יחסי אינדונזיה–ישראל

בין מדינת ישראל ורפובליקת אינדונזיה לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים באופן רשמי אך מעת לעת מתקיימים מגעים לא רשמיים.

היסטוריה
250px|ממוזער|שמאל|אחד מ-30 מטוסי הסקייהוק שמכרה ישראל לאינדונזיה בשנות ה-80 מעודפי חיל האוויר
במאה ה-20
ב-10 בינואר 1950 הייתה ישראל בין הראשונות שהכירו בעצמאות אינדונזיה. אינדונזיה הודתה על ההכרה. בספטמבר 1950 תמכה ישראל בבקשת אינדונזיה להתקבל לאו"ם. שר החוץ אבא אבן אף ברך את אינדונזיה באופן רשמי בעצרת האו"ם. אולם הליגה הערבית לחצה על אינדונזיה לא לקשור קשרים עם ישראל, בעיקר קשרי מסחר.

בשנת 1953 ביקרה משלחת של המפלגה הסוציאליסטית של אינדונזיה בישראל.

בנובמבר 1966 כתב המוסד דו"ח מיוחד על טיהור הקומוניסטים באינדונזיה, בו תוארו ההיקף והאכזריות של מעשי הטבח. על אף זאת, ישראל ראתה באינדונזיה שותפה לגיטימית לקידום מטרות ביטחוניות, כלכליות ופוליטיות. המוסד ניהל מגעים עם המשטר הצבאי באינדונזיה להקמת פרויקטים מסחריים משותפים בתחומים שונים, כגון שמן, קופרה, נפט גולמי, כותנה ושיווק יהלומים. חלק מהסחורות הללו הועברו בין המדינות בתיווכן של חברות זרות. המוסד ארגן ביקורים של משלחות אינדונזיות בישראל, ונציגי המוסד חזרו וביקרו באינדונזיה ונפגשו עם נציגי המשטר הצבאי. ביקורים אלה נשמרו בסוד. בישיבה של ועדת החוץ והביטחון ב-4 באפריל 1967, כשנה לאחר הטבח, אישר שר החוץ אבא אבן כי מתקיימים מגעים בין המדינות, וכחודש לאחר מכן נחתם הסכם סחר סודי עם צבא אינדונזיה לרכישת ציוד צבאי ומדים מישראל.

בתקופת שלטונו של סוהארטו, אינדונזיה ניהלה מדיניות אנטי־קומוניסטית וחיפשה שיתופי פעולה ביטחוניים, כולל עם ישראל, אף על פי שלא היו יחסים דיפלומטיים בין המדינות. ישראל העבירה ידע צבאי ומכרה מטוסי קרב מדגם A-4 סקייהוק עבור חיל האוויר האינדונזי במסגרת מבצע חשאי שכונה "אלפא". העסקה אושרה על ידי ארצות הברית, אך נשמרה בסוד מוחלט, כדי למנוע חשיפה בעולם הערבי. כדי להכשיר את הטייסים האינדונזיים, קיבלו סיפור כיסוי של יציאה לסדנת לימודים בסינגפור, אך בפועל הוטסו לישראל, שם הוכשרו בבסיס בדרום הארץ שכונה בשם הקוד "Arizona Base". הטייסים למדו טיסות קרב, ניווט נמוך ותקיפות אוויריות, ועם סיום ההכשרה, הוטסו לאריזונה שבארצות הברית, שם נערך טקס סיום פומבי "רשמי" כדי להסוות את העובדה שההכשרה נעשתה בישראל.

ב-19 בנובמבר 1969 נמנעה ישראל בהצבעה בדבר סיפוח איריאן המערבית לאינדונזיה.

בעקבות החתימה על הסכמי אוסלו, ב-15 באוקטובר 1993 ביקר ראש ממשלת ישראל יצחק רבין באינדונזיה ונפגש עם נשיא אינדונזיה אז סוהארטו. בעקבות הביקור נפתחה המדינה לתיירות מישראל, אך לא פתחה נציגות רשמית בישראל. לאחר בחירתו של בנימין נתניהו לראשות הממשלה, הקיפאון המדיני והפסקת שיחות השלום, הפסיקה אינדונזיה מתן אישורי כניסה לתיירים מישראל ב-1997.

ב-1 באוגוסט 1997 נחתו 35 ישראלים במדן. לפחות 2 מהם שלמו מראש 250 דולרים של ארצות הברית תמורת אשרת הכניסה, ששודכה אל דרכוניהם, בשגרירות אינדונזיה בבנגקוק. שניהם יצאו מאינדונזיה ב-16 באוגוסט 1997 כאשר פג תוקף האשרה.

בשנת 2000, ביקר במדינה השר לפיתוח אזורי, שמעון פרס.

במאה ה-21
בשנת 2002, דיווח המכון למחקרי ביטחון לאומי כי ישראל סיפקה מזל"טים לצבא אינדונזיה.

בינואר 2005 נחת מטוס אל-על באינדונזיה ופרק 90 טונות של ציוד חירום לנפגעי הצונאמי באוקיינוס ההודי שאירע בדצמבר 2004.

באפריל 2006, שני דיפלומטים ישראלים ערכו ביקור רשמי באינדונזיה, סמנכ"ל אסיה במשרד החוץ, עמוס נדאי, ושגרירת ישראל בתאילנד, יעל רובינשטיין. השניים דנו, בין היתר, בכינון יחסים דיפלומטיים בין ישראל לאינדונזיה. באוקטובר 2006, הכריזה לראשונה התעשייה האווירית לישראל על הסכם גלוי לאספקת מל"טים לאינדונזיה.

נשיא אינדונזיה עבד א-רחמן וחיד הביע רגשי כבוד כלפי העם היהודי ומדינת ישראל, וקרא להכיר בה, אף שביקר את מדיניותה כלפי הפלסטינים. וחיד ביקר מספר פעמים בישראל, בין היתר באוקטובר 1994 ובמרץ 1997, במסגרת פעילותו בקרן פרס לשלום וכשהוענקה לו מדליה על שם יצחק רבין. ביוני 2003 ביקר שוב בישראל נפגש עם שר החוץ, סילבן שלום, ואמר כי אם יזכה בבחירות לנשיאות ארצו באוגוסט 2004, הוא יפעל לכינון יחסים דיפלומטיים מלאים עם ישראל.

במרץ 2016 מנעה ישראל את כניסת שרת החוץ של אינדונזיה לרמאללה, משום שסירבה לבקר גם בירושלים ולהיפגש עם גורמים בממשלת ישראל. באותה עת הצהירה סגנית שר החוץ ציפי חוטובלי, כי ישראל מקיימת בפועל מגעים עם אינדונזיה וכי היה סיכום מראש שהופר על כך ששרת החוץ של אינדונזיה תבקר בירושלים.

בתחילת מאי 2018 דווח כי אינדונזיה עתידה להקל על ישראלים המבקשים ויזת תיירות למדינה, אך לאחר כשבועיים דווח על איסור כניסת ישראלים לאינדונזיה, בתגובה לפעילות ישראל בעזה. ישראל הודיעה כי בתגובה תאסור על כניסת תיירים אינדונזיים, אך בהמשך הודיעה על דחיית האיסור כמחווה של רצון טוב לרגל עיד אל-פיטר ועל בחינת הסוגיה מחדש. ביוני 2018 דווח כי בעקבות מאמצים דיפלומטיים שקטים בין שתי המדינות, יוסרו ההגבלות על כניסת תיירים ישראליים לאינדונזיה, כמו כן גם על כניסת תיירים אינדונזיים לישראל, וכי למעשה אזרחי כל אחת מן המדינות יוכלו לבקר בחופשיות במדינה השנייה, לאחר הוצאת ויזה אליה.

בסוף 2021, העיתונאי ברק רביד דיווח כי מזכיר המדינה של ארצות הברית אנתוני בלינקן דן עם ממשלת אינדונזיה על האפשרות לנורמליזציה ביחסיה עם מדינת ישראל, כחלק מהסכמי אברהם.

בינואר 2022, לציון יום הזיכרון הבינלאומי לשואה, נפתחה תערוכה של "יד ושם" בבית הכנסת "שער השמיים" בסולאווסי.

אינדונזיה נבחרה לארח את גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 לשנת 2023, אך איבדה את הזכות בעקבות משבר פוליטי סביב השתתפות נבחרת ישראל. מאחר שאינדונזיה לא מקיימת יחסים דיפלומטיים עם ישראל ותומכת בפלסטינים, התעוררו הפגנות נרחבות נגד השתתפות הנבחרת הישראלית בטורניר. המצב החריף כאשר מושל באלי, אי וויאן קוסטר, הכריז כי הוא מסרב לארח את נבחרת ישראל, צעד שסתר את התחייבויות המדינה כלפי פיפ"א. הנשיא ג'וקו וידודו שמר תחילה על שתיקה, אך בהמשך קרא שלא לערבב פוליטיקה וספורט והדגיש כי עמדת אינדונזיה כלפי פלסטין לא משתנה. למרות זאת, ב-29 במרץ 2023 פיפ"א שללה מאינדונזיה את זכות האירוח.

באפריל 2024 טען שר החוץ ישראל כ"ץ כי אינדונזיה הסכימה לכונן קשרים רשמיים עם ישראל בתמורה להצטרפותה לארגון ה-OECD, אך אינדונזיה הכחישה זאת, ודובר משרד החוץ בג'קרטה גינה את פעולות ישראל במלחמת חרבות ברזל.

במאי 2025 נשיא אינדונזיה פרבואו סוביאנטו אמר לתקשורת שאינדונזיה מוכנה להכיר בישראל ולנרמל עמה יחסים אם תכיר במדינה פלסטינית.

בספטמבר 2025, במהלך עצרת הכללית של האומות המאוחדות קרא סוביאנטו להבטיח את ביטחונה של ישראל כחלק מתנאי יסוד לשלום אמיתי: "אנחנו חייבים להבטיח את הביטחון והבטיחות של ישראל – רק אז יכול להיות שלום אמיתי", אמר וחתם במילה "שלום". הוא הצהיר כי אם ישראל תכיר במדינה פלסטינית, אינדונזיה תכיר בה מידית ותכונן עמה יחסים דיפלומטיים. כמו כן, הביע נכונות לשלוח כוחות אינדונזיים שיאכפו את הפסקת האש בעזה במסגרת יוזמה אזורית.

עם זאת, היחסים בין המדינות נותרו מתוחים, כשממשלת אינדונזיה אסרה על השתתפות משלחת ישראלית באליפות העולם בהתעמלות מכשירים, והמדינה חוותה מחאות פרו-פלסטיניות נרחבות במהלך מלחמת חרבות ברזל.

ב-13 אוקטובר 2025 פורסם כי נשיא אינדונזיה פרבואו סוביאנטו עתיד להגיע למחרת לביקור רשמי ראשון בישראל, אך הביקור לא יצא אל הפועל.

קשרי מסחר
ב-1955 נערכה ועידת באנדונג, ועידת מדינות אסיה ואפריקה, אך ישראל לא הוזמנה אליה בלחץ מדינות ערב. אולם מאז התפתחו לאורך השנים יחסי סחר ענפים בין ישראל לאינדונזיה, אף בהיעדר יחסים דיפלומטיים רשמיים. בשנות ה-90 המאוחרות הגיע היקף הסחר השנתי לכ-100 מיליון דולר, כאשר ישראל ייצאה מגוון רחב של מוצרים וטכנולוגיות – מחקלאות ותקשורת ועד ציוד תעשייתי ואף ביטחוני (למרות אמברגו אמריקני). סביב שנת 2000 נעשו צעדים לקידום הקשרים, כולל פגישה של שר התעשייה והמסחר רן כהן עם עמיתו האינדונזי, ופתיחת משרד אינטרסים כלכלי אינדונזי ברבת עמון לטיפול בקשרים עם ישראל. במאי 2000 הגיעה לישראל משלחת של איגוד לשכות המסחר האינדונזי. אולם הפעילות ספגה טלטלה בעקבות האינתיפאדה השנייה. בשנת 2002 אינדונזיה הפסיקה הנפקת ויזות לאנשי עסקים ישראלים, אך שנה אחר כך חודשו קשרי המסחר. הקשרים התחזקו ובשנת 2006 רכשה משפחת סמפורנה האינדונזית נתח מקבוצת הראל השקעות, ובשנת 2007 זכתה חברת אורמת טכנולוגיות במכרז לאספקת ציוד לפרויקט גאותרמי באינדונזיה בסכום של כ-300 מיליון דולר. אורמת שותפה גם בהכנסות ממכירת החשמל בפרויקט בהיקף של 200 מיליון דולר בשנה. תחנת הכוח החלה לפעול בתפוקה מלאה בשנת 2017. לשכת מסחר ישראל-אינדונזיה הוקמה ב-2009, ומיד עם הקמתה פעלה הלשכה על חיזוק שיתוף הפעולה המסחרי בתחום החקלאות בין המדינות. ב-2015 דווח על היקף סחר העולה על 195 מיליון דולר. לצד זאת, דווח באפריל 2024 על מכירת כלי סייבר התקפיים לאינדונזיה על ידי ארבע חברות ישראליות: NSO, קנדירו, Wintego ואינטלקסה.

 קישורים חיצוניים 

 אתר לשכת המסחר ישראל-אינדונזיה



ערן צדקיהו, אז אינדונזיה בעדנו או נגדנו?, באתר הפורום לחשיבה אזורית, 30 במאי 2018

הערות שוליים

קטגוריה:הסכסוך הישראלי-ערבי