בית הדין לתחרות

בית הדין לתחרות (לשעבר: בית הדין להגבלים עסקיים) הוא גוף שיפוטי לדיון בעררים על החלטות של הממונה על התחרות.

היסטוריה
בעקבות חקיקת חוק ההגבלים העסקיים המקורי, שעבר בכנסת בשנת 1959, הוקמה מועצה להגבלים עסקיים, שדנה בענייני הגבלים עסקיים על פי המלצות הממונה על ההגבלים העסקיים.

חוק ההגבלים העסקיים, תשמ"ח-1988, שהוצג בנובמבר 1983, ביצע שינויים שונים בהסדרי העבודה של הממונה על התחרות והמועצה, ושינה את שמה של המועצה ל"בית הדין להגבלים עסקיים". בשנת 2019 שונה שמו של בית הדין ל"בית הדין לתחרות".

פעילות
בית הדין יושב בבית המשפט המחוזי בירושלים. בבית הדין מכהן שופט של בית המשפט המחוזי בירושלים שהתמנה לכהן כאב בית הדין להגבלים עסקיים, נציגים של ארגונים צרכניים, נציגים של ארגונים כלכליים, נציגי ציבור ועובדי מדינה. עם גבור העומס על בית הדין מכהנים בו שופט נוסף של בית המשפט המחוזי בירושלים המשמש כמשנה לאב בית הדין ולעיתים גם שופט שלישי.

הדיונים בבית הדין מתקיימים לרוב בהרכב של שלושה שופטים הכולל שופט מקצועי ושני נציגי ציבור.

חוק ההגבלים העסקיים מעניק לבית הדין גמישות בקביעת סדרי הדין על מנת להשיג הכרעה צודקת ומהירה, אולם בפועל הדיונים איטיים מאוד. בעררים על מיזוגים אורך ההליך כמעט תמיד לפחות שנתיים ובמקרים רבים 3 שנים ויותר.

אב בית הדין ומשנהו
נכון לשנת 2021, מכהנת כראשת בית הדין השופטת תמר בזק-רפפורט והמשנה הוא השופט עודד שחם.

המועצה להגבלים עסקיים
זאב צלטנר (1960–1977)
מרדכי קנת (1977–1979)
שלמה לבנברג (1979–1980)
דוד בכור (1981–1987)

בית הדין להגבלים עסקיים
מרים נאור (1993–2001)
יהונתן עדיאל (משנה: 1994–2001, אב בית הדין: 2001–2004).
 מיכאלה שידלובסקי אור (משנה: 2001–2004, אב בית הדין: 2004–2007).
יהודית צור (2007–2010)
נאוה בן-אור (2010–2018)
תמר בזק-רפפורט (2018–מכהנת)

היחס להחלטות הממונה
על היחס של בית הדין להחלטות הרשות להגבלים עסקיים קבע בית הדין:

כנגד דברים אלו כתבה השופטת אילה פרוקצ'יה:

הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: בתי משפט
קטגוריה:הגבלים עסקיים