גדר חיה (ספר)

גדר חיה הוא רומן מאת הסופרת הישראלית דורית רביניאן, שיצא לאור בשנת 2014 בסדרת "ספריה לעם". הספר זיכה את המחברת בפרס ברנשטיין לספרות בשנת 2015.

עלילה
מרבית העלילה מתרחשת בחורף של 2002–2003 בעיר ניו יורק, שבה נפגשים במקרה שני צעירים: ליאת בנימיני וחילמי נאסר. ליאת היא ישראלית בת 29, בת להורים שעלו מאיראן באמצע שנות ה-60, מתרגמת השוהה בדירת ידידים במנהטן במלגת פולברייט. חילמי הוא צייר פלסטיני בן 27, יליד חברון, בן להורים שהם מפליטי 1948, המתגורר בברוקלין.

בין השניים מתפתח במהירות קשר אינטימי שבו מתמזג קשר גופני ונפשי עם החשש להיבלע ולאבד את הזהות של כל אחד מבני הזוג, זהות שחשוב לשניהם לשמור עליה. ליאת, המספרת, מתארת את אהבתם ומריבותיהם, כאשר הם נמצאים רק שניהם יחדיו וכאשר הם מבלים עם ידידים, בבריאות ובחולי. היא משלבת בתיאור המאורעות את מחשבותיה ולבטיה, ובהם לא רק מחשבות על סיומו הצפוי והבלתי נמנע של הקשר אלא גם את החלום שהקשר יהפוך מזמני לקבוע: "בסתר לבי מדמיינת שבסוף אני נשארת אתו כאן, שלא עמד לי כוחי לעזוב ונשארנו יחד").

הקשר ההדוק בין השניים נמשך עד לשובה של ליאת לתל אביב, במועד שנקבע עוד לפני פגישתם הראשונה. כחודש לאחר מכן שב חילמי לרשות הפלסטינית; תחילה לבית הוריו ברמאללה, ואחר כך לדירה ששכר בכפר ג'יפנה הסמוך. כל אחד מהם שב לסדרי החיים וההרגלים הישנים שלו. הגבלות התנועה עקב האינתיפאדה השנייה אינן מאפשרות להם להיפגש, אך הם שומרים על קשר טלפוני. חילמי ושלושה מקרוביו מגיעים, כשוהים בלתי חוקיים, לחוף הים של יפו. שאדי וסיהאם נכנסים למים ומתקשים להיאבק בים המאיים להטביעם. חילמי, שאינו יודע לשחות, ממהר לסייע להם, וטובע בים.

לספר שלושה חלקים, הקרויים על שם עונת השנה שבה מתרחשת העלילה המתוארת בחלק זה:
 סתיו, שבו מתוארת היממה הראשונה בחייהם המשותפים של ליאת וחילמי.
 חורף, שבו מתוארים חייהם המשותפים במשך כחמישה חודשים.
 קיץ, חלק המתרחש בישראל וברשות הפלסטינית, ורובו עוסק בחייו (ובמותו) של חילמי.
בשני החלקים הראשונים ליאת היא מספר עד - היא מתארת אירועים שנכחה בהתרחשותם. בחלק השלישי מתארת ליאת את המאורעות מנקודת מבט מרוחקת יותר, כפי שהבינה מסיפוריו של חילמי וכפי שדמיינה את טביעתו.

שם הספר
בריאיון לעיתונאית מיה סלע הסבירה רביניאן מדוע בחרה בשם "גדר חיה": "כי זה מאיר יפה את נושא הגבולות שהוא אלמנט מרכזי בסיפור, איך שהן חיות בנו, הגדרות התודעתיות, הפיזיות, הממשיות, המדומות. וגם כי צימוד המלים הזה, 'גדר חיה', פתאום שמעתי את המתח הדרמטי, את הסכנה שאורבת בו. גבול שאין בו ביטחון, שאף פעם אין בו נחת, שעלול לנוע פתאום או לקום עליך או להיעלם".

נושאים בספר
אהבה בלתי אפשרית
הספר עוסק באהבה בלתי אפשרית של זוג נאהבים ממוצא שונה על רקע הסכסוך הישראלי-פלסטיני. עמדה על כך לילך וולך:
"אהבות בלתי אפשריות מוברגות עמוק בלב התרבות שלנו – טרגדיות יווניות, שייקספיר, סרטי וולט דיסני. האהבה המנסה לבנות גשר צר מעל למים סוערים. העיקרון הרגשי מובנה כך שאנחנו מזדהים בלהט עם הזוג המתייסר, מחזיקים להם אצבעות, רוצים שהאהבה תנצח, ובזים לשמרנות ולדכאנות דרכם. אבל מה קורה כאשר הקורא משתייך בעצמו למשפחת קפולט? מה אז על האהבה חסרת הסיכויים של רומיאו ויוליה, מי יגונן עליהם?"

אורית הראל הרחיבה בנושא זה:
מדובר ברומן שסופו מסומן וברור מראש, למרות שהקורא אינו יודע איך זה יקרה. והאמת היא ש"איך" יקרה ה"מה" הידוע מראש הזה הרבה פחות חשוב מכל מה שקורה באמצע. מהרומן שמתפתח לסיפור אהבה מורכב ועמוק ומשכנע. כי מה שעל פניו נראה (ודאי לאור הקשיים הברורים מראש) כמפגש שאמור היה להוליד מקסימום איזה סיפור קצר ולא מחייב בין השניים, מתפתח לאהבה אמיתית, שמתחילה בשיכרון חושים וחושניות, מתפתחת לחברות ואינטימיות ושורדת גם בנאליה יומיומית ומכשלות של פוליטיקה ועמים עוינים.

ליאת מודעת לבעייתיות של קשר זה, ומתלבטת בתחילתו האם לסיימו: "לעצור את זה בזמן. ... פשוט ככה, להגיד שלום ולהמשיך הלאה, לחתוך את זה מהר, לקבוע בלב כבד אבל בנחישות שעדיף ככה, עדיף לשנינו." אחת התוצאות של האהבה הבלתי אפשרית: ליאת יודעת שזו אהבה ארעית, והיא מסתירה אותה מהוריה, שעלו לישראל מאיראן. על הקושי שבאהבה כזו עמדה ג'וי, ידידתה של ליאת, ששאלה אותה: "איך אתם יכולים לאהוב ככה אחד את השני, לאהוב וכל הזמן לדעת שזה זמני, לאהוב עם דדליין, עם סטופר, אני לא מבינה איך את מסוגלת".

זוגיות בין יהודייה למוסלמי
במרכז הספר נמצא קשר זוגי בין יהודייה למוסלמי. זוגיות בין יהודייה לגוי או בין גוי ליהודייה, ובפרט נישואים כאלה, אסורים בהלכה. בתשובה לשאלה איך היו מגיבים הוריה לו ידעו על הקשר בינה ובין חילמי עונה ליאת: "הם היו תולים אותי על העץ הכי גבוה בתל אביב", והשואלת מחדדת: "תלייה על עץ זה לא סתם 'ההורים שלי יהרגו אותי', תלייה על עץ זה עונש פומבי, זה עונש ראווה". גם המחשבה על תגובות החברים הישראלים מטרידה את ליאת. חילמי, לעומתה, אינו מוטרד מקשר זה, ומציג את ליאת בפני אחיו הבא לבקרו.

חרף הבדלי הלאום בין ליאת לבין חילמי משותפים לשניהם געגועים לארצם החמה בשל החורף הניו יורקי הקר.

קשרים בין לאומים שונים מופיעים לא מעט בספרות העברית, בכללם בסיפורים "מאחורי הגדר" מאת ח"נ ביאליק, "האדונית והרוכל" מאת ש"י עגנון, "העבד" מאת יצחק בשביס-זינגר "חצוצרה בוואדי" מאת סמי מיכאל, "המאהב" מאת א"ב יהושע, "יסמין" מאת אלי עמיר ו"אינתא עומרי" מאת סמדר הרצפלד.

הסכסוך הישראלי-ערבי
עלילת הספר מתרחשת באחת התקופות הקשות ביותר של הסכסוך הישראלי-ערבי - שלהי האינתיפאדה השנייה. מחשבות על הסכסוך מעסיקות את ליאת, וגם פרטים קטנים וחסרי קשר מתקשרים במחשבותיה לסכסוך. דוגמאות:
 כאשר ליאת ממתינה לפינויו של תא בשירותי הנשים היא חושבת: "אני תוהה אם גם חילמי, בשירותי הגברים שמעבר לקיר, קורא את הכיתוב הזה בבית המנעול – OCCUPIED – וחושב על הכיבוש".
 כאשר חילמי מאבד את צרור מפתחותיו מספרת ליאת: "ושוב הכה בי אותו הד עמום של אשמה, ועוד הספקתי לחשוב שהנה שוב הסמליות הזאת – אובדן המפתחות שלו, הצרור המצטלצל שלי, כמו מטפורה פשטנית למצבנו האומלל בארץ."
 כאשר ליאת כועסת על חילמי, הופך כעסה לביקורת על הערבים כולם: "תמיד בטוחים כל כך בצדקתם, בסבלם, מאשימים את כולם חוץ מאת עצמם".
 כאשר נודע לליאת שחילמי מת, ועדיין לא קיבלה פרטים על נסיבות מותו, היא מדמיינת שנהרג בידי חיילי צה"ל.

ויכוח על הפתרון לסכסוך - "שתי מדינות לשני עמים" לעומת "מדינה דו-לאומית" - מתגלע בין ליאת לחילמי, והוא מתפתח לוויכוח עז בין ליאת לבין ואסים, אחיו של חילמי הבא לבקרו.

התרחשות מרבית העלילה בניו יורק, הרחק ממוקד הסכסוך, הופכת את אופיו הקטלני לנוכח-נפקד. רמז לאופי זה ניתן כאשר חילמי נפרד מליאת לקראת שובה לישראל ואומר לה "ואת, שלא תעלי על אוטובוסים". העיר על כך דורון קורן:
האופן שבו מעלימה רביניאן את מציאות ההרג ביחסי שני העמים הוא במובן מסוים חלק מחולשתו של הספר, מאשלייתו. כך, למשל, בביקור של חילמי ברמאללה ב–2002 הוא מספר לה איך השתנתה העיר, עם ההקצנה הדתית ועם כרזות השהידים על הקירות, ואיך הוא הזדעזע מהחומה שהקימה ישראל. ליאת בתגובה, מגמגמת משהו על כך ש"זו גדר", לא חומה. שום מלה על טרור המתאבדים הזוועתי שהציף קודם לכן את ערי ישראל, שמתוך התמיכה בו ניתלו בערים הערביות אותן "כרזות שהידים", ושבעקבותיו וכנגדו הוקמה "החומה".

כתיבת הספר
"גדר חיה" הוא הרומן השלישי של דורית רביניאן, והוא יצא לאור בשנת 2014, 15 שנים לאחר הרומן השני שלה, "החתונות שלנו". בשנת 2001 החלה רביניאן לכתוב רומן, אך לאחר חמש שנים גנזה אותו. ב–2006 יצא לאור ספר ילדים פרי עטה, "אז איפה הייתי אני?"

רביניאן תיארה את כתיבת הספר:
"כתבתי את 'גדר חיה' במשך שש שנים. תך אל תך רקמתי בו את הרגשות הכי עדינים, ליטשתי אותם מילה במילה עד שיתנגנו, עד שיצטיירו בקווים הכי צלולים הדימויים, ותמונת העולם, ומהלכי הנפש של הגיבורים, כד שיזדהר לב הרעיון שפיתחתי בו באלף בבואות".

בתחילת הספר מופיעה ההודעה הסטנדרטית על כך שכל קשר בין העלילה והדמויות לאירועים במציאות הוא "מקרי בלבד". שמו של האומן הפלסטיני חסן חוראני (حسن حوراني , 1974–2003) אינו מוזכר בעלילת הספר, וגם לא במבוא ובאחרית-הדבר שלו, אך יש יסוד להנחה שעלילת הרומן מבוססת על שנות חייו האחרונות. מעיד על כך מכתב פרידה שכתבה רביניאן לחוראני בעיתון הגרדיאן ב-2004. בריאיון אמרה רביניאן שבראשית כתיבתו של "גדר חיה" כתבה על אדם שהכירה בניו יורק ב–2002: "הוא היה אומן פלסטיני שחי כמה שנים בברוקלין והכרנו דרך חבר משותף", אך בהמשך הכתיבה: "רק כשהשתחררתי מהמחויבות לעובדות והתרחקתי מאיך שהדברים קרו במציאות, חזרה גם החדווה, הרגשתי שאני נחלצת מהמצר הזה, שהייתי כלואה בו כמה שנים".

ביקורת
הספר זכה לשבחי המבקרים בעיתונות ובאתרי האינטרנט.
חבצלת פרבר סקרה את הספר בעיתון "מקור ראשון":

יונתן אמיר כתב על הספר בעיתון "ישראל היום":

אורית הראל כתבה על הספר באתר "מוטק'ה":

מבקר הספרות יצחק לאור רואה בסיפור , אך הוא מונה שלל פגמים בספר: 

אי-הכללת הספר בתוכנית הלימודים
שלמה הרציג, האחראי על לימודי הספרות ברמה מוגברת של חמש יחידות לימוד בחינוך הממלכתי, וועדת המקצוע, בראשות פרופ' רפי וייכרט מאוניברסיטת חיפה, המליצו לכלול את הספר במסגרת לימודי החובה במגמת ספרות מוגברת. המזכירות הפדגוגית של משרד החינוך דחתה המלצה זו. אחד מנימוקי הדחייה היה ש"בגיל ההתבגרות אין ראייה מערכתית הכוללת שיקולים של שמירת הזהות של העם ומשמעות ההתבוללות". דורית רביניאן העירה על כך: "הנושא של הספר - והסיבה שפסלו אותו במשרד החינוך - זו החרדה היהודית במרחב הערבי. חושבים שאם מונעים מנפשותיהם הרכות של ילדים רומן שמתמודד עם אזור הדמדומים בין החיים היהודיים לחיים הערביים, אז מעלימים את הבעיה". ההחלטה ספגה ביקורת, בין השאר מהסופרים סמי מיכאל, א"ב יהושע, מאיר שלו, יהודית רותם, יובל שמעוני, חיים באר ואלי עמיר. מאידך, שר החינוך נפתלי בנט גיבה את ההחלטה, בנימוק שישנם ספרים ראויים רבים ולא צריך לכלול ברשימת ספרי החובה לבגרות דווקא ספר המציג את חיילי צה"ל כפושעי מלחמה סאדיסטים, ומציג רומן של אסיר ביטחוני פלסטיני (ערבי-מוסלמי) עם אישה ישראלית (יהודייה). אתר "סרוגים" ביקר את הספר גם על תיאור "עישון חשיש כמעשה לגיטימי", כשבנוסף נטען, "כי מלבד בעיית ההתבוללות, בספר מוצגים חיילי צה"ל כפושעי מלחמה סאדיסטים שמושווים לחמאס וכינויה של מדינת ישראל כ"כיבוש".

ועדת החינוך של הכנסת קיימה דיון בנושא "פסילת משרד החינוך של הספר "גדר חיה" – רומן בין יהודיה לערבי". יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת יעקב מרגי אמר: "מערכת החינוך צריכה לחנך לאי התבוללות, ולא צריך להתנצל על כך. לא הייתי מכניס למערכת החינוך הערבית ספר על רומן בין נערה ערבייה וחייל צה"ל." מנהלת אגף חברה ורוח במשרד החינוך, דליה פניג, אמרה: "עכשיו לראשונה שליש מהתוכנית פתוח לחלוטין בשיקול התלמיד, בניגוד לעבר. [...] ההתלבטות הייתה אם להכניס את הספר ל-70 אחוז מהחומר הנותרים, שהם חובה. החלטנו שהעיתוי, שהוא כפצע פתוח, אינו מאפשר זאת. היצירה מאוד עכשווית, ויש יצירות אחרות שעוסקות ביחסים של יהודים עם לא יהודים ולא הוצאו מהרשימה." לאחר מכן, דווח המשרד שהספר אושר ללימוד ב"שיעורי ספרות מתקדמים" בלבד.

בעקבות פרסום הפרשה הספר חזר לראש רשימת רבי-המכר (לאחר שכבר שהה שם שבועות אחדים בעת שיצא לאור) והוצאת עם עובד הודיעה על הדפסת מהדורה גדולה נוספת.

עיבוד לסרט והצגה

ב-25 בדצמבר 2019 פורסם כי קשת אינטרנשיונל וחברת ההפקה של גל גדות ובעלה ירון ורסנו חוברות להפקת סרט בארצות הברית על פי הספר.

בשנת 2020 עסק "התיאטרון הקאמרי" בהעלאת ההצגה "גדר חיה" על פי הספר, בעיבודן של נגה אשכנזי ודורית רביניאן, בבימויו של אילן רונן ובכיכובם של אביגיל הררי ואמיר ח'ורי. תחילת ההופעות השתבשה מחמת ההגבלות של התפרצות נגיף הקורונה בישראל. בעקבות השינויים בהגבלות הקורונה (250 איש בקהל), "גדר חיה" היא אחת ההצגות החדשות הראשונות שעלו בארץ בתיאטרון הקאמרי

קישורים חיצוניים

 גדר חיה, באתר הוצאת "עם עובד"


 אורית הראל, ספר: גדר חיה, באתר "מוטק'ה", 25 ביוני 2014


 יוסף אורן, מאמר על "גדר חיה", חלק א, חלק ב, באתר "חדשות מחלקה ראשונה", יוני-יולי 2014

 לילך ובר, הבחור של באזי, באתר המפלגה הקומוניסטית הישראלית, 8 ביולי 2014






  - תיאור הפרשה מנקודת מבטה של המחברת



הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 2014
קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:זוכי פרס ברנשטיין
קטגוריה:יצירות שצונזרו בישראל
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני: סיפורת
קטגוריה:ספרים שזכו בפרס סטימצקי
קטגוריה:ספרים שצונזרו