ספייה סולטאן

מליקה ספייה סולטאן (בטורקית עות'מאנית: صفیه سلطان; 1550 – 10 בנובמבר 1619) הייתה פילגשו האלבנית של הסולטאן העות'מאני מוראט השלישי הוולידה סולטאן בתקופת שלטונו של בנהּ מהמט השלישי וסבתם של אהמט הראשון ומוסטפא הראשון. ספייה נמנית עם האישים הבולטים בתקופה שנודעה כ"סולטנות הנשים". היא התגוררה בחצר המלכות של האימפריה העות'מאנית במשך מלכותם של שבעה סולטאנים: סולימאן המפואר, סלים השני, מוראט השלישי, מהמט השלישי, אהמט הראשון, מוסטפא הראשון ועות'מאן השני.

 רקע 
זהותה של ספייה מבולבלת לעיתים קרובות עם זו של חמותה הוונציאנית, נורבאנו, מה שהביא כמה להאמין שגם ספייה ממוצא ונציאני. עם זאת, ספייה הייתה ממוצא אלבני, ילידת רמות דוקאג'ין.

ב-1563, בגיל 13, היא הוצגה בפני מוראט השלישי העתידי על ידי דודניתו עיישה הומאשה סולטאן, נכדתו של סולימאן המפואר והייתה לפילגשו. ב-26 במאי 1566, השנה שבה מת סולימאן המפואר, ילדה את בנו של מוראט, מהמט השלישי לעתיד.

 האסקי סולטאן 
ספייה הייתה הפילגש היחידה של מוראט לפני המלכתו, והוא המשיך לנהל איתה מערכת יחסים מונוגמית במשך כמה שנים לסולטנות שלו. אמו, נורבאנו, יעצה לו לקחת פילגשות נוספות לטובת השושלת, שעד שנת 1581 היה רק יורש אחד שנותר בחיים, מוראט ובנם של ספייה, מהמט. ב-1583 האשימה נורבאנו את ספייה בשימוש בכשופים שגרמו לו לאין-אונות ומנעו ממנו מגע עם נשים אחרות. האשמה זו הביאה למאסר ועינויים של משרתיה של ספייה. אחותו של מוראט, אסמהאן, הציגה בפניו שתי פילגשות יפות, שאותן קיבל, ואחריהן הפך לאב לעשרים בנים ועשרים ושבע בנות.

דיווחים ונציאניים קובעים כי לאחר מרירות ראשונית שמרה ספייה על כבודהּ ולא גילתה קנאה בפילגשותיו של מוראט. היא זכתה לתודתו של הסולטאן, שהמשיך להעריך אותה ולהתייעץ איתה בעניינים פוליטיים, במיוחד לאחר מותה של נורבאנו. בשנותיו האחרונות של מוראט חזרה ספייה להיות בת זוגו היחידה. עם זאת, לא סביר שספייה הפכה אי פעם לאשתו של מוראט - אף על פי שההיסטוריון העות'מאני, מוסטפא עלי, מתייחס אליה ככזו, וסותר את הדיווחים של השגרירים הוונציאניים והאנגלים.

ספייה הייתה בעלת השפעה בתור האסקי, דרגה שהוענקה לה פחות משנה לאחר שמוראט הומלך. כפי שג'ובאני מורו דיווח בשנת 1590: .

ספייה ילדה למוראט ארבעה צאצאים:
 מהמט השלישי (1566–1603), הפך לסולטאן הבא לאחר אביו מוראט השלישי;
 שהזאדה מהמוט (1568–1581);
 עאישה סולטאן (נפטרה ב-15 במאי 1605), נישאה לראשונה ב-20 במאי 1586 לאבראהים פאשה, נישאה בשנית ב-5 באפריל 1602 ליימשישי חסן פאשה, נישאה בשלישית ב־29 ביוני 1604 לגוז'לצה מהמוט פאשה;
 פטמה סולטאן, התחנה ב-6 בדצמבר 1593 עם חליל פאשה, התחתנה בשנית בדצמבר 1604 להיזיר פאשה.

 ולידה סולטאן ועוצרת 
במותו של מוראט ב0-1595, ספייה דאגה להמלכת בנה מהמט כסולטן, והיא הפכה לוולידה סולטאן – אחת החזקות בהיסטוריה העות'מאנית. עד למות בנה ב-1603 נקבעה המדיניות העות'מאנית על ידי סיעה בראשותה ובעזרת גזנפר אגא, ראש הסריסים הלבנים ומנהל הארמון הקיסרי הפנימי (Enderûn).

ספייה נהנתה משכר עצום של 3,000 אקצ'ה ביום במהלך החלק האחרון של שלטון בנה. כאשר מהמט השלישי יצא למערכה בהונגריה בשנת 1596, הוא העניק לאמו סמכויות נרחבות בניהול האימפריה והותיר אותה אחראית על האוצר. במהלך שלטונה הזמני היא שכנעה את בנה לבטל את מינויו של השופט העליון של איסטנבול וולמנות שוב את חתנהּ, דמת אבראהים פאשה, לווזיר גדול.

היא יזמה את הקמת "המסגד החדש" (Yeni cami) בדרום גשר גלאטה באיסטנבול, והוא נקרא על שמה - מסגד וַלידה סולטאן (החדש).

ספייה ציוותה להוציא להורג את נכדה מהמוט בשנת 1603, לאחר שמגדת עתידות חזתה כי מהמט השלישי ימות בעוד שישה חודשים ובנו יירש את מקומו. לדברי שגריר אנגליה, מהמוט היה מוטרד מ"איך שאביו הובל לגמרי על ידי הסולטאנה הזקנה, סבתו, המדינה הפכו לחורבה, והיא לא מכבדת אלא את רצונה שלה להשיג כסף".

את מהמט השלישי ירש בנו אהמט הראשון בשנת 1603. אחת ההחלטות הגדולות הראשונות שלו הייתה לשלול את סבתו מכוחה - היא גורשה לארמון הישן ביום שישי, 9 בינואר 1604. כשאחיו של אהמט הראשון, מוסטפא הראשון, הפך לסולטאן בשנת 1617, אמו, האלימה סולטאן, קיבלה 3,000 אק'צה ביום אף על פי שחמותה ספייה עדיין הייתה בחיים.

כל הסולטנים הבאים היו צאצאים של ספייה.

 יחסי חוץ 
ספייה, כמו נורבאנו, דגלה במדיניות פרו-ונציאנית בדרך כלל והתערבה בקביעות מטעם שגרירי ונציה, אחד מהם תיאר אותה בפני הסנאט כ"אישה שאפשר לסמוך על דבריה, מהימנה, ואני אומר כי רק בה בלבד מצאתי אמת בקונסטנטינופול; לכן זה תמיד יועיל לשלוותכם לקדם את הכרת התודה שלה".

ספייה שמרה גם על קשרים טובים עם אנגליה. היא שכנעה את מהמט השלישי לתת לשגריר אנגליה להתלוות אליו במסע בהונגריה. אחד ההיבטים הייחודיים בקריירה שלה הוא שהיא התכתבה אישית עם המלכה אליזבת הראשונה של אנגליה, והתנדבה לעתור את הסולטאן מטעמה של אליזבת. שתי הנשים החליפו גם הן מתנות. באחת הפעמים קיבלה ספייה את דיוקנה של אליזבת בתמורה ל"שני בגדי בד כסף, חגורת בד אחת מכסף, ושתי מטפחות שנרקמו בזהב המוני". במכתב משנת 1599 מגיבה ספייה לבקשתה של אליזבת לקשרים טובים בין האימפריות:
.

ספייה השתמשה בכרכרה בטיולים לעיר, שנחשבה לשערורייתית. חילופי מכתבים ומתנות אלה בין ספייה לאליזבת הציגו דינמיקה מגדרית מעניינת ליחסים הפוליטיים שלהם. בצד האמצעים המסורתיים להחלפת נשים במטרה להבטיח בריתות דיפלומטיות, כלכליות או צבאיות, חילופי אליזבת וספייה העמידו אותן בעמדת הכוח ולא מושאי החילוף.

תופעה יוצאת דופן ביחסיה של ספייה עם אנגליה הייתה משיכתה לפול פינדר, מזכיר השגריר האנגלי ומי שהעניק לספייה את הכרכרה של אליזבת. לדברי תומאס דאלאם (שהגיש את מתנת העוגב של אליזבת למהמט השלישי), "הסולטאנה אכן חיבבה מאוד את מר פינדר, ואחר כך היא שלחה לו מכתב שייפגש עמה אך פגישתם נכשלה".

 פטירתה 
לסלי פירס (Leslie Peirce) מציינת בספרהּ מ-1993' "ההרמון האימפריאלי"' כי ספייה עדיין הייתה בחיים בחודשי הפרישה הראשונים של כלתה קסם סולטאן ב"ארמון הישן", בין שתי כהונותיו של מוסטפא הראשון, ואם כך, היא חיה לפחות עד 1619 ומתה בתקופת שלטונו של נינהּ עות'מאן השני. ספייה נקברה באחוזת הקבר של מוראט השלישי.

 בתרבות הפופולרית 
דמותה של ספייה סולטאן מגולמת על ידי השחקנית הטורקייה חוליה אוושר בסדרה הטורקית "המאה המפוארת - קסם".

קישורים חיצוניים


 Ali Akyildiz, "Safieh Sultan, Islam Ansiklopedisi

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:סולטנות הנשים
קטגוריה:ילידי 1550
קטגוריה:נפטרים ב-1619