סיגמונדור דויד גונלאוגסון

סיגמונדור דויד גונלאוגסון (באיסלנדית: Sigmundur Davíð Gunnlaugsson; נולד ב-12 במרץ 1975) הוא פוליטיקאי איסלנדי, שכיהן כראש ממשלת איסלנד מ-2013 עד 2016. משנת 2009 הוא כיהן גם כיו"ר המפלגה הפרוגרסיבית (מפלגת מרכז-ימין) עד התפטרותו. עבד בעבר ככלכלן ועיתונאי. גונלאוגסון הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת איסלנד ולמד מדעי המדינה באוניברסיטת אוקספורד.

קריירה פוליטית

ב-18 בינואר 2009 גונלאוגסון נבחר ליו"ר המפלגה הפרוגרסיבית עם 40.9% מקולות חברי המפלגה, כאשר הוא גובר על יריבו  (37.9%). שלושה ימים לאחר מכן, ב-21 בינואר, הודיע ראש הממשלה מטעם מפלגת העצמאות הימנית על התפטרותו עקב מחלה ועל הקדמת הבחירות, אולם שותפיו הסוציאל-דמוקרטים סירבו להעמיד בראש הממשלה מנהיג אחר ממפלגת העצמאות. ב-22 בינואר הבטיח גונלאוגסון את תמיכת מפלגתו בממשלת שמאל חלופית כממשלת מעבר, ובכך עזר לסוציאל-דמוקרטים להפיל את הממשלה.

בבחירות הכלליות שהוקדמו ל-25 באפריל 2009, נבחר גונלאוגסון לאלת'ינגי (פרלמנט) כנציגו השמיני של מחוז צפון רייקיאוויק - אחד מששת מחוזות הבחירה במדינה. כוחה של המפלגה הפרוגרסיבית עלתה באותן בחירות משבעה נציגים באלת'ינגי לתשעה, אך עם זאת היא נותרה מחוץ לממשלה שהוקמה על ידי "הברית הסוציאל-דמוקרטית".

בבחירות הכלליות הבאות, שנערכו ב-27 באפריל 2013, נבחר גונלאוגסון לאלת'ינגי כנציגו הראשון (ברשימה) של מחוז צפון-מזרח. באותן בחירות זכו המפלגה הפרוגרסיבית בראשותו ומפלגת העצמאות ב-19 מושבים באלת'ינגי לכל אחת. ב-17 במאי נודע שהוא ירכיב את ממשלת איסלנד בשותפות עם מפלגת העצמאות, כאשר מנהיגהּ ביארני בנדיקטסון ימונה לשר האוצר והכלכלה.

גונלאוגסון הוא ראש הממשלה הצעיר ביותר בתולדות איסלנד. ב-2013 הוא היה גם ראש המדינה הנבחר (דמוקרטית) הצעיר ביותר בעולם.

מסמכי פנמה
שמו של גונלאוסון ואשתו עלה במסגרת שערוריית מסמכי פנמה באפריל 2016. מן המסמכים עולה כי הוא היה שותף בבעלות חברה מאיי הבתולה הבריטיים אשר החזיקה מניות של שלושה בנקים איסלנדיים. במהלך המשבר הכלכלי ב-2008 הוא פעל כדי למנוע פגיעה במשקיעים זרים (ובכך למנוע פגיעה במניות שלו). עם כניסתו לפרלמנט ב-2009 הוא לא דיווח על המניות ומכר אותן לאשתו בדולר אמריקני אחד. למרות קריאות להתפטרותו ומחאה ציבורית גדולה, אמר גונלאוסון ב-4 באפריל כי הוא אינו מתכוון להתפטר. בפגישה שערך באותו יום עם נשיא המדינה, אולפור רגנר גרימסון, גונלאוגסון נכשל בניסיון לשכנעו לפזר את הפרלמנט. הנשיא השיב שעליו להתייעץ קודם עם שותפיו הקואליציוניים של גונלאוגסון ממפלגת העצמאות. ב-5 באפריל נכנע גונלאוגסון ללחץ והתפטר מראשות הממשלה.

 מפלגת המרכז 
ב-2017 פרש מהמפלגה הפרוגרסיבית והקים את מפלגת המרכז האיסלנדית, שזכתה בשבעה מושבים באלת'ינגי בבחירות באותה שנה, וב-2019 הפכה למפלגה הגדולה באופוזיציה.

 פרשת קלאוסטור 
ב-2018 היה גונלאוגסון אחד המשתתפים בשיחה שנערכה בין חברי פרלמנט בפאב סמוך לפרלמנט, בו הוקלטו המשתתפים מגדפים ומבזים חברות פרלמנט רבות, מעידים על שחיתות במינוי שגרירים ומאשימים חברת פרלמנט בהטרדה מינית. המקרה קיבל את השם "פרשת קלאוסטור" ועורר סערה ציבורית באיסלנד, בעיקר בשל צורת ההתבטאות של חברי הפרלמנט, אולם לא הביא לנקיטת הליכים בפועל כנגד המשתתפים בשיחה.

חייו הפרטיים
הוא נשוי לאנה סיגורלאוג פאלסדוטיר ואב לאחד.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת איסלנד
קטגוריה:איסלנדים שנולדו ב-1975