פטריק בטיסטון

פטריק בטיסטון (בצרפתית: Patrick Battiston; נולד ב-12 במרץ 1957) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הבלם, וכיום מאמן קבוצת המילואים ומנהל מרכז האימונים של בורדו.

בטיסטון, מטובי הבלמים בצרפת בשנות ה-80, החל את הקריירה במץ וזכה באליפות צרפת במדי שלושה מועדונים שונים. עם 56 הופעות ושלושה שערים, היה שותף בטיסטון לזכייתה של נבחרת צרפת ביורו 1984. הוא ייצג את הנבחרת בשלושה טורנירי מונדיאל, ובחצי גמר מונדיאל 1982 נפצע קשה כתוצאה מתיקול של שוער , הראלד שומאכר.

מאז פרישתו מכהן בטיסטון בתפקידים שונים בקבוצת בורדו. הוא כיהן בעברו בתפקידי המנהל הספורטיבי ומנהל השיווק של הקבוצה, וכיום הוא מאמן את קבוצת המילואים של המועדון בצוותא עם מריוס טרזור, ומנהל את מרכז האימונים של המועדון.

 קריירת משחק 
בטיסטון החל את דרכו בקבוצת הנוער של טלאנז' ממחוז מוזל שבו נולד. ב-1973, כשהיה בן 16 בלבד, אותר על ידי סקאוטים של קבוצת מץ מהליגה הבכירה וחתם במועדון. בשתי העונות שלו בקבוצה שותף במספר משחקים בלבד, ובמקביל חיזק את קבוצת המילואים של המועדון, אך החל מעונת  הפך לבורג מרכזי בחוליית ההגנה של מץ.

לקראת עונת , לאחר חמש עונות כבורג מרכזי במץ ויכולת גבווה שהקנתה לו גם את המקום בנבחרת צרפת, עבר בטיסטון לסנט אטיין. הקבוצה הייתה אז בשיא כושרה בליגה הצרפתית, ובמדיה שיחקו כוכבים כמישל פלאטיני וג'וני רפ. בטיסטון השתלב בצורה מצוינת בחוליית ההגנה של הקבוצה, ושיחק בכל 38 משחקי הליגה של סנט אטיין בדרך לזכייה באליפות צרפת כבר בעונת הבכורה שלו. הקבוצה סיימה עם המאזן ההגנתי הטוב בליגה, כשספגה 26 שערים בלבד. לאחר עונה נוספת בה התקרבה לזכייה באליפות אך החמיצה אותה בנקודה בלבד, ספגה סנט אטיין מכה קשה כאשר נשיא הקבוצה הואשם בפלילים. הקבוצה איבדה את מיטב שחקניה, יכולתה נפגעה משמעותית, והיא סיימה את עונת  במקום ה-14 בלבד. בסיום העונה, ובתום שלוש עונות בקבוצה, עזב בטיסטון את סנט אטיין.

בטיסטון הצטרף לבורדו של המאמן איימה ז'אקה לקראת עונת . הוא הגיע לקבוצה במהלך תקופת החזרה שלה למרכז הבמה של הכדורגל הצרפתי, בה רשמה החתמות משמעותיות של שחקנים בכירים על מנת לנסות ולהתחרות על תארים. כפי שקרה לבטיסטון בסנט אטיין, הוא זכה עם בורדו באליפות כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה, אליפות שהייתה הראשונה של המועדון מזה 34 שנים. בטיסטון הפך לחלק מרכזי בהגנת הקבוצה, ובמהלך שלוש העונות הבאות זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות נוספות ובשני גביעים.

לאחר ארבע עונות מוצלחות בבורדו ובתום עונה בה זכה עמה בדאבל, הצטרף בטיסטון למונקו לקראת עונת . בפעם השלישית בקריירה זכה בטיסטון באליפות בעונת הבכורה שלו במועדון, כשהפעם היה שחקן הרכב בקבוצה שזכתה באליפות צרפת ונישלה את קבוצתו לשעבר, בורדו, מהכתר.

לאחר עונה אחת נוספת במונקו חזר בטיסטון לבורדו. בסיום עונת , עונתו השנייה במועדון מאז חזר אליו והשישית בסך הכול, פרש בטיסטון ממשחק פעיל בגיל 34, בעקבות הורדת הקבוצה לליגת המשנה עקב מצבה הכלכלי. לזכותו קריירה מפוארת שכללה חמש אליפויות ושני גביעים.

 נבחרת צרפת 
בטיסטון החל את דרכו בנבחרת צרפת תחת המאמן מישל הידלגו ב-23 בפברואר 1977, כשהיה בן 20 בלבד, ועלה בהרכב הנבחרת בניצחון 1-0 על  במשחק ידידות.

על אף שרשם עד אז חמש הופעות בלבד, זומן בטיסטון לסגל של הידלגו לקראת מונדיאל 1978 בארגנטינה. צרפת הוגרלה לבית קשה שכלל גם את  ואת , ולא הצליחה להתקדם מעבר לשלב הבתים. בטיסטון רשם הופעה אחת בלבד בטורניר, בהפסד 2-1 לארגנטינה במשחק השני.

בטיסטון זומן על ידי הידלגו לסגל צרפת לקראת מונדיאל 1982 בספרד, שם התחרה על מקומו בהרכב בעמדת המגן הימני עם מנואל אמורוס. בטיסטון פתח בהרכב בהפסד 3-1 ל במשחק הפתיחה של צרפת, אך איבד את מקומו ולא שותף יותר בשלב הבתים, מול  ומול . צרפת העפילה לשלב הבא מהמקום השני בטבלת הבית, ופתחה את שלב הבתים השני מול . בטיסטון פתח בהרכב צרפת, במה שהיה למשחקו השני בטורניר. משחק אחר כך שוב איבד את מקומו לאמורוס, ולא שותף בניצחון על .

האירוע הזכור ביותר בו היה מעורב בטיסטון בטורניר התרחש במהלך משחק חצי הגמר מול . בטיסטון עלה למשחק כמחליף בדקה ה-50, וכעבור עשר דקות קיבל מסירת עומק ממישל פלאטיני שהציבה אותו לבדו מול השוער הגרמני, הראלד שומאכר, שרץ לכיוונו. בעוד בטיסטון הספיק לבעוט את הכדור ולהחטיא, שומאכר קפץ באוויר עם רגל מושטת, ופגע בברוטליות בפניו של בטיסטון, שצנח לקרקע. כתוצאה מחבטה בפניו נותר בטיסטון מחוסר הכרה עם פגיעה בחוליה, לאחר שאיבד שלוש משיניו, ומאוחר יותר אף נכנס למצב תרדמת. כוחות החירום הנשימו אותו בחמצן על המגרש, לעיני חבריו ההמומים. פלאטיני אמר מאוחר יותר כי היה בטוח כי בטיסטון נהרג, מכיוון שהיה חיוור ולא היה לו דופק. באופן חריג, שופט המשחק צ'ארלס קורבר לא רק שלא הרחיק את שומאכר בכרטיס אדום, אלא כלל לא שרק לעבירה. בטיסטון הוחלף, ושומאכר המשיך את המשחק כרגיל. לאחר שגרמניה ניצחה הוסיף שומאכר לסערה, לאחר שנאמר לו כי בטיסטון איבד שלוש משיניו, הוא ענה בתגובה: "אם זה הכול, אני אשלם על הכתרים". בהמשך התנצל שומאכר בפני בטיסטון, שקיבל את התנצלותו. באוטוביוגרפיה שלו מתאר שומאכר את האירוע, ומספר כי לא הלך לבדוק מה שלומו של בטיסטון לאחר הפגיעה משום שבטיסטון היה מוקף בשחקנים צרפתים שאיימו עליו בתנועות ידיים.

בטיסטון חזר לסגל הנבחרת לקראת טורניר יורו 1984 הביתי. בטורניר זה היה שותף בטיסטון לזכייה הראשונה של צרפת באליפות אירופה, ובפעם הראשונה בטורניר משמעותי פתח בהרכב בכל משחקי נבחרתו. צרפת גברה על ,  ו בשלב הבתים, הדיחה את  בחצי הגמר וגברה בגמר הטורניר 2-0 על .

הטורניר הבינלאומי האחרון של בטיסטון היה טורניר מונדיאל 1986 במקסיקו, כשזומן לסגל על ידי המאמן הנרי מישל. בטיסטון לא החמיץ ולו דקת משחק אחת בטורניר, כשפתח ושיחק לאורך כל שבעת משחקיה של צרפת. בשלב הבתים רשמה צרפת שני ניצחונות, על  ועל , סיימה בשוויון מול , וספגה לאורך כל שלושת המשחקים שער אחד בלבד. צרפת המשיכה לשמור על הגנה חזקה בשמינית הגמר, כשגברה 2-0 על , וברבע הגמר הדיחה את  בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר שוויון 1-1 בתום הארכה. לאחר שספגה שני שערים בלבד בחמשת משחקיה הראשונים בטורניר, הגיעה צרפת לחצי הגמר מול גרמניה המערבית בשחזור חצי גמר המונדיאל הקודם בו נפצע בטיסטון. גם הפעם כשלה צרפת בשלב זה, עם הפסד 2-0. במשחק על המקום השלישי, בו קיבלו מרבית שחקני ההרכב מנוחה, הוביל בטיסטון את צרפת כקפטן לניצחון 4-2 על בלגיה, שקבע כי צרפת תסיים את הטורניר במקום השלישי.

בטיסטון נותר בסגל הנבחרת גם לאחר הטורניר, והיה שותף לכישלונה להעפיל למונדיאל 1990. משחקו האחרון במדיה היה במסגרת טורניר המוקדמות, ב-29 באפריל 1989 במשחק בית מול . בסך הכול רשם בטיסטון 56 הופעות במדי נבחרת צרפת, בהן כבש שלושה שערים.

 לאחר הפרישה 
ב-1991, לאחר שפרש ממשחק במדי בורדו, נותר בטיסטון בקבוצה שהורדה לליגת המשנה והתמנה לתפקיד המנהל הספורטיבי. כבר בעונת , עונתו הראשונה בתפקיד, העפילה הקבוצה חזרה לליגה הבכירה, ועונה אחר כך כבר סיימה במקום השלישי בטבלה.

לאחר ארבע עונות בתפקיד, היה בטיסטון למנהל השיווק של הקבוצה בעונת , ועונה אחר כך התמנה למנהל המקצועי של קבוצת הנוער, תפקיד בו החזיק כשנתיים. משנת 1998 החל לשמש כמנהל מרכז האימונים של בורדו, והחל מעונת  הוא מכהן גם כמאמן קבוצת המילואים של בורדו, בצוותא עם חברו לשעבר לקבוצה ולנבחרת, מריוס טרזור.

 תארים 
סנט אטיין
 אליפות צרפת: 

בורדו
 אליפות צרפת (3): , , 
 הגביע הצרפתי (2): , 
 גביע האלופות הצרפתי: 

מונקו
 אליפות צרפת: 

נבחרת צרפת
 אליפות אירופה: 1984
 גביע העולם: 1986 (מקום שלישי)

 סטטיסטיקות 
 מועדונים 
עונהקבוצהליגהבליגהבגביעבאירופהסך הכולהופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםמץליגת העל הצרפתית601000704000004031240003523733000403365420040736530003953153000345סנט אטייןליגת העל הצרפתית3841008056435190204612932130344בורדוליגת העל הצרפתית36350204333363082448351110204813202170411מונקוליגת העל הצרפתית33030003603509060500בורדוליגת העל הצרפתית38040004203311050391סך הכול בקריירה5583977443267845

 נבחרת לאומית 
 נבחרת צרפתשנההופעותשערים19772019787019794119803019810019827119834019841011985301986120198710198800198930סה"כ563

קישורים חיצוניים 

 פרופיל השחקן באתר התאחדות הכדורגל הצרפתית

קטגוריה:מגני כדורגל צרפתים
קטגוריה:בלמי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלני מץ
קטגוריה:כדורגלני סנט אטיין
קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:מאמני כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1978
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1982
קטגוריה:כדורגלני יורו 1984
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1957