חואן קרלוס רודריגס

חואן קרלוס רודריגס מורנו (בספרדית: Juan Carlos Rodríguez Moreno; נולד ב-19 בינואר 1965 בפואנטה קסטרו שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי שנודע בשם חואן קרלוס ושיחק כמגן שמאלי. חואן קרלוס שיחק במספר קבוצות בליגה הספרדית. הוא החל את הקריירה שלו בריאל ואיאדוליד, לפני שעבר לאתלטיקו מדריד. עם ברצלונה זכה בגביע אירופה ב-1992. לאחר תקופה קצרה בוולנסיה, שב חואן קרלוס לוואיאדוליד, שם סיים את הקריירה שלו. בנוסף, ערך הופעה אחת במדי נבחרת ספרד.

 קריירה 
בצעירותו הצטרף חואן קרלוס למחלקת הנוער של ריאל ואיאדוליד, שם עשה את צעדיו המקצועיים הראשונים. ב-9 בספטמבר 1984, בגיל 19, ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק הליגה בו ניצחה ואיאדוליד 0–1 את ראסינג סנטנדר. לאחר שלא ערך אף הופעה נוספת עד סוף עונת 1984/1985, החל מהעונה הבאה הפך לחבר קבע בקבוצה. הוא שותף ב-33 משחקי ליגה ועזר לקבוצה להגיע למקום העשירי. בעונת 1986/1987 הוסיף לשחק בתדירות גבוהה במשחקי הקבוצה. הוא פתח ב-43 מתוך 44 משחקי הליגה לאותה עונה. ב-3 במאי 1987 כבש שער בכורה בליגה הספרדית, בתיקו 1-1 עם אתלטיקו מדריד, ושבוע לאחר מכן כבש שער נוסף, שערו השני והאחרון בליגה הספרדית, בהפסד 2–3 לריאל בטיס. ואיאדוליד, על אף מספר חילופי מאמן שפגעו ביציבותה, סיימה פעם נוספת במקום העשירי.

בקיץ 1987 עבר לאתלטיקו מדריד. הוא שותף ב-11 משחקים רצופים מספטמבר ועד ינואר 1988, אך מנקודה זו לא ערך הופעה נוספת עד תום העונה. בעונה הבאה התבסס מעמדו בקבוצה, אף על פי שסבלה מחוסר יציבות והחליפה מאמן מספר פעמים במהלך העונה, אותה סיימה אתלטיקו מדריד במקום הרביעי. בעונת 1989/1990 מיעט מאמן הקבוצה חבייר קלמנטה לשתפו במשחקי הקבוצה, ולאחר שהוחלף בחואקין פאירו במרץ 1990, שב חואן קרלוס להרכב והוא פתח בכל המשחקים עד סוף עונת 1989/1990. גם בעונה זו סיימה הקבוצה במקום הרביעי. בעונת 1990/1991, ב-2 בדצמבר הורחק חואן קרלוס בכרטיס אדום לראשונה בקריירה שלו, במשחק בו ניצחה אתלטיקו מדריד 0–4 את ריאל סרגוסה. בסך הכול השתתף ב-24 משחקי ליגה והוא סייע לאתלטיקו מדריד לסיים כסגנית האלופה. בנוסף, זכתה הקבוצה בגביע הספרדי לאחר שניצחה את מיורקה במשחק הגמר, בו הוא לא לקח חלק.

לקראת עונת 1991/1992 הצטרף לברצלונה, אלופת ספרד אותה אימן יוהאן קרויף ההולנדי. באותן שנים כונתה הקבוצה "קבוצת החלומות" בשל הצלחתה המקצועית תחת קרויף, וחואן קרלוס שיחק לעיתים קרובות כמגן השמאלי בהרכבה. בעונתו הראשונה בקבוצה עזר לה לזכות באליפות שנייה ברציפות עם 22 הופעות. בגביע אירופה שותף בחמישה משחקים ואף פתח במשחק הגמר נגד סמפדוריה, בו ניצחה ברצלונה 0–1 בהארכה וזכתה בתואר לראשונה בתולדותיה. בנוסף, פתח במשחק הראשון מבין השניים בסופר קאפ הספרדי נגד קבוצתו לשעבר אתלטיקו מדריד. ברצלונה ניצחה 0–1 במשחק זה וזכתה בתואר לאחר תיקו 1-1 בגומלין. בעונתו השנייה בברצלונה שיחק כשחקן הרכב ומחליף לסירוגין. הוא זכה עם הקבוצה באליפות נוספת, השלישית של ברצלונה ברציפות, וכן בסופר קאפ הספרדי והאירופי. מליגת האלופות הודחה ברצלונה על ידי צסק"א מוסקבה כבר בסיבוב השני.

בעונת 1993/1994 דעך מעמדו בברצלונה וקרויף מיעט לשתפו במשחקיה. הוא הופיע בתשעה משחקי ליגה ובשלושה נוספים בליגת האלופות. ברצלונה זכתה באליפות רביעית ברציפות והעפילה לגמר ליגת האלופות. חואן קרלוס נכלל בסגל הקבוצה למשחק אך לא שותף בו, וברצלונה הפסידה למילאן 0–4. בסוף העונה עזב חואן קרלוס את ברצלונה ועבר לוולנסיה. שם שימש לרוב כגיבוי למגן השמאלי אנריקה רומרו, ולכן השתתף ב-13 משחקי ליגה בלבד. למרות זאת, בגמר הגביע הספרדי פתח חואן קרלוס בהרכב ולנסיה, אך היא הפסידה 1–2 לדפורטיבו לה קורוניה.

בקיץ 1995 שב לקבוצת נעוריו ריאל ואיאדוליד, אותה אימן רפאל בניטס, והוא השתלב בה במהרה. במהלך עונת 1995/1996 הוחלף בניטס בוויסנטה קנטורה. תחת שני המאמנים הרבה לשחק ובסך הכול הופיע ב-28 משחקי ליגה ובגביע, שם הגיעה ואיאדוליד לסיבוב השלישי, הופיע בכל ששת משחקי הקבוצה לעונה זו. בעונה הבאה המשיך לשחק בתדירות גבוהה במדי הקבוצה והוא סייע לה להגיע למקום השביעי. בעונת 1997/1998 החל להצטמצם חלקו במשחקי הקבוצה, ואת מקומו תפס אלברטו מרקוס הצעיר. חואן קרלוס פתח ב-15 משחקי ליגה ונכנס כמחליף בחמישה נוספים, וואיאדוליד הגיעה למקום ה-11 בסוף העונה. בנוסף, הוא פתח בשלושה משחקים בגביע אופ"א, אך קבוצתו הודחה כבר בסיבוב השני על ידי ספרטק מוסקבה. בעונת 1998/1999 איבד באופן מוחלט את מקומו בקבוצה למרקוס, והוא שותף במשחק אחד כל העונה, כשנכנס כמחליף במשחק הגביע נגד אספניול ב-20 בינואר 1999. חואן קרלוס פרש מכדורגל בסוף העונה, בגיל 34.

חואן קרלוס שיחק במדי נבחרת ספרד הצעירה והוא זכה עמה באליפות אירופה לנוער 1986. הוא פתח במשחק הראשון של חצי הגמר נגד  ונכנס כמחליף בגומלין הגמר נגד . המשחק המשיך להארכה וספרד ניצחה בטורניר בדו-קרב בעיטות עונשין. במדי הנבחרת הבוגרת ערך הופעה אחת בלבד, במשחק ידידות נגד  ב-17 באפריל 1991.

 לאחר הפרישה 
ב-2002 אימן את נבחרת קסטיליה ולאון, הנבחרת הלא רשמית של חבל הארץ, למשחק ידידות נגד נבחרת ארגון. ב-2008 חזר לריאל ואיאדוליד בתפקיד ניהולי. בעונת 2011/2012 אימן את אחת מקבוצות מחלקת הנוער של המועדון.

 תארים 
 אתלטיקו מדריד 
 הגביע הספרדי (1): 1990/1991

 ברצלונה 
 גביע אירופה (1): 1991/1992
 לה ליגה (3): 1991/1992, 1992/1993, 1993/1994
 הסופר קאפ הספרדי (2): 1991, 1992
 הסופר קאפ האירופי (1): 1992

 נבחרת ספרד עד גיל 21 
 אליפות אירופה עד גיל 21 - 1986

 קישורים חיצוניים 

קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ריאל ואיאדוליד
קטגוריה:מגני כדורגל ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1965