צביה כהן

צִביה כהן (12 בפברואר 1930 - 24 בנובמבר 2024) הייתה עיתונאית ישראלית. כלת פרס רפפורט לנשים פורצות דרך לשנת 2023.

 ביוגרפיה 
ממוזער|250px|שמאל
צביה ברגנר נולדה בירושלים. סיימה לימודיה התיכוניים בתיכון בית הכרם, ירושלים. בשנת 1947 התגייסה לפלמ"ח ושירתה עד סוף מלחמת העצמאות בגדוד השלישי של חטיבת יפתח.

סיימה לימודי ריפוי בעיסוק בישראל ובארצות הברית. הייתה בעלת תואר ראשון בשיקום, בהצטיינות יתרה, מאוניברסיטת ניו יורק, ובעלת תואר שני בחינוך מאוניברסיטת טמפל שבפילדלפיה.

הייתה בוגרת הקורס לעיתונאות של אגודת העיתונאים והמחלקה ללימודי חוץ בטכניון.

בהיסטוריה המקצועית של צביה כהן היו שני שלבים. הראשון - בשיקום מוגבלים. השני - בעיתונות, באמצעי תקשורת כתובה ואלקטרונית. היא האמינה ש"ידע הוא כוח", זה כלי התמודדות בסיסי ביותר. לפיכך היא דאגה, בין היתר, לספק לציבור מידע על זכויות ושירותים, להציג מפעלים חברתיים ואנשים מעוררי השראה. היא ראתה כמשימה לעודד את החברה ליצור הזדמנויות שוות לשני המינים כעיקרון חיוני, לא רק לקידום האישה, אלא גם לשלמות החברה כולה. התנדבותה בגופים ציבוריים שימשה ערוץ נוסף לפעילותה, עליה זכתה במספר פרסים ואותות.

עבדה בארצות הברית בשיקום בבתי חולים ובניהול בית חולים למחלות כרוניות.

עם שובה לישראל עבדה בניהול אגף השיקום בבית החולים "מחנה ישראל" של מלב"ן. עסקה בהוראת פסיכולוגיה ב"מדרשה למחנכים למוזיקה". ניהלה את מחלקת הפרסום ויחסי הציבור של ויצו.

הייתה בעלת פינה על נשים בעיתונות העולם, בתוכניתו של ד"ר יואל רפל ברשת ב' של "קול ישראל".

הייתה כתבת בעיתון "ידיעות אחרונות" ובשבועון "לאשה". ערכה את המדור "לאשה ולבית" בעיתון "למרחב" (1961–1973).

ערכה את הירחון "דבר הפועלת" (1973–1994), שבמהלך כהונתה שינה שמו ל"נעמת" (כשם התנועה שהיה ביטאונה). במסגרת ירחון "נעמת" הפיקה חוברות רבות לקידום מעמד האישה, בהן: "אישה שקולה" - מדריך כלכלי; "דברים לגופך" - מדריך לבריאות האישה; "מורה נבוכות" - מדריך לדיני אישות; "א-ב בחיסכון" - מדריך לחיסכון בבית; "איך לעשות כסף בבית" - דרכים ליוזמה אישית; "לראות את הנולד" - מדריך זכויות ליולדת ולאם; "אלפון לחיילת" - מדריך למשרתות בצה"ל; "יותר נשים בעוני" - תמונת מצב.

הקימה עם הוצאת "עם עובד" את ספריית "זהות" לפרסום ספרות מקור וספרות מתורגמת העוסקות בנשים, כולל "נשים בישראל - לקסיקון" (1991).

כיהנה כיו"ר מועצת ארגוני נשים בישראל וכסגנית נשיא הארגון הבינלאומי של נשים יהודיות (1998–2000). מועצת ארגוני נשים היא ארגון גג של ארגוני הנשים הגדולים בישראל. מייצגת אותם בכנסת, באו"ם ומול גופים ישראלים ובינלאומיים שונים. במסגרת פעילותה במועצת ארגוני נשים ארגנה פעילויות מגוונות שהיו משותפות לארגוני הנשים, בהן:
 תוכנית למניעת אלימות בגיל הרך במעונות הילדים, בשיתוף משרד החינוך. הופק ספר "כועסים - מה עושים?" - אנתולוגיה לשירי ילדים נגד אלימות, הוצאת מודן (2000).
 הכשרה מקצועית לנשים, בעיקר אלה שחזרו למעגל העבודה, בשיתוף משרד העבודה.
 עידוד הקמה של עסקים קטנים, בשיתוף בנק הפועלים.

במסגרת הטלוויזיה הקהילתית בת"א-יפו השתתפה בעשיית סרטים מגוונים בנושאים אישיים וחברתיים, בהם כאלה שעוררו דיונים ציבוריים. התוכנית "הכניסה לסבים-אסורה" שעסקה בבני משפחה שאינם מתירים לסבים ולסבתות לראות את נכדיהם, תרמה לשינוי חקיקה בנושא. ראיינה (עם יוסי וישנייה) את הטייסת הישראלית הראשונה רחל מרקובסקי-לנדאו.

כהן הייתה נשואה לדוד כהן, שהיה ממקימי ממר"ם, המהנדס הראשי של ממר"ם בשנים 1959–1963, מנהל השיווק של חברת יבמ ישראל (1964–1967) ומנכ"ל החברה (1967–1984).

נפטרה ב-24 בנובמבר 2024, והובאה למנוחות לצד בעלה בבית העלמין קריית שאול . הותירה אחריה בן, בת, נכדים ונינים. התגוררה בתל אביב.

 חברות במועצות ציבוריות 
 מליאת רשות השידור; הוועד למען החייל; המועצה להתנדבות; המועצה לישראל יפה; המועצה לתרבות ואמנות; דירקטוריון קרן יהושע רבינוביץ; המזכירות והוועדות השונות של אגודת העיתונאים.
 הוועד המנהל והמועצה של קרן תל אביב לפיתוח.
 מועצת הכללית (קופת חולים).

 פרסומים 
בת חן - ספר על הח"ן (הקדמה של גולדה מאיר) - הוצאת שקמונה (1972).
חיל הנשים - חלק מאנציקלופדית צה"ל בחילו - אנציקלופדיה לצבא ולביטחון - הוצאת רביבים (1982).
התנדבנו לצבא הבריטי - על החיילות הארצישראליות במלחמת העולם השנייה - הוצאת ידיעות אחרונות (2005).
במסגרת מועצת ארגוני נשים: מידע שווה זהב - מדריך זכויות ושירותים לאישה המבוגרת (1999).
 בשיתוף עיריית ת"א-יפו: מדריך זכויות ושירותים לגמלאי ת"א-יפו (2002), מדריך לאורח חיים בריא לגמלאי ת"א-יפו, יחד עם המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי (2012).

 פרסים
 פרס ע"ש שרה רייכנשטיין, על הראיון הטוב ביותר "פלמחאיות ראשונות מספרות על ימים ראשונים" (פורסם ב"למרחב", 1966).
 פרס ע"ש ולטר שווימר, על סדרת ראיונות על "הנערה הסוטה" (פורסם ב"למרחב", 1970).
 הסרט הטוב ביותר בפסטיבל סרטי גמלאים "יפה שעה אחת קודם" (עם ריקי וישנייה, 2004).
 הסרט הטוב ביותר בפסטיבל בינלאומי "יוצרים מציאות" "יפה שעה אחת קודם" (עם ריקי וישנייה, 2010).
 פרס רפפורט לשנת 2023 - פרס לנשים פורצות דרך. פרס על מפעל חיים לאישה מעוררת השראה (הפרס על-שם רות וברוך רפפורט, המוענק על ידי "קרן ברוך ורות רפפורט" (The Bruce and Ruth Rappaport Foundation)).

 אותות 
 אות השירות בהסתדרות (1993).
 תואר יקירת תל אביב-יפו (2007).

קישורים חיצוניים





הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרות התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת טמפל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טמפל
קטגוריה:יקירות תל אביב-יפו לשנת 2007
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 2007
קטגוריה:זוכות פרס רפפורט
קטגוריה:זוכי פרס רפפורט
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:לוחמות הפלמ"ח
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2024
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024