חוק בתי דין דתיים (מניעת הפרעה)

חוק בתי-דין דתיים (מניעת הפרעה), תשכ"ה-1965 הוא חוק המקנה לבתי דין דתיים סמכות לענישת מי שמפריע בהליך הדיון בבית הדין.

חקיקה
החוק נועד להחיל על בתי דין דתיים אותן סמכויות לטיפול במפריעים כמו שיש לבתי המשפט על פי חוק בתי המשפט, סעיף 72. החוק אושר בממשלה ביוני 1964 ואושר בכנסת ב-9 במרץ 1965.

פרשנות
החוק קובע שלפני ענישה על פי החוק תינתן התראה. על כך כתב השופט מישאל חשין:
"המושג "התראה" משמיע לא אך אזהרה על-דרך הסתם, אלא אזהרה מפורשת כי בית-הדין יטיל סנקציה – או עלול הוא להטיל סנקציה – אם לא יימנע המוזהר מהפרעה לדיוני בית-הדין."
כן קבע בית המשפט העליון כי "ההתראה האמורה צריכה למצוא ביטוי בפרוטוקול הדיון".

על הצורך בהתראה למפריע בישיבה של בית דין, כתבה נשיאת בית המשפט העליון, דורית ביניש:
.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: בתי דין דתיים
קטגוריה:1965 בישראל
בתי דין דתיים (מניעת הפרעה)
בתי דין דתיים (מניעת הפרעה)