מוסר השילומים

מוסר השילומים היא סדרה של סרטים תיעודיים, בסגנון דוקו-אקטיביזם, שיצרו אורלי וילנאי וגיא מרוז בשנים 2007–2011, העוקבת אחר מצבם הכלכלי הקשה של ניצולי השואה בישראל ומנסה לבחון מדוע ישנם ניצולי שואה שאינם מקבלים עזרה מגופים ממסדיים שהוקמו לשם כך.
תוכן
הסרט הראשון, "מוסר השילומים", שודר בערב יום השואה ב-15 באפריל 2007 בערוץ yes דוקו ובשידורי רשת בערוץ 2 והביא את סיפוריהם של ניצולי שואה שחסר להם כסף למזון, לתרופות ולחימום הבית, וגם ניסה לחולל שינוי מיידי בסגנון דוקו-אקטיביסטי לפי המודל של הסדרה "בולדוג" של וילנאי ומרוז, שבמהלך הסרט ניגשו לגורמים רשמיים שונים לקבלת תשובות על הסיבה לטיפול הלקוי של המדינה בניצולים. הסרט זכה לרייטינג הגבוה ביותר באותו יום - 15.3%.

בעקבות הסערה הציבורית שיצר הסרט הראשון, יצרו וילנאי ומרוז סרט המשך - "מוסר השילומים - המלחמה נמשכת". את חלק מהפקת הסרט מימן היזם נעם לניר, אך זמן קצר לפני שידורו ביקש שלא ישודר; בקשתו נדחתה והוא שודר בערב יום השואה ב-29 באפריל 2008, שוב בערוץ yes דוקו ובשידורי רשת בערוץ 2. בסרט נטען כי ועדת התביעות, שקיבלה לאורך השנים עשרות מילארדי דולרים בשמם של ניצולי השואה, במסגרת "הסכם השילומים" בין ישראל לגרמניה, העבירה חלק מהכסף למוסדות שמקורבים לראשי הוועדה במקום לניצולים. בנוסף נטען כי ועדת התביעות החזיקה באותה עת 900 מיליון דולר, ואינה מעבירה אותם לידי ניצולי השואה. ועדת התביעות הפעילה לחצים נגד השידור ולניר טען שהסרט רצוף אי דיוקים וסגנונו כמעט אנטישמי. לניר אף הודיע כי הוא מוכן לשלם הרבה יותר מכפי שהשקיע בסרט - 50 אלף דולר - כדי למנוע את שידורו.

הסרט השלישי "מוסר השילומים - חשבון פתוח", שודר בערב יום השואה ב-20 באפריל 2009 ב-yes דוקו, ועסק ברכוש היהודי, בשווי עשרות מיליארדי דולרים, שהולאם על-ידי הממשלה הפולנית.

הסרט הרביעי והאחרון בסדר "מוסר השילומים: סוף המסע", שודר בערב יום השואה ב-1 במאי 2011 ב-yes דוקו, מסכם את הסרטים הקודמים בסדרה ומתעד את המאבק בו לקחו אורלי וגיא חלק למען שינוי הנהלים בנושא.

תביעת הדיבה
בעקבות שידור הסרט השני בסדרה הגישה ועידת התביעות, בספטמבר 2008, תביעת דיבה על סך 4 מיליון ש"ח נגד יוצריה. בתגובה אמרו מרוז ווילנאי כי ועדת התביעות: "מנסה לסתום פיות". במסגרת תביעת הדיבה הגיש נעם לניר מצדו תצהיר, המסביר מדוע ביקש למנוע את השידור, בו כתב: "הסרט מעוות את המציאות, אינו נאמן לאמת. הזדעזעתי מהטון, מהסגנון ומהדרך".

במרץ 2012 הסתיימה התביעה בפשרה, וילנאי ומרוז התנצלו ושילמו 150 אלף ש"ח שהועברו לניצולי שואה, בתמורה לביטול תביעת הדיבה נגדם. עם זאת, במכתב התנצלות כתבו וילנאי ומרוז: .

קישורים חיצוניים






הערות שוליים

קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:תמיכה בניצולי השואה ושיקומם
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2011