ערוד (חז"ל)

בספרות חז"ל מוזכר השם ערוד ביחס לשני בעלי חיים:
הערוד המוזכר במקרא ועוד שהוא חמור הבר, בדומה לערוד בעברית המודרניתרש"י איוב פרק לט פסוק ה.
 זוחל ארסי אולי מין נחש או לטאה. מין זה נקרא לעיתים "עָרוֹד" ולעיתים "עַרְוָד" (בכתיב מלא: ערווד) ולפעמים גם "חברבר"וכן באיותים שונים: חורור, חוורוור, חוורבר, ככל הנראה על שם החברבורות שעל גופו.

 זיהוי 
 הערוד המקראי 
הערוד המקראי מזוהה בחז"ל כמין הדומה לחמור: "החמור והערוד אף על פי שדומין זה לזה כלאים זה בזה אך לעומת חמור הבית הוא פראידברים רבה (ליברמן) ה, ח: "כשם שהערוד הזה גדל במדבר ואין אימת מלכות עליו, כך חשבתי שלא תהא אימת מלכות עליכם"; רש"י ל . בתלמוד מוזכר הערוד מספר פעמים בהקשר לכך שאין הוא משמש בדרך כלל את האדם, אם כי הדבר אפשרי, וראו:.

 הערוד הארסי 
הערוד החז"לי חי בחורים שבקרקע בסלעים

על פי הספרא החברבר הוא ממיני הצב, כלומר לטאה, ועל פי התלמוד הבבלי הערוד הוא הכלאה של מיני זוחלים שונים: "וראיתי נחש שהוא כרוך על הצב לימים יצא ערוד מביניהם".

רב סעדיה גאון (רס"ג) סבר שהערוד הוא מין נחש בנוסף יש שזיהו את הערוד עם נחש שרף (נחש מעופף).

 באגדה 
בתוספתא מסופר: "אמרו עליו על רבי חנינא בן דוסא שהיה מתפלל ונשכו ערוד ולא הפסיק. הלכו תלמידיו ומצאוהו (=את הערוד) מת על פי חורו, אמרו אוי לו לאדם שנשכו ערוד, אוי לו לערוד שנשכו לבן דוסא".

בתלמוד הבבלי מובא המעשה בשינוי פרטים: "מעשה במקום אחד שהיה ערוד והיה מזיק את הבריות באו והודיעו לו לר' חנינא בן דוסא אמר להם הראו לי את חורו הראוהו את חורו נתן עקבו על פי החור יצא ונשכו ומת אותו ערוד נטלו על כתפו והביאו לבית המדרש אמר להם ראו בני אין ערוד ממית אלא החטא ממית באותה שעה אמרו אוי לו לאדם שפגע בו ערוד ואוי לו לערוד שפגע בו ר' חנינא בן דוסא".

במדרשים שונים מסופר שאם הנשוך מקדים ומגיע למים חייו ניצלים ויש המוסיפים שבמקרה זה הערוד אף מת ושהנס במעשה לר' חנינא בן דוסא היה שנבקע לו מעיין מתחת רגלו.

 קישורים חיצוניים 


ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:זוחלים מיתולוגיים
קטגוריה:אגדות יהודיות
קטגוריה:יצורים מהמיתולוגיה היהודית