חשיפה למדיה בגיל הרך

חשיפה למדיה בגיל הרך מתייחסת לדרך בה תינוקות, פעוטות, וילדים צעירים בחברה המודרנית חשופים למדיה אלקטרונית במרכיביה השונים : אייפד, טאבלטים, טלוויזיה, סמארטפונים, מחשבים, וידאו ורדיו. בגלל כמות החשיפה הניכרת של תינוקות ופעוטות למרכיבי מדיה אלו, המדיה ומידת החשיפה לה הפכו לנושא מחקר מרכזי בתחום ההתפתחות בגיל הרך.

 חשיפה למדיה אצל תינוקות ופעוטות 
אצל תינוקות ופעוטות בגילאי לידה עד שנתיים, מרבית החשיפה למדיה היא פסיבית ולא אקטיבית. הנתונים האחרונים מראים שבממוצע ילדים מתחת לגיל שנתיים חשופים למעלה משעה ביום לזמני מסכים. בחודש נובמבר 2014 פרסם האיגוד הישראלי לרפואת ילדים נייר עמדה, ולפיו יש למנוע לחלוטין כל חשיפה של תינוקות עד גיל שנתיים למסכים שונים. לעומת זאת, בחודש ספטמבר 2015 מיתן איגוד רופאי הילדים האמריקאי את המלצתו הקודמת, ששללה לחלוטין כל חשיפה של תינוקות עד גיל שנתיים למדיה. בדוח זה הם חוזרים על הסכנות שבצפייה של פעוטות במסכים שונים. נכון להיום, ממליצים המומחים האמריקאים להורים להציב גבולות בשימוש במדיה, לנסות לצמצם אותה לשעה ביום, להכיר את התכנים שאליהם נחשפים התינוקות ולתווך אותם לפעוטות, להיות בעצמם מודל לחיקוי (כלומר צמצום שעות המסך של ההורים עצמם) ולהקפיד על זמן איכות משותף נטול מסכים. מבחינה התפתחותית, תינוקות בגילאי 4 חודשים מתחילים לגלות עניין בצפייה בטלוויזיה, כיוון שבסביבות גיל זה היכולת שלהם להבחין ברמזים בסביבתם מתבשלת, כמו היכולת לאתר קולות במרחב על ידי הפניית הראש והעיניים לכיוון הקולות. עיקר העניין בגילאים אלו הוא בקולות וגירויים חדשים ולאו דווקא בתוכן התוכניות. בשנת החיים השנייה, תשומת הלב הופכת להיות פחות מושפעת מגירויים חדשים ונעשית יותר מושפעת מהתכנים עצמם. בגיל 18 חודשים לומדים כמעט 20 מילים חדשות בכל שבוע ונוהגים באופן קבוע לשיים אובייקטים מוכרים (בית, רכבת, סירה) אותם מזהים בעת הצגתם בספרים או במדיה.

 חשיפה למדיה בילדות המוקדמת 
אצל ילדים בגילאי שנתיים עד 6 שנים מרכיב החשיפה האקטיבי הופך להיות משמעותי יותר. נתונים מארצות הברית מראים כי ילדים בגילאי 3–6 שנים מבלים בממוצע שלוש שעות ביממה בשימוש במדיה. ילדים צעירים (3 שנים) מבלים את רוב זמנם בשימוש בטלוויזיה, בעת שגדולים יותר (4–6 שנים) מתחילים גם להשתמש במשחקי מחשב (כמעט 30 דקות כל יום), בגיל זה השימוש במכשירים ניידים כמו טאבלטים וסמארטפונים הולך וגובר (כמעט 30–45 דקות בכל יום) אך עדיין לא משתמשים במדיה החברתית. במהלך הילדות המוקדמת, תשומת הלב לתכני המדיה הולכת וגוברת בצורה דרמטית. מבחינה התפתחותית, שינוי זה משקף את העלייה המהירה במיומנויות עיבוד מידע והשיפור באוצר המילים. לעומת זאת, הקיבולת הרגשית והקוגניטיבית עדיין מוגבלת. ילדים בילדות המוקדמת חסרים בידע חוויתי וסמנטי, ומשום כך הם מעדיפים תוכני מדיה שמועברים בקצב אטי וחזרתי אשר כוללים דמויות פשוטות בקונטקסט מוכר וידוע. העדפות אלו משתנות בסוף גיל הילדות המוקדמת בעת שילדים ובמיוחד בנים, נמשכים יותר ויותר למדיה שמועברת בקצב מהיר, עם דמויות מורכבות יותר, וקונטקסט הרפתקני. במהלך תקופה זו, חשיבה של ילדים מאופיינת לעיתים באי יכולת להבחין בין מציאות ודמיון, ולכן הם עשויים לחקות גם תבניות התנהגותיות לא ריאליסטיות.

 תאוריות של התפתחות הילד ומדיה 
חוקרים רבים בדקו איך השימוש במדיה יכול להשפיע על ההתפתחות. מחקרים אלו הונחו על ידי תאוריות שונות כדי להסביר איך ילדים מושפעים מהמדיה. שתי תאוריות מרכזיות אשר נפוצות בהסבר השפעת המדיה בילדות: התאוריה הקוגניטיבית חברתית ותיאורית עיבוד המידע.

 התאוריה הקוגניטיבית- חברתית 
התאוריה הקוגניטיבית-חברתית (הידועה קודם לכן כ-תאוריית הלמידה החברתית). היא אחת התאוריות הנפוצות בהסברת השפעת המדיה על התנהגותם של ילדים. בין השאר כיוון שטיעון בסיסי שלה הוא שחלק מרכזי בתהליך הלמידה החברתית נעשה על ידי תצפית באחרים. על כן, כפי שילדים יכולים ללמוד התנהגות על ידי תצפית בהורים, אחים וחברים, הם גם יכולים ללמוד התנהגות חדשה באמצעות תצפית בדמויות שונות במדיה. מרכיב משמעותי חשוב נוסף של התאוריה הוא כי תהליכים מנטליים שונים מעורבים בתהליך הלמידה, ולכן תהליך החיקוי תלוי בהתפתחות הקוגניטיבית של אותו ילד. התאוריה הקוגניטיבית חברתית מניחה ארבעת תהליכים קוגניטיביים שחייבים להתרחש בצורה יעילה כדי לאפשר תהליך למידה מוצלח: קשב, שימור בזיכרון, ביצוע מוטורי, תהליכי מוטיבציה.

 תיאורית עיבוד המידע 
גישת עיבוד המידע רואה את ההתפתחות הקוגניטיבית כסדרה של שינויים הדרגתיים, החלים בקשב, בזיכרון ובחשיבה, אשר מביאים למיומנות גדולה והולכת בפירוש אירועים ולטווח רחב יותר של אסטרטגיות לפתרון בעיות. שינויים אלו מתרחשים בעקבות הניסיון, אשר נצבר בהדרגה עם הגיל. על פי גישת עיבוד המידע המקור של התפתחות החשיבה היא בהתפתחות קיבולת זיכרון העבודה שעליו היא מתבססת. בהקשר של חשיפה למדיה, עיבוד מידע יעיל מתמקד בהקצאה של ילדים למשאבים הקוגניטיביים במהלך הצפייה בטלוויזיה, עם תשומת לב רבה לדרגת ההקצאה של יכולות זיכרון העבודה והבחנה יעילה בין תפיסת תכנים נרטיביים לעומת תכנים לימודיים. תכנים נרטיביים הם תכנים שמציגים את הסיפור בתוכנית עצמה, לעומתם תכנים לימודיים שייכים למסרים המועברים מהתוכנית.

 השפעת המדיה על ילדים בגיל הרך 
השפעות שליליות 
התנהגות אגרסיבית - מחקרים מראים שחשיפה רבה למדיה ובמיוחד לתוכניות אלימות גורמת לקבלת עמדות אגרסיביות, הפחתה ברגישות סביב נושא האלימות, הפחתה באמפתיה וכן עליה בהתנהגות אגרסיבית. ילדים יכולים ללמוד התנהגויות תוקפניות באמצעות צפייה בדמויות המדיה השונות בעת שדמויות אלו לא מקבלות עונש או אפילו לעיתים מתוגמלות עבור ביצוע פעולות אלימות. יותר מזה, אלימות פיזית לעיתים מוצגת במדיה כאמצעי יעיל לפתרון בעיות חברתיות ובין אישיות.
הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות- ADHD היא הפרעה נוירו התפתחותית, שתסמיני הליבה שלה הם: קשיי קשב וקשיי ריכוז, היפראקטיביות (פעלתנות יתר) ואימפולסיביות. מאפיינים ספציפיים של תוכני מדיה כמו למשל תוכני אלימות קשורים להופעת הפרעת קשב וריכוז.קיימים מחקרים אחרים אשר תומכים בטענה שכמות הזמן המוקדש לשימוש במדיה (טלוויזיה, משחקי וידאו) משחקת גם היא תפקיד חשוב בהופעת הפרעות קשב וריכוז.
 השמנת יתר - צפייה ושימוש במדיה נמצאה קשורה גם להשמנת יתר. נטען כי קשר זה נובע בין השאר מכך שרוב מרכיבי השיווק והפרסומות המוצגים בטלוויזיה לא מעודדים דרכי אכילה נכונים וביצוע פעילות גופנית. מחקר שנעשה על ילדים בגילאי 2–9 שנים מראה שצפייה במדיה מפתחת הרגלים לא נכונים, כמו אכילה מול הטלוויזיה.

 השפעות חיוביות 
ממוזער|דורה
התנהגות פרו-חברתית - התנהגות פרו-חברתית היא פעולה של הפניית רגשות חיוביים והתנהגויות חיוביות כלפי אדם אחר. שני סוגים של התנהגות פרו-חברתית הם אמפתיה ואלטרואיזם. האמפתיה (ההתנסות ברגשותיו של אדם אחר) מונחת ביסודו של האלטרואיזם (פעולה לא אנוכית שנועדה לסייע לאדם אחר). כאשר מתעוררת אמפתיה, ילדים נכונים יותר לעזור לאחרים ולהיות אלטרואיסטים כלפיהם. מחקרים עדכניים מראים שתוכניות אשר עוצבו על מנת לתמוך בהתנהגות פרו חברתית, אכן מצליחות לעשות זאת. הספרות מראה שחשיפה למדיה אשר מתארת במפורש התנהגות פרו-חברתית, מאפשרת לילדים לבציע התנהגות זו. השפעה זו מתוארת בצורה ייחודית ואופיינית לתאוריה הקוגניטיבית-חברתית.

ממוזער|דמויות רחוב סומסום
מוכנות לכיתה א' - מוכנות לכיתה א' מתייחסת ליכולות של ילדים להיות מעורבים בחינוך הפורמלי. מושג זה מקיף מיומנויות אקדמיות כמו כן התפתחות חברתית ורגשית. רוב המחקרים על מדיה ומכונות לבית הספר התמקדו בתפקיד הטלוויזיה בילדות המוקדמת. יותר מ-1,000 מחקרים, למשל, חקרו את השפעת התוכנית רחוב סומסום על מוכנות ילדים לכיתה א'. התוצאות מראות בעקביות שצפייה בתוכנית רחוב סומסום היא יעילה לילדים בגיל הרך ומעלה את רמת המוכנות שלהם לכיתה א'. מחקרים אחרים ראו חשיבות בתפקיד של טכנולוגיה בתוכניות לימוד של ילדי טרום בית ספר (גילאי 4–5) כמקדמת ניצני אוריינות. כך למשל, נמצא כי ניתן להשתמש באייפד ככלי התומך בצמיחה של ניצני אוריינות. יתרונות השימוש באייפד הוסברו בכך שהוא מאפשר שימוש באפליקציות שעושות אינטגרציה בין קריאה, כתיבה, הקשבה ודיבור.

 לימוד מתמטיקה באמצעות טכנולוגיה ומחשבים 

מחקרים מראים ששימוש במחשבים אצל ילדים צעירים יכול לסייע בלימוד מתמטיקה. תרגול יומי של כ-10 דקות הראה שיפור ביכולות החשבוניות של ילדים צעירים, ותרגול יומי של כ-20 דקות הראה שיפור גדול אף יותר. ילדים בגילאי הגן הראו יכולות גבוהות של מיון וזיהוי מספרים בעקבות לימוד באמצעות מחשב. עם זאת, השימוש במחשב לא יכול לבוא במקום ההוראה של המורה שכן הילדים עדין היו זקוקים להוראה הראשונית של המורה. שלב התרגול היה השלב המשמעותי בשימוש במחשב והשלב שבו נזדקקו לו הילדים ביותר. לפי מחקר אחד, עבור ילדים עם הפרעות למידה מסוימות המחשב דווקא יכול להפריע בלמידה בגלל ההפרעה בתשומת הלב ובחלוקת הקשב.

הערות שוליים

קטגוריה:ינקות
קטגוריה:מדיה חברתית
קטגוריה:חינוך לגיל הרך
קטגוריה:מחקר הילדות