז 1988.

ב-2016 משך מקרורי את תשומת הלב הלאומית לאחר שחתם על "חוק הפרטיות והביטחון במתקנים ציבוריים"  ("HB2"), שלעיתים נקרא חוק חדרי השירותים לטרנסג'נדרים. בין שאר סעיפי החוק, הוא מנע מגופי ממשל מקומיים לחוקק חוקים  משל עצמם נגד אפליה. החוק קבע שבבנייני ממשלה, אנשים יוכלו להשתמש רק בחדרי השירותים בהתאם למין שרשום בתעודת הלידה שלהם, ובכך נמנע מטרנסדג'נדרים שלא שינו את מינם בתעודת הלידה שלהם להשתמש בחדרי שירותים שתואמים את הזהות המגדרית שלהם. מחלקת המשפטים של ארצות הברית, בנוסף לכמה אזרחים פרטיים, עתרו נגד מקרורי ונגד קרוליינה הצפונית בנוגע לחוק. יותר ממאה תאגידים הביעו את התנגדותם לחוק, בעיקר בנוגע להגנה המוגבלת על להט"בים. ב-2017 העריכו כלכלנים שהחוק השפיע באופן שלילי על התוצר המקומי הגולמי של קרוליינה הצפונית בהיקף של בין 450 ל-630 מיליון דולר, או 0.1 אחוז מהתוצר המקומי הגולמי השנתי. ב-30 במרץ אותה שנה בוטל החוק חלקית, לאחר שבבחירות של 2016 נוצח מקרורי בניסיונו להיבחר לתקופת כהונה שנייה כמושל.

כחודש לאחר הבחירות, הודה מקרורי בתבוסתו לדמוקרט רוי קופר, אך המשיך לטעון לחשדות להונאת בחירות. צו מניעה מבית המשפט בלם את ניסיונותיו להגביל את סמכויותיו של קופר במהלך תקופת המעבר. ב-2022 הוא התמודד על מושב בסנאט של ארצות הברית, אך נוצח בבחירות המקדימות על ידי חבר בית הנבחרים של ארצות הברית טד באד.

בבחירות לנשיאות של 2024 סירב מקרורי לתמוך בדונלד טראמפ, אף על פי שהוא תמך בו בבחירות של 2016.
ראשית חייו
פט מקרורי נולד בקולומבוס, אוהיו, כבנם של אודרי מונה (לבית הרצברג) ושל רולין ג'ון מקרורי. בילדותו עברה המשפחה לקרוליינה הצפונית, הוא התחנך ברוח הכנסייה הפרסביטריאנית, והמשפחה  הייתה חברה בכנסייה הפרסביטריאנית הראשונה בעיר גרינסבורו. ב-1974 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון רגסדייל שבג'יימסטאון , קרוליינה הצפונית. לאחר מכן הוא למד בקטאוובה קולג'  שבסולסברי , שם הוא קיבל ב-1978 תארים במדע המדינה ובחינוך. מקרורי היה פעיל באגודת הסטודנטים, והיה חלק מהתגובה החריפה השמרנית לתרבות ההיפית בקטאוובה באמצע שנות ה-70.

ב-1988 נשא מקרורי לאישה את אן סטראגיס .
ראש עיריית שארלוט
מקרורי החל את הקריירה הפוליטיות שלו ב-1989, כאשר הוא נבחר למועצת העיר של שארלוט. הוא נבחר שוב ב-1991 וב-1993, ולאחר מכן ועד 1995 כיהן כראש העיר הזמני.

ב-1995 נבחר מקרורי כראש עיריית שארלוט, והחליף בתפקיד את ריצ'רד וינרוט , שהתמודד ללא הצלחה על מועמדות המפלגה הרפובליקנית למשרת המושל ב-1996. בגיל 39 היה מקרורי לצעיר ראשי העיר. הוא רכש לעצמו מוניטין של ראש עיר פופולרי ומסביר פנים. בבחירות לראשות העיר של 2007 הוא הביס את מי שכיהנה במשך שבע תקופות כהונה בבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית מטעם הדמוקרטים, בוורלי ארל , ביחס קולות של 61 מול 39 אחוזים.

מקרורי סייע לפתח את תוכנית התחבורה ושימושי הקרקע בת 25 השנים של שארלוט. בשיתוף פעולה צמוד עם הסנאטור ג'סי הלמס, הוא עשה מאמצים להבטיח 200 מיליון דולר במימון פדרלי למערכת הרכבת הקלה החדשה של העיר. התוכנית הובילה להרחבת שירות האוטובוסים בשארלוט וכן את הבאת הרכבת הקלה לעיר. הקמת קווי הרכבת הקלה נחשבה להישג הגדול ביותר של מקרורי כראש העיר.

במהלך כהונתו של מקרורי כראש העיר, צמחה אוכלוסיית שארלוט ב-20 אחוזים, ואוכלוסיית מרכז העיר גדלה ליותר מ-13,000 תושבים. מקרורי הוביל את המאמצים לגייס חברות כמו TIAA-CREF, ג'נרל דיינמיקס, מלון וסטין, ואת אוניברסיטת ג'ונסון ווילס . במהלך כהונתו נפתחו ספקטרום סנטר ומרכז וייטווטר הלאומי .

כראש עיר, היה מקרורי מעורב בארגונים לאומים רבים, ושימש כנשיא ארגון ראשי העיריות ופקידי הממשל המקומי הרפובליקנים, כיושב ראש ועדת השיכון ופיתוח הקהילה של ועידת ראשי הערים של ארצות הברית, כיושב ראש ועדת איכות הסביבה של ועידת ראשי הערים של ארצות הברית במשך שש שנים, וכמייסד ויושב הראש הראשון של הקואליציה המטרופוליטנית של קרוליינה הצפונית.

ב-2002 מינה הנשיא ג'ורג' ווקר בוש את מקרורי כחבר במועצה המייעצת לביטחון המולדת של ארצות הברית  לצד מיט רומני, סאני פרדו ו.

ב-2003 קיבל מקרורי את "פרס גיבור הבעלות על בתים הלאומי" ( Homeownership Hero Award), כהכרה בפועלו להפיכת שארלוט לאחת הערים בעלות שיעור הבעלות על בתים הגבוה ביותר בארצות הברית.

ב-2004 יצר מקרורי את פקודת העצים באזורי המגורים, שדרשה מגורמי הפיתוח לשמור 10 אחוזים מהעצים בכל מיזם פיתוח חדש למגורים.  הוא גם יזם את מדיניות המדרכות, שדרשה סלילת מדרכות בכל שכונה חדשה ותקצבה מימון לשכונות שבהן לא היו מדרכות, זאת כדי לעודד הליכה. הוא גם פעל לשלב הקמת שבילי אופניים בתוכנית התחבורה של העיר, ובמסגרת זו נסללו 42 מילים (67 ק"מ) של שבילי אופניים ברחבי העיר.

ב-1995 ייסד מקרורי את "ברית החונכות של ראש העיר" (Mayor's Mentoring Alliance), ובאופן אישי שימש כחונך לשני בני נוער. ב-2005 דורגה שארלוט כאחת מ"מאה הקהילות הטובות ביותר עבור הנוער" על ידי ארגון America's Promise . ברית החונכות כללה בהמשך 40 ארגוני נוער וחונכות.

כראש עיר הוביל מקרורי את המאמצים עם מנהיגי הקהילה העסקית המקומית, פקידי הממשל והצוותים של חברת נאסקאר, להביא את היכל התהילה של נאסקאר לשארלוט. במרץ 2006 נבחרה העיר לשמש כבית של היכל התהילה על פניהן של אטלנטה, דייטונה ביץ', קנזס סיטי וריצ'מונד.

בסוף 2008, זמן קצר לאחר תחילת מסע הבחירות שלו למשרת המושל, הודיע מקרורי שהוא לא יתמודד על תקופת כהונה נוספת. הוא היה ראש עיריית שארלוט שמשך תקופת כהונתו הייתה הארוכה ביותר.
מושל קרוליינה הצפונית
בחירות 2008
ממוזער|250px|פט מקרורי בבחירות 2008.
בנובמבר 2007, זמן קצר לאחר ניצחונו במערכת הבחירות השביעית לראשות העיר, ערך מקרורי סקר דעת קהל לבחינת האפשרות להתמודדותו על תפקיד מושל קרוליינה הצפונית, אך היה זה לאחר שמועמדים רפובליקנים אחרים כבר החלו את מסע הבחירות שלהם. סקר מאותה שנה של רסמוסן ריפורטס הראה שהוא הוביל על שני המועמדים הדמוקרטים המרכזיים, בוו פרדו וריצ'רד ה. מור  בהפרש של 3 אחוזים מול כל אחד מהם.

העיתון The News & Observer מראלי דיווח ב-9 בינואר 2008 שמקרורי הגיש את המסמכים הנדרשים לוועדת הבחירות של המדינה כדי להתמודד על משרת המושל. ב-15 בינואר הכריז מקרורי על מעמדותו בעירו ג'יימסטאון.

בבחירות המקדימות שהתקיימו ב-6 במאי, הביס מקרורי ארבעה יריבים, כולל חבר הסנאט של קרוליינה הצפונית פרד סמית' , וזכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית. במהלך הבחירות המקדימות נמתחה על מקרורי ביקורת על העדר כישורים כפוליטיקאי שמרני, ועל המיסים הגבוהים והחוב הגבוה בשארלוט בעת שכיהן כראש העיר. מקרורי השיב במודעות תעמולה נגד יריבו המרכזי פרד סמית', והאשים אותו באופן בלתי מדויק על הגדלת חובות המדינה בעת שכיהן בבית המחוקקים.

בבחירות הכלליות גייסה המועמדת הדמוקרטית, סגנית המושל בוו פרדו 5.6 מיליון דולר וניהלה מתקפה נגד מקרורי, בה היא מתחה עליו ביקורת במגוון של סוגיות. בהמשך התייחס מקרורי למודעות  התעמולה הללו כ"חסרות בושה, בלתי מדויקות, ושליליות". המרוץ בין השניים המשיך להיות צמוד, כשלעיתים קרובות תוצאות הסקרים הראו על שוויון ביניהם. במסע הבחירות שלו הוציא מקרורי 3.4 מיליון דולר, ובמסגרת מימון עצמאי נוסף הוא קיבל סיוע של 6.2 מיליון דולר נוספים. בשבוע האחרון לפני הבחירות פיגרה פרדו בסקרים מאחורי מקרורי בהפרש קל. פרשנים שיערו שפרדו נפגעה מההשתייכות לאותה מפלגה כמו המושל המכהן הבלתי פופולרי מייק איזלי, ומהמאמצים של מקרורי לתייג אותה כחלק מהשחיתות בראלי. יועצים הזכירו גם את הקשיים של פרדו להיות מועמדת בבחירות שהכיוון שלהן השתנה ללא הרף.

באוקטובר קיבל מקרורי את תמיכתם של עיתונים מרכזיים במדינה, שבדרך כלל תמכו במועמדים דמוקרטים. אף על פי כן, נוצח מקרורי בבחירות בהפרש הקטן של 145,021 קולות, במה שהיה הבחירות הצמודות ביותר בבחירות לתפקיד המושל בכל ארצות הברית באותה שנה. מקרורי הפסיד בבחירות אפילו בשארלוט, שבה הוא כיהן כראש העירייה במשך 14 שנים.

פרישה זמנית
לאחר תבוסתו בבחירות למשרת המושל, הודיע מקרורי שלא יתמודד על תקופת כהונה שמינית על ראשות העיר שארלוט ב-2009. לאחר שב-2008 הוא פרש מחברת דיוק אנרגיה  לאחר 29 שנים כדי להתמודד על משרת המושל, הוא החליט לשוב למגזר הפרטי. הוא עבר לעבוד בחברת הייעוץ של אחיו, ובנוסף הצטרף למשרד עורכי הדין מור-ואן אלן. במקביל, הוא החל לסלול את דרכו למערכת הבחירות של 2012 למשרת המושל כשהוא נותר פעיל במפלגה הרפובליקנית בקרוליינה הצפונית. הוא נאם בוועידות רבות של המפלגה במחוזות ובארוחות, וכן בוועידות המפלגה המדינתיות בשנים 2009 - 2011.

לאחר שהיה הציר המרכזי של ההשתלטות הרפובליקנית על בית המחוקקים של קרוליינה הצפונית ב-2010, פעל מקרורי בשיתוף פעולה צמוד עם מנהיג הסיעה בסנאט של קרוליינה הצפונית פיל ברגר  ועם יושב ראש בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית תום טיליס, שניהם הגיעו מאזור שארלוט והיו ידידים קרובים של מקרורי.
בחירות 2012
ממוזער|250px|מקרורי בבחירות 2012.
ב-2012 הודיעה פרדו כי לא תתמודד על תקופת כהונה שנייה כמושלת. לאחר מכן, ב-31 בינואר, הכריז מקרורי על מועמדותו לתפקיד המושל. ב-8 במאי הוא ניצח בבחירות המקדימות של הרפובליקנים לאחר שזכה ב-83.4 אחוזים מהקולות.

כאשר נשאל מקרורי בעימות בחירות על אלו הגבלות נוספות על הפלות הוא יחתום אם ייבחר, הוא השיב, "אף לא אחת". הוא נתן פומבי לעמדותיו בתחומי הכלכלה והחינוך בשני מסמכים. אחד מהם נקרא "הקאמבק של קרוליינה הצפונית" (The North Carolina Comeback) והתמקד בהתאוששות הכלכלית. הוא הצהיר בו שהוא ישאף לצמצם את שיעור האבטלה במדינה, ויבנה מחדש את מערכת חוקי המיסוי.

במסמך השני, "תשוקה לחינוך" (A Passion for Education), הוא הודיע על ביצוע כמה רפורמות: יותר טכנולוגיות לימוד, כמו קורסים וירטואליים וטכנולוגיה ידנית; מערכת לתשלום למורים על פי הצטיינות; והרחבת בתי הספר בזיכיון. מקרורי הציע גם את הפסקת הקידום החברתי של כמה תלמידים, ויצירת שיטה חדשה לדירוג בתי הספר.

בבחירות הכלליות הביס מקרורי את סגן המושל המכהן וולטר דלטון  ביחס קולות של 55 מול 43 אחוזים. הייתה זו התוצאה הטובה ביותר של מושל רפובליקני בקרוליינה הצפונית מאז תקופת השיקום.

כהונתו
ממוזער|250px|מקרורי חוגג את ניצחונו בבחירות.
ב-5 בינואר 2013 הושבע מקרורי לכהונתו כמושל. הוא היה מושל המדינה הרפובליקני הראשון מאז תום כהונתו של ג'יימס מרטין ב-1993.
חקיקה
השבעתו של מקרורי סימנה את הפעם הראשונה בה הייתה לרפובליקנים שליטה מלאה על כל רשויות הממשל בקרוליינה הצפונית. מאז 1870 לא שלטו הרפובליקנים בשני בתי האספה הכללית של קרוליינה הצפונית. החל מהשבעתו, חתם מקרורי על מספר לא מבוטל של חוקים שקידמו את הממשל השמרני.

הוא חתם על צעדי חקיקה שהפכו את קרוליינה הצפונית למדינה השמינית בארצות הברית שקיצצה בהטבות למובטלים מאז תחילת המיתון הגדול ב-2007. בנוסף לקיצוץ ההטבות ב-35 אחוזים, הורידה המדינה את מספר השבועות למתן קצבאות אבטלה מ-26 ל-12 עד 20 שבועות. הקיצוץ מנע מ-170,000 מתושבי המדינה להנות מהטבות חירום פדרליות מורחבות, שהתנאי לקבלתן היה קבלת הטבות מדינתיות במשך 26 שבועות לפחות, אך גם אפשר לקרן האבטלה של המדינה, שהייתה במצב של פשיטת רגל במהלך המיתון, להפוך לבעלת כושר פירעון שלוש שנים מוקדם יותר. המהלך ספג ביקורות על כך שבמסגרתו ויתרה המדינה על התמיכה הפדרלית והחלישה רשת הביטחון של הממשלה כאשר קרוליינה הצפונית עמדה במקום החמישי בדירוג האבטלה של כל מדינות ארצות הברית.

במרץ 2013, בציינו את קיימות הצמיחה הכלכלית של התוכנית, חתם מקוררי על החוק שהוציא את המדינה מתוכנית המדיקאייד של חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, שסיפק כיסוי לטיפול רפואי לחצי מיליון מתושבי קרוליינה הצפונית. במאי אותה שנה חתם מקרורי על החוק לאימוץ "חוק קיילי"  לאחר שקיבל הסכמה פה אחד לכך של האספה הכללית. חוק קיילי נחקק על ידי מספר בתי מחוקקים במדינות ארצות הברית בתגובה לפסק הדין במשפט קייסי אנתוני , שזכה לתשומת לב לאומית. החוק קובע כי הורה או אפוטרופוס אשר במכוון אינו מדווח על היעדרותו של ילדו, אשם בעבירה פלילית מדרגה ראשונה בנוסף למעשים פליליים אחרים כגון הסתרת מותו של ילד.

מקרורי חתם על חוק לביטול חוק השיפוט הגזעי  השנוי במחלוקת מ-2009. החוק היה מיוחד בכך שהוא אפשר לנידונים למוות לעשות שימוש רחב בסטטיסטיקה כדי לערער על גזר דינם על בסיס אפליה גזעית כביכול. טרם ביטול חוק השיפוט הגזעי, כמעט כל נידון למוות, ללא קשר לגזעו או למוצאו, עשה בו שימוש כבסיס להגשת ערעור. העיכובים שנגרמו בשל ערעורים אלו קיימים עד היום. קרוליינה הצפונית לא הוציאה להורג אף נידון למוות מאז 2006.

מקרורי חתם על חוק שחייב מצביעים בבחירות להציג תעודה ממשלתית עם תמונה, ביטל את האפשרות להירשם להצבעה ביום הבחירות, וצמצם את מספר הימים האפשריים להצבעה מוקדמת. ביולי 2016 פסל הרכב של שלושה שופטים של בית המשפט הפדרלי הרביעי לערעורים של ארצות הברית את סעיפי החוק שחייבו הצגת תעודה מזהה, וקבע כי הם כוונו נגד אפרו-אמריקאים "בדיוק כמעט כירורגי", וכי המחוקקים פעלו ב"כוונה מפלה" בחקיקת חוקי הבחירות המחמירים. מקרורי אמר שלהרכב השופטים היה גוון ליברלי, וש-33 מדינות הנהיגו את אותן דרישות לזיהוי עבור הבוחרים.

ביולי 2013 חתם מקוררי על חוק לרפורמה רגולטורית. החוק נועד לשפר ולייעל את תהליך הרגולציה כדי לזרז את יצירת המשרות, לבטל תהליכי רגולציה בלתי נחוצות, לערוך  שינויים סטטוטוריים נוספים, ולתקן חוקי איכות סביבה ומשאבי טבע מסוימים. החוק דורש שכל הכללים והתקנות הקודמים שלא נדרשו על פי חוק פדרלי ייבחנו במשך עשר שנים על ידי ועדת סקירת הכללים באמצעות תהליך בן שלושה שלבים.

במהלך התקופה בה היה ברווז צולע לאחר הפסדו בבחירות של 2016, חתם מקרורי על חוק שצמצם את סמכות מושל המדינה, כולל היכולת למנות את רוב חברי ועדת בחירות המדינתית. העיתון Charlotte Observer  מתח ביקורת על החוק כתפיסת כוח בוטה, בצטטו מושלים לשעבר משתי המפלגות. ב-30 בדצמבר השעה שופט את החוק באופן זמני, וב-5 בינואר 2017 האריך הרכב שופטים את ההשעיה.
החלטות וטו
את הווטו הראשון שלו הטיל מקרורי באוגוסט 2013 על הצעת חוק שעל אנשים המבקשים הטבות רווחה לעבור בדיקת סמים. בהמשך הוא הטיל וטו על הצעת חוק שקבעה את הארכת התקופה שבה התאפשר לשכיר לעבוד מבלי לעבור בדיקת רקע במערכת E-Verify  מ-90 יום לתשעה חודשים. שתי החלטות הווטו נעקפו על ידי האספה הכללית בספטמבר 2013, והחוקים נכנסו לתוקף.

ביוני 2014 הטיל מק'קרורי וטו על הצעת חוק עקב סעיף ששינה את הרכב מועצת הביקורת של חטיבת הביטחון התעסוקתי.

ב-28 במאי 2015 הטיל מקרורי וטו על הצעת חוק שהיית האמורה לאפשר לרשמים לסרב לקיים טקסי נישואים של זוגות מאותו המין מטעמי השקפה דתית. ביום המחרת הוא הטיל וטו על הצעת חוק שנגעה לשינוי חוק אג-גאג. שתי הצעות החוק עברו בזכות עקיפה של בית המחוקקים.
חינוך
ב-2013 וב-2015 חתם מקרורי על שני תקציבי החינוך הגדולים ביותר בתולדות קרוליינה הצפונית. מספר שינויים בתחום החינוך נכללו בתקציבי החינוך של 2013 ו-2016. בכמה מקרים תמך מקרורי בתשלום על פי הצטיינות המורים. עם כניסתו לתפקיד ב-2013 דורג שכר המורים בקרוליינה הצפונית במקום ה-47 בארצות הברית, וב-2016 עברה המדינה להיות מדורגת במדד זה במקום ה-41. באותה שנה חתם מקרורי על העלאת השכר הגבוהה ביותר למורים בכל ארצות הברית, שהוביל את שכר המורים לעמוד על 50,000 דולר לשנה.

בראיון ששודר ברדיו בכל ארצות הברית עם מנחה תוכנית האירוח ,העיר מקרורי סדרה של הערות על עתיד החינוך הגבוה בקרוליינה הצפונית שעוררו מחלוקות. הוא הצהיר ש"חלק מהאליטה החינוכית השתלטה על החינוך שלנו, שם אנו מציעים קורסים שאין לאנשים סיכוי להשיג עבודה", ובהמשך הוא הגיב על הערה שהעיר בנט בנוגע לקורסים ללימודי מגדר, באומרו: "זה קורס מסובסד. אם אתה רוצה ללמוד לימודי מגדר, זה בסדר, לך לבית ספר פרטי ולמד זאת שם. אבל אני לא רוצה לסבסד את זה אם זה לא יביא למישהו עבודה".
מחאות "ימי שני המוסריים"
כמה מהחוקים שנחתמו על ידי מקרורי והצעות חוק שנדונו בבית המחוקקים היו מטרות למחאות אי-ציות אזרחיות שנקראו "יום שני המוסרי" (Moral Monday) במהלך תקופת כהונתו, ואורגנו בית השאר על ידי מנהיגים דתיים מקומיים, כולל ויליאם ברבר השני , ראש סניף קרוליינה הצפונית של NAACP באותה עת. הסיבות למחאות כללו שינויים מוצעים במדיקאייד, שינויים בתקנות ההצבעה, שוברים לחינוך  ורפורמות מיסוי. מקרורי מתח ביקורת על המחאות, הגדיר אותן כבלתי חוקיות וכפוגעות במשאבי המדינה, וסירב להיפגש עם המוחים. בהמשך הוא ציין, "אנשים מהחוץ באים לכאן והם רוצים לנסות לעשות לנו מה שהם עשו לסקוט ווקר בוויסקונסין".
הפלות
ביולי 2013 חתם מקרורי על חוק שדרש ממבצעי הפלות לעמוד בסטנדרטים זהים לאלו של מרפאות כירורגיות, אפשר לספקי שירות רפואי לסרב לבצע הפלות, ומנע מכל מספקי הביטוחים הרפואיים הציבוריים לממן הפלות. קבוצות למען הזכות להפלה מתחו ביקורת על מקרורי, שבמהלך מסע הבחירות שלו הבטיח שהוא לא יחתום על אף חוק חדש שיגביל הפלות. מקרורי הגיב: "החוק הזה לא מגביל את הגישה, ואלו שטוענים זאת מתעניינים יותר בפוליטיקה מאשר בבריאות ובבטיחות של האזרחים שלנו".
דיוק אנרגיה
בעקבות דליפת אפר הפחם ב-2 בפברואר 2014 שהייתה השלישית הגדולה מסוגה בהיסטוריה של ארצות הברית, פתח התובע הפדרלי בחקירה על ידי חבר מושבעים גדול נגד חברת "דיוק אנרגיה" . מקרורי היה עובד של החברה במשך 29 שנים, והמבקרים טענו שממשלו התערב לטובת החברה כדי ליישב תביעות משפטיות בנוגע להפרות חוקי איכות הסביבה. משרד התובע הפדרלי זימן לשימוע כ-20 מפקידי ממשלו של מקרורי, וחיפש תיעודים של "השקעות, מזומן או דברי ערך אחרים" שהועברו מדיוק לפקידי הממשל של מקרורי, אך בסופו של דבר, בפברואר 2015 הוגשו אישומים רק נגד דיוק אנרגיה. החברה נקנסה ב-99,111 דולר על דליפות מבריכות בשני תחנות כוח שלה. סכום זה היה חלק מעסקה עם מזכיר מחלקת איכות הסביבה ומשאבי הטבע, ג'ון א. סקווארלה השלישי, מינוי של מקרורי.

באוגוסט 2014 הודיע מקרורי שבעבר היו בבעלותו יותר מ-10,000 דולר במניות דיוק אנרגיה, ושהוא מכר את המניות לאחר דליפת אפר הפחם מבלי לחשוף את המכירה בדיווחי אתיקה מדינתיים. עורך דינו ציין ששגיאה זו נבעה מאי-הבנה מצידו.

ב-8 במרץ 2015 קנס ממשל מקרורי את דיוק אנרגיה בסכום של 25 מיליון דולר על שנים של זיהום מים, הקנס הגדול ביותר על נזק סביבתי שהוטל אי פעם בקרוליינה הצפונית. הקנס השני בגודלו שהוטל במדינה אי פעם היה בסכום של 5.7 מיליון דולר ב-1986.

מקרורי מינה את רופא הנשים רנדול ו. ויליאמס  כמנהל מחלקת הבריאות של קרוליינה הצפונית. ויליאמס הסתבך בשערורייה בנוגע לבטיחות באר המים ליד בריכת אפר הפחם. בעדות שמסר במאי 2016 שהייתה קשורה לתביעה משפטית, אמר הטוקסיקולוג המדינתי קן רודו שפקידי איכות הסביבה והבריאות של המדינה, כולל ויליאמס וטום רידר, לשעבר עוזר מזכיר מחלקת איכות הסביבה, ניסו "להמעיט בסיכון" של זיהום אפר הפחם של בארות אלו. שני פקידים אלו ביטלו הודעה על הימנעות משתיית מים שנשלחה לכמה מבעלי הבארות במרץ 2016. רודו אמר בתצהיר שהגיש בפרשה שהמדינה הודיעה לתושבים שמי השתייה שלהם בטוחים כאשר הם ידעו שלא כך הדבר. ויליאמס טען שהוא ביטל את האזהרות הללו בגלל שהוא חש שהן יעוררו דאגות לא נחוצות. מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של המדינה חלקה על טענותיו של רודו. מייגן דייוויס, אפידמיולוגית בחטיבת בריאות הציבור, שהייתה הממונה על רודו, התפטרה עקב התנהלות המחלקה ועקב הערעור של ממשל מקרורי על העדות של רודו. דייוויס ועמית שלה לעבודה העידו בנוגע לחששות שלהם בנוגע לאופן שבו המדינה ביטלה באופן לא הולם את הודעות האזהרה. ב-30 בדצמבר, יום לפני תום כהונתו של מקרורי, הוא מינה את ויליאמס, אחד מיועציו הקרובים, לנציבות הנפט והגז, גוף רגולטורי שעמד להיסגר מאז שמקרורי ניצח בקרב המשפטי מול בית המחוקקים בנוגע למינויים שנה קודם לכן. שישה שבועות לאחר מכן, מונה ויליאמס כמנהל הבכיר של מחלקת הבריאות והאזרחים הוותיקים של מיזורי על ידי המושל אריק גרייטנס.
חוק הפרטיות והביטחון במתקנים ציבוריים
ב-23 במרץ 2016 חתם מקרורי על "חוק הפרטיות והביטחון במתקנים ציבוריים" , שבדרך כלל נודע בשם "חוק בית הנבחרים מספר 2" או HB2. החוק ביטל הגנות נגד אפליה ללהט"בים, ובמיוחד טרנסג'נדרים, ואסר על רשויות מקומית להשיבן על כנן. בחוק נקבע בתחילה שבבניני ממשלה, יוכלו אנשים להשתמש בחדרי שירותים בהתאם למין כפי שמופיע בתעודת הלידה שלהם, וכך למנוע מטרנסג'נדרים שלא שינו או שלא יכלו לשנות את המין בתעודת הלידה שלהם מלהשתמש בשירותים על פי הזהות המגדרית שלהם. במובן הרחב יותר, החוק ביטל את מדיניות האי-אפליה של הרשויות המקומיות בנוגע לגזע, מגדר ומעמד של חייל משוחרר, ואסר על הרשויות המקומיות לקבוע שכר מינימום מקומי, הטבות, הגנות על עובדים ומדיניות סיום העסקה. מנהיג הדמוקרטים בסנאט של קרוליינה הצפונית, דן בלו, אמר: "חוק זה בהכרח ביטל חמישים שנות מאמצים לאי-אפליה ונתן למחוקקים בראלי שליטה על הרשויות המקומיות שלנו. הרפובליקנים בקרוליינה הצפונית רוצים להעביר את מה שבאופן פוטנציאלי יהיה החוק היחיד המפלה בארצות הברית. זהו עלבון ישר לשוויון, לזכויות האזרח, ולאוטונומיה של גופי הממשל המקומיים". מקרורי ציין שהחוק עבר בתגובה להחלטת מועצת העיר שארלוט מ-22 בפברואר אותה שנה להעביר חוק שאסר על אפליה על בסיס נטייה מינית או זהות מגדרית במתקני ציבור, כולל חדרי השירותים. מקרורי ביקש מחברי המועצה לא להעביר את החוק. יושב ראש בית הנבחרים וסגן המושל השתמשו בסעיף חוקתי שכמעט ולא נעשה בו שימוש כדי לכנס את עצמם למושב מיוחד, מבלי שמקרורי קרא לכינוסם, על ידי איסוף מספיק חתימות מהמחוקקים. ב-23 במרץ הגיש בית המחוקקים את החוק לחתימתו של מקרורי, שחתם עליו באותו ערב.

החוק עורר מחאות ציבוריות, והוביל את אנשי תעשיית הבידור, כמו ברוס ספרינגסטין, לבטל הופעות בקרוליינה הצפונית. חברות העבירו מקומות עבודה והשקעות אל מחוץ למדינה. PayPal ביטלו הרחבה מתוכננת של פעילותה שהייתה אמורה ליצור 400 משרות, אולפני ליונסגייט  העבירו הפקה של תוכנית טלוויזיה אל מחוץ לקרוליינה הצפונית, דויטשה בנק הקפיא תוכניות להוסיף 250 משרות במדינה, ויותר מ-160 חברות אחרות קראו לביטול החוק.  כמה מדינות וערים אסרו על פקידי הממשל שלהם לנסוע לקרוליינה הצפונית. רשת החדשות בכבלים של טיים וורנר בקרוליינה הצפונית העריכה שנכון ל-22 באפריל, החוק עלה למדינה ביותר מ-1,750 משרות וביותר מ-77 מיליון דולר באובדן השקעות ובהוצאות של מבקרים. ב-21 ביולי הכריזה ה-NBA שהיא תעביר את משחק האולסטאר של עונת 2017 משארלוט. ב-12 בספטמבר הודיעה התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי שהיא תעביר משחקים מקרוליינה הצפונית עקב התנגדותה לחוק.

ב-12 באפריל, חתם מקרורי על צו מושל ש"מרחיב את מדיניות התעסוקה של המדינה לעובדי מדינה כך שתכלול גם נטייה מינית וזהות מגדרית" ו"מבקש חקיקה שתחזיר את הזכות לתבוע בבית משפט של המדינה בגין אפליה". הצו גם עודד את האספה הכללית להחזיר את היכולת של תושבים לתבוע מעסיק בבית משפט בגין אפליה. ב-18 ביולי השיבה האספה הכללית באופן רשמי את סעיפי החוק המסוימים האלו.

בכמה הזדמנויות דחף מקרורי לעסקה על פיה יבוטל HB2 בתמורה להצבעה של מועצת העיר שארלוט על ביטול החוק שלהם. ב-19 בספטמבר דיווחה תחנת חדשות בעיר שרוב חברי המועצה הסכימו לבטל את החוק, מהלך שיוביל את בית המחוקקים לבטל את HB2. אחד מחברי סיעת הדמוקרטים בבית המחוקקים אמר לתחנה שאחד מעמיתיו שידל באופן אישי דמוקרטים במועצת שארלוט להותיר את החוק העירוני על כנו, והם בתמורה ישאירו את HB2 בתוקף, ובכך יגדל שיעור ההצבעה הדמוקרטי בבחירות הכלליות בנובמבר אותה שנה.

ב-1 ביולי דיווחה תחנת החדשות WBTV שחברי האספה הכללית הגיעו להסכמה במקום להתכנס למושב מיוחד ולבטל את הסעיפים השנויים במחלוקת ב-HB2. במקרה זה, ציין מקור לא לציטוט שהתובע הכללי המדינתי רוי קופר היה בעל תפקיד מרכזי בהורדת הצעת חוק הפשרה מסדר היום. על פי דיווח זה, עשרה חברי בית הנבחרים מהמפלגה הדמוקרטית חתמו על התוכנית לשנות את HB2  באופן שיספק את הקהילה העסקית. בדיווח נאמר  שקופר באופן אישי קרא לעשרת החברים ודרש מהם להצביע נגד הצעת החוק אם הם "רוצים להישאר על כסאותיהם בנובמבר". המפלגה הרפובליקנית בקרוליינה הצפונית אמרה שקופר סייע להרוג את התאמת החוק כדי לשמור על הנושא השנוי במחלוקת בסדר היום במסגרת שאיפתו להחליף את מקרורי בתפקיד המושל. דובר מטה הבחירות של קופר אמר שהוא נותר מודאג בנוגע לנזק שהחוק גרם לכלכלת קרוליינה הצפונית, והוא "...באופן עקבי דחק בחברים לשאוף לביטול מלא של החוק". "לרוע המזל, המושל מקרורי והמחוקקים הרפובליקנים הציעו שוב ושוב את מה שנקרא 'תיקונים' שלא עומדים במבחן הבסיסי של תיקון הנזק הכלכלי שנגרם על ידי חוק מפלה זה. זה לא מורכב יותר מדי: במקום לקיים משא ומתן חשאי, המחוקקים צריכים פשוט לבטל את HB2 ולשלוח מסר שקרוליינה הצפונית פתוחה לעסקים".

מחלקת המשפטים של ארצות הברית, יחד עם כמה אזרחים פרטיים, הגישה תביעות נגד מקרורי וקרוליינה הצפונית בנוגע לחוק. במחלקת המשפטים אמרו שקרוליינה הצפונית הפרה חוקי זכויות אזרח פדרליים. מנגד, הגיש מקרורי תביעה נגד הממשל הפדרלית, בבקשו מבית המשפט להכריז שהחוק תואם את החוקה.

לאחר תבוסתו של מקרורי בבחירות שהתקיימו באותה שנה, בוטל החוק על ידי בית המחוקקים והוחלף בחוק אחר ב-30 במרץ 2017. חוק הביטול עבר בבית הנבחרים ברוב של 70 תומכים מול 48 מתנגדים, ובסנאט ברוב של 32 תומכים מול 16 מתנגדים. קופר, שהיה אז כבר המושל, חתם על החוק באותו יום, אם כי הוא אמר שהחוק החדש "לא היה עסקה מושלמת וזהו לא הפתרון המועדף עלי. הוא עוצר דברים רבים שאנו צריכים לעשות במדינה". כמה מתומכי הביטול התנגדו לפשרה בשל סעיפים שהם טענו שעדיין מאפשרים אפליה, במיוחד איסור בתוקף לשלוש שנים להעביר חוקים מוניציפליים חדשים למניעת אפליה, סעיף שבוטל בסופו של דבר בדצמבר 2020.
סיום כהונתו
על פי מכון סיוויטאס , שיעור שביעות הרצון ממקרורי במהלך שנת כהונתו הראשונה ירדה ב-15 אחוזים ל-49 אחוזים מיוני ועד יולי 2013. משאל שני, שהתקיים ביולי 2013 הראה ששיעור שביעות הרצון ממקרורי ירד ל-40 אחוזים לאחר שחודש קודם עמד על 45 אחוזים. אותו סקר הראה שרק 35 אחוזים מהמצביעים היו שבעי רצון ממשלת המדינה בהובלת המפלגה הרפובליקנית. בראשית אפריל 2015 נערך סקר שבו נמצא ששיעור התמיכה במקרורי עמד על 36 אחוזים, ושיעור אי שביעות הרצון ממנו עמד על 45 אחוזים. לקראת תום כהונתו של מקרורי כמושל, בספטמבר 2016, דווח בסקר שבוצע על ידי Bloomberg Politics ש-49 אחוזים מתושבי קרוליינה הצפונית היו מרוצים מתפקודו של מקרורי בעוד ש-44 אחוזים לא היו מרוצים.

בבחירות של 2016, שהיו סוערות, התמודד מקרורי מול קופר. בליל הבחירות, פיגר מקרורי מאחורי קופר בהפרש של כ-5,000 קולות מתוך 4.6 מיליון בעלי זכות בחירה.

ב-10 בנובמבר 2016, פתח מטה הבחירות של מקרורי קרן לקראת מאבק משפטי ואפשרות לספירה חוזרת, תוך שהוא מציין "חששות כבדים מפני אי סדרים אפשריים" בנוגע ל-90,000 קולות ממחוז דורהאם. בנוסף, הם טענו על הונאת בחירות שסייעה לקופר ב-50 מחוזות. לאחר שבספירה חוזרת התברר שהפסדו של מקרורי היה בהפרש של לפחות 10,000 קולות, הוא הודה בהפסדו לקופר ב-5 בדצמבר. היה זה ההפסד הראשון בבחירות של מושל מכהן בקרוליינה הצפונית מאז הפסדו של צ'ארלס מנלי ב-1850.

בנובמבר 2018 טען מקרורי טענה בלתי מדויקת שהיו סטודנטים רבים בקרוליינה הצפונית שביצעו הונאת בחירות במהלך מערכת הבחירות של 2016. הוא אמר שסטודנטים מהמדינה שהחזיקו ברישיונות נהיגה ממדינות אחרות הצביעו באופן חוקי, ושחוקי אמצעי הזיהוי בבחירות היו אמורים למנוע זאת. עם זאת, החוק מאפשר לסטודנטים להצביע במדינה שבה הם לומדים. העיתון News & Observer ציין כי הפצת מידע שגוי לגבי זכות ההצבעה של אנשים אסורה על פי החוק; מקרורי אמר שהוא פשוט "העלה שאלות".

הבחירות לסנאט 2022

ב-2022 התמודד מקרורי ללא הצלחה על מועמדות המפלגה הרפובליקנית למושב בסנאט של ארצות הברית כדי לרשת את הסנאטור שפרש ריצ'רד בר. במהלך מסע הבחירות ציין מקרורי, "הייתי מגן ענק של המדיניות של טראמפ, ונשארתי כזה". מקרורי התנגד לניסיון הפיכת תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית על ידי טראמפ, והכיר בכך שג'ו ביידן ניצח בבחירות. הוא האשים את טראמפ ב"הרס הדמוקרטיה". בבחירות המקדימות לסנאט תמך טראמפ בחבר בית הנבחרים טד באד, שניצח את מקרורי.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:מושלי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:ראשי עיריות בקרוליינה הצפונית]
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956