מטבעות החשמונאים

מטבעות החשמונאים הם מטבעות שהוטבעו על־ידי הכהנים הגדולים – שליטי ממלכת החשמונאים. בעת המלחמות בין שליטי השושלת הסלאוקית ניצלו החשמונאים את ההזדמנות והקימו את ממלכה יהודית, ממלכת החשמונאים. המטבעות שהטביעו השליטים החשמונאים מלמדים רבות על מהות השלטון ואופיו, וכן מחדשים לגבי השמות השונים של השלטים החשמונאים שלא כולם היו ידועים מן המקורות ההיסטוריים.רחל ברקאי, טביעת מטבעות בירושלים בימי בית שני, ספר ירושלים: בימי הבית השני, 332 לפסה"נ - 70 לסה"נ, בעריכת: י. גפני, ר. רייך, י. שוורץ, כרך ב', יד יצחק בן צבי, ירושלים 2020, עמ' 665-663.

 מאפיינים כלליים 
השליטים החשמונאים טבעו רק מטבעות ברונזה ולא כסף (לא ברור אם מסיבה כלכלית או פוליטית), רובם בערכים נמוכים של פרוטה וחצי פרוטה. לסכומים גדולים שימשו אותם מטבעות הכסף הסלווקיים, ולאחר מכן השקלים הצוריים.

מרבית המטבעות נושאים עליהם כתובות בכתב עברי עתיק ששימש בימי בית ראשון. יש בכך יצירת קשר בין שתי תקופות עצמאות השלטון היהודי בארץ ישראל, בדומה לשימוש בן זמננו בדגמי מטבעות יהודיים עתיקים על מטבעות מדינת ישראל.

על חלק ממטבעות החשמונים יש כיתובים ביוונית ויש אף יוצא מן הכלל הכתוב ארמית. ככלל הסמלים הם כאלה הנפוצים באמנות היהודית, אין עליהם דיוקנאות השליטים ואף לא בעלי חיים והם שומרים על הדיבר השני שבעשרת הדברות. על מרביתם סמלים נייטרליים כמו קרני שפע סמל לפריון האדמה או פרח השושן הקשור לירושלים ולבית המקדש והוטבע גם על מטבעות המלכים הסלוקים שטבעו בירושלים, ואת סמל שתי קרני השפע.

הכתובות העבריות שנמצאו על גבי מטבעות החשמונאים מציינות את שמות הכהנים הגדולים ולעיתים מופיע שם כפול הן השם החשמונאי השושלתי ולצידו השם היווני, באופן זה נמצאנו למדים על כמה שמות שלא היו מזוהים לאשורם:Yaakov Meshorer, A Treasury of Jewish Coins3' Yad Ben Zvi, Jerusalem, 2001, pp. 23-60.
 "יהוחנן כהן גדול חבר היהודים"
 "יהוחנן כהן גדול ראש חבר היהודים"
 "יהונתן כהן גדול היהודים"
 "יהונתן המלך"
 "יהודה כהן גדול חבר היהודים"
 "מלכה אלכסנדרוס"
 "מתתיהו כהן גדול החברים היהודים"
 "מתתיה הכהן"
 "מתתיה"

התואר "כהן גדול" מתאר את התפקיד הראשי של השליט החשמונאי שבזכותו הוא שולט ואף טובע מטבעות. התוספת "חבר היהודים", ותאור השליטים ככהנים גדולים הן שתי תופעות שנחקרו רבות, בפרט על רקע העדרה של תופעה מקבילה בממלכות אחרות בתקופה זו, ולאור החשיבות הרבה של המטבעות בעולם העתיק כסמל שלטוני ראשון במעלה המשקף את האידאולוגיה הפוליטית של השליט. יש שפירשו את המונח כמכוון למועצה שלטונית ממשית שפעלה ליד השליט החשמונאי כמעין סנהדרין וביטאה את הריבונות הלאומית-עממית. יש הסוברים שמונח זה מכוון לכלל העם היהודי ולא למוסד פוליטי, וממילא חשיבותה של התופעה גדלה, שהרי, אזכור משולב שכזה, של שליט מונרכי ושל כלל העם על אותו מטבע היא תופעה ייחודית לחלוטין לממלכת החשמונאים. לדעת רגב, זהו ביטוי מובהק לייחודה של ממלכת החשמונאים שהאידאולוגיה הפוליטית שלה התבססה הבנת השלטון כמשרת ומייצג העם ואת התוכן הדתי-לאומי שלו. ואף שהעם נתפס כריבון השולט ביחד עם השליט.

שמעון בן מתתיהו

הדור הראשון של החשמונאים לא טבע מטבעות. בעבר סברו חוקרים שמטבעות בר-כוכבא הנושאים את השם "שמעון" נטבעו בידי שמעון החשמונאי (104-135 לפנה"ס), אך כיום ברור שהם שייכים לשמעון בר-כוסיבא. בספר מכבים א', ט"ו, מצוטטת איגרת שאנטיוכוס ה-7 סידטס שלח לשמעון הכהן הגדול (החשמונאי). אנטיוכוס ה-7 ביקש את עזרת שמעון בקרָב נגד טריפון על השלטון בסוריה. בתמורה לעזרה, הבטיח אנטיוכוס לשמעון הבטחות שונות, ובין השאר "ומניח אנוכי לך לעשות מטבע שלך מטבע בארצך". המקור מתייחס בערך לסוף שנת 139 תחילת 138 לפנה"ס, ובעקבותיו ניסו במחקר לזהות את מטבעות שמעון. השם שמעון קיים רק במטבעות בר-כוכבא, שנטבעו על-גבי מטבעות מימי טריינוס והדריאנוס ולכן אינם חשמונאיים. למעשה שמעון הכהן הגדול לא מימש את הרשות שניתנה לו לטבוע, כנראה כיוון שבסופו של דבר אנטיוכוס 7 לא נזקק לעזרתו ולא קיים את הבטחתו.

יוחנן הורקנוס

יוחנן הורקנוס א' ([135]127 - 104 לפנה"ס) הוא הכהן הגדול הראשון שידועים במחקר מטבעות שטבע. כל מטבעות הנושאים עליהם את השם יהוחנן שייכים למלך אחד ולא כפי שסברו בעבר שחלקם שייכים להורקנוס ב'.חוקרים בעבר הציעו ששמו העברי של הורקנוס ב' היה גם הוא יהוחנן כמו של סבו-הורקנוס א', ולכן יוחסו גם להורקנוס ב' מטבעות עם הכתובת יהוחנן. בשנת 1952 הציעו לחלק את מטבעות יהוחנן בין הורקנוס א' והורקנוס ב', בשנת 1966 הציע משורר ליחס את כל מטבעות יהוחנן להורקנוס ב', בהתבססו על מטמון בית סחור בו נמצאו מטבעות עם השם יהוחנן בלבד מכל הסוגים, כל המטבעות היו במצב כמעט חדש. אך לא ייתכן שמטבעותיו של ינאי ששלט בין שני ההורקנוסים, נעדרים מן המטמון. עד שנת 1982 החזיק משורר בדעתו. אנליזה מטלורגית של כל מטבעות יהוחנן, העלתה שההרכב המתכתי שלהם אחיד, משמע, כל מטבעות יהוחנן שייכים לשליט אחד. הארגומנטים לייחוסם להורקנוס הא': א) מטמון מהגליל עם 700 מטבעות כלל מטבעות חשמונאים, עכו אוטונומיים וסלבקים. כל מטבעות החשמונאים הם "יהוחנן", כל יתר המטבעות אינם מאוחרים לשנת 110 לפנה"ס. ב) חומר נומיסמטי מהר גריזים, ממראשה ומבאר-שבע, כלל מטבעות יהוחנן בשכבות הכיבוש. יוספוס מציין שאזורים אלה נכבשו בידי הורקנוס א', משמע הקונטקטים הם של ימי הורקונוס א'. ג) אין הוכחה שהורקנוס ב' היה יהוחנן. בהיעדר תאריכים על מטבעות יהוחנן, נשאלת השאלה מתי החל הורקנוס א' לטבוע. מצבו של הורקנוס א' התחזק עם עלייתו המחודשת לשלטון של השליט הסלבקי דמטריוס ב' בשנת 129 לפנה"ס. הלה היה עסוק במלחמות מחוץ לגבולות הארץ דבר שאיפשר להורקנוס לבסס את שלטונו ולהשתלט על טריטוריות וערים בזו אחר זו. כך היה גם בימי אלכסנדר זבינס ששלט במקביל (122-127 לפנה"ס), עליו מעיד שמאל|ממוזער|250px|מטבע של יוחנן הורקנוס בכתב עברי עתיק.על פני מטבעותיו של יוחנן הורקנוס מופיעה כתובת במספר שורות בשני נוסחים:"יהוחנן הכהן הגדול וחבר היהודים" ו - "יהוחנן הכהן הגדול ראש חבר היהודים".יוסף בן-מתתיהו, קדמוניות יג, 269. נראה אם כן, שיש לתארך את ראשית הטביעה של הורקנוס א' החל משנת 127 לפנה"ס. משמעות הביטוי "ראש חבר היהודים" לא ברור, אך יש להניח שהתוספת "ראש" קשורה לאירוע פוליטי שהצדיק מתן תואר כזה להורקנוס א', וזאת לאחר שכבר נטבעו על ידו מטבעות ללא התואר ראש. בראש הכתובת מופיעה A – אולי זו מאזכרת את אלכסנדר זבינה או אנטיוכוס ה-8 שתחת חסותם החל לטבוע.

שלושה דגמים ושלושה עריכים במטבעות יהוחנן: 1. פרוטה כפולה עם שתי קרני שפע מקבילות והכתובת "יהוחנן הכהן הגדול ראש חבר היהודים" ועל צד הגב, קובע מלחמה עם זמורה ומגיני לחיים, בשטח משמאל האות A.

2. פרוטה: על צד הפנים כתובת בתוך זר "יהוחנן הכהן הגדול וחבר היהודים" או "ראש חבר היהודים". על צד הגב - צמד קרני שפע וביניהן רימון.

3. חצי פרוטה: פנים עם כף תמר (לולב) קשור סרט, לצדדיו כתובת כמו בקבוצה 2. על הגב - פרח שושן בוקע מבין שתי שיבולים.

כף תמר (לולב): אביזר חשוב בפולחן היהודי, קשור לחג סוכות ולבית המקדש. בהשפעת תרבות יוון נוספה לו משמעות של ניצחון (מחזיקה אותו ניקה)

כתובת בתוך זר: החל ממטבעות יהוחנן, מופיע זר סביב הכתובת, אשר לדעת בר"ג זוהי עטרה של שלטון ולא של מלך. הכתובת העברית הקדומה שמשה לצרכים דתיים שכן בתקופה זו היה הכתב המרובע (ארמי או אשורי) זה המקובל ביישוב היהודי בארץ. אין ספק שהשימוש בו נועד לצורכי תעמולה והתרפקות על ימי הזוהר של ממלכת יהודה של ימי בית ראשון, שהשושלת החשמונאית ראתה עצמה ממשיכתו.

קסדה: הקסדה משקפת הביטים צבאיים של השלטון החשמונאי (בצבא הורקנוס א' היו גם חיילים לא יהודים).

האות A: אולי מאזכרת את אלכסנדר זבינה או אנטיוכוס ח' שתחת חסותם החלה הטביעה. אם כך לדעת בר"ג מעיד על זיקה או תלות בשלטון הסלבקי, וזו פעולה של התפייסות.

 יהודה אריסטובולוס א' 

יהודה אריסטובולוס בנו של יהוחנן טבע משך שנה אחת (104/103 לפנה"ס), אך כיוון שיה בשושלת שליט נוסף בשם אריסטובולוס היה ויכוח בראשית המחקר לגבי שייכות המטבעות. משהוברר שהורקנוס הראשון טבע שפע של מטבעות, יוחסו מטבעות עם הכיתוב "יהודה הכהן הגדול" לבנו יהודה אריסטובולוס א', שמו העברי של אריסטובולוס א' נזכר אצל יוספוס "יהודה הקרוי גם אריסטובולוס".יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים כ' 240. יהודה אריסטובולוס א' שלט רק שנה אחת אך הספיק ליטול על עצמו את התואר "מלך" –דבר שלא הספיק למצוא ביטוי במטבעות. ייחוס המטבעות עם הכיתוב יהודה לאריסטובולוס א' נעשה על פי השם וגם בהסתמך על פי צורת האותיות במטבעותיו, הכתב דומה מאד למטבע האחרון של הורקנוס "ראש חבר היהודים" גם הנוסח על מטבעות יהודה שומר על הנוסח של אביו. כמו כן, בדגם קרני השפע שלו מופיע מעין גג שהוא תוצאה של השיבולים באבטיפוס של יהוחנן,

בעבר היו שטעו שיש לייחס את המטבעות עם השם יהודה לאריסטובולוס ב' (67 - 63 לפנה"ס) בדרך האנלוגיה מתוך הנחה שגם שמו העברי של זה היה יהודה אך אין לכך סימוכין.

כל מטבעות יהודה אריסטובולוס נטבעו בעריכים של פרוטה.

אלכסנדר ינאי 
שמאל|ממוזער|250px|פרוטה של אלכסנדר ינאי. עם הכתובת "יהונתן הכהן הגדל וחבר היהודים" בצד הגב צמד קרני שפע ורימון.

שמאל|ממוזער|250px|פרוטה של אלכסנדר ינאי עם כיתוב ביוונית סביב העוגן "המלך אלכסנדר"
עם מותו של יהודה אריסטובולוס א', נישאה אלמנתו שלומציון (אלכסנדרה) לאחיו אלכסנדר ינאי (76-103 לפנה"ס). השם העברי של אלכסנדר ינאי נודע למחקר רק מתוך צייונו על המטבעות לצד השם היווני אלכסנדר, השם מופיע גם כיונתן. במטבעות ינאי יש חידוש לעומת מטבעות אביו. בנוסף לטיפוס הרגיל הנושא קרני שפע וכתובת, הוא טבע שפע אדיר של מטבעות שעליהם עוגן וכוכב. אלה הם המטבעות הנפוצים ביותר מבין כל מטבעות היהודים. סמל העוגן, אולי נועד לאזכר את כיבוש ערי החוף והפיכתם לחלק מממלכת החשמונאים.

חידושים במטבעות ינאי: א) ציון התואר "מלך". ב) כתובות בארמית. ג) כתובות ביוונית. ד) מטבעות עופרת. ה) ציון שנת ההנפקה.

ינאי הוא הראשון לציין תואר מלך על המטבעות, תואר שבגללו היה לו עימות עם הפרושים שלחצו עליו לוותר על הכהונה הגדולה. נראה שהוא נטל לעצמו תואר זה בהמשך לאחיו יהודה אריסטובולוס. התואר "מלך" צוין על המטבעות בשלוש שפות: עברית "יהונתן המלך", יוונית ΒΑΣΙΛΕΩΣ ΑΛΕΞΑΝΔΡΟΥ (המטבעות הדו לשוניים הם תוצאה של הצורך להשתלב במרחב), וארמית "מלכא אלכסנדרוס" סביב הכוכב.

על מטבעותיו דגם עטרה מלכותית עם הסרטים, וכן כוכב שהוא שגרתי באמנות ההלניסטית אך ייתכן ומשמעותו על המטבעות הוא בהתייחס לאמרה "דרך כוכב מיעקב".

התואר "כהן גדול" על המטבעות כיתוב העברי מופיע לבד או עם יוונית בצד השנ. היוונית מופיע עם עברית "יהונתן המלך", ועם הארמית "מלכא אלכסנדרוס". זהו המטבע החשמונאי היחיד הנושא תאריך: "שנת כה" (103 - 25 =78 לפנה"ס) עם הכוכב. בצד השני של יפוס מטבע זה קיימת הכתובת היוונית 'בסילאוס אלכסנדרו' והשנה KE (=25). מרבית החוקרים קושרים מטבעות אלה לוויתורים של ינאי לפרושים כפי שהתבטאו בצוואתו לאשתו שלומציון. מטבעות אלה כתובים ארמית שכן זו הייתה שפה מובנת להמונים. כן נמחק נזר המלכות שסביב הכוכב והכתובת הועברה מבין קרני הכוכב אל שולי המטבע.

על המטבעות מופיע הדם המקוצר "ינתן" (משוער 40-76 לפנה"ס) שם זה מופיע על המטבעות המלכותיים של ינאי עם הפרח, וגם בכתובת בתוך זר. משמע מטבעות אלה הם פוסט אלכסנדר ינאי, או שינאי טבע על מטבעות של עצמו בשנתו האחרונה[3]. השם יינתן נועד להבדילו מיהונתן. ייתכן שאחד משני בניו טבע מטבעות אלה, משמע "ינתן" היה שמו העברי או של הורקנוס ב' או של אריסטובולוס ב' אשר נלחמו זה בזה. שמם העברי של שניים אלה לא ידוע מן המקורות. [אולי טבעו על מטבעות שנותרו במיטבעה לאחר מותו].

ינאי טובע גם בעופרת. מסתבר שבשנות שלטונו של ינאי ידועה הייתה טביעת מטבעות עופרת בהיקף מצומצם באזורים שונים של העולם העתיק. מטבעות כאלה נטבעו על ידי הסלבקים, הנבטים ואף בצפון אפריקה. תופעה זו לא נתברר עדיין כל צרכה. בשל קרבתם למטבע של שנת 25, כנראה הטבעתם סמוכה לשנות ה-70 לפנה"ס. גם עליהם כתובות בארמית (ולא כתב עברי קדום). חצאי פרוטות של יהוחנן ויהונתן – כף תמר, אך אצל ינאי עם הכתובת "יהונתן המלך".

במות אלכסנדר ינאי, ירשה שלומציון אשתו את המלוכה (היא נתמכה בידי הפרושים), שלטונה ארך 9 שנים (עד מותה בשנת 67 לפנה"ס). בנה הבכור הורקנוס ה-ב' ירש את הכהונה הגדולה. הצדוקים (אצולה+פיקוד צבאי) חברו לאריסטובולוס ה-ב' שראה עצמו יורש אביו. בסוף ימי שלומציון אריסטובולוס גייס צבא רב והשתלט על כל מבצרי יהודה. לא ידוע אם בתקופה זו נטבעו מטבעות. אולי טבעו בשם אלכסנדר ינאי, וייתכן שנטבעו מטבעות בשם הורקנוס ב' ששמו העברי אינו ידוע. ייתכן ולתקופה זו שייכים המטבעות עם השם ינתן שנועד להבדילו משם האב יהונתן.

מתתיהו אנטיגונוס 
250px|ממוזער|מטבע של מתתיהו אנטיגונוס השני, ענף של קיסוס החורש וזוג קרני שפע.
ממוזער|180x180 פיקסלים|מטבע של מתתיהו אנטיגונוס השני עליו מוטבע סמל המנורה. על מטבעות 100 השקלים הישנים ועשר האגורות המודרניים מוטבעת צורת מטבע מטיפוס עתיק זה

מתתיהו אנטיגונוס (37-40 לפנה"ס) (הידוע גם בשמות מתתיהו אנטיגונוס ואנטיגונוס החשמונאי) היה בנו של השליט אריסטובולוס השני. הוא ששלט בחסדי הפרתים, איחד שוב את המלוכה והכהונה הגדולה לאחר סילוקו של דודו, הורקנוס ב' בשנת 40 לפנה"ס. הוא כרת את אוזנו של הורקנוס ב' והרג את פצאל. האיש החזק באותה עת היה הורדוס בן אנטיפטר שהיה הטטררך של שומרון. בשעה שבירושלים חלו חילופי הכהונה הגדולה, היה הורדוס ברומא וקיבל מהקיסר את התואר "מלך יהודה". למעשה, אנטיגונוס לא נהנה משלטון מובהק על ארצו, שכן היה עליו להילחם כל העת כדי לממשו. עם תפיסת השלטון בשנת 40 לפנה"ס בעזרת הפרתים, הוא קיבל 

מהם תואר "מלך" תמורת טובות הנאה וכספים; כך שבו זמנית היו שני מלכים – אנטיגונוס שנתמך בפרתים ובנאמני בית חשמונאי, והורדוס שנתמך בידי הרומאים ומתנגדי בית חשמונאי. המלחמה ביניהם ארכה למעלה מ-3 שנים, עד לניצחון הורדוס בשנת 37 לפנה"ס, וכיבוש ירושלים.

כיוון שהשם אנטיגונוס מופיע על המטבעות אין ספק באשר לזיהויו. מן המטבעות עולה ששמו העברי היה מתתיה. כמו ינאי הוא ציין על מטבעותיו את התואר "מלך" ביוונית ו"כהן גדול" בעברית. אך בניגוד לינאי התואר 'מלך' לא מופיע אצלו בכתובות העבריות אלא ביוונית בלבד.

אנטיגונוס למרות שהיה במצוקה פוליטית קשה, טבע את המטבעות המרשימים ביותר מבין מטבעות החשמונאים ובכללם דגמים חדשים. חלקם בעלי עובי כפול ועריכים גבוהים, מטבעות מרשימים ומיוחדים שנועדו ככל הנראה להתחרות בהורדוס ולהביע ליגיטימציה לשלטון. מבחר העריכים הוא אולי תוצאה של צורך לשלם לצבאות הלוחמים.

שלושה עריכים במטבעותיו של מתתיה אנטיגונוס: 1. מטבע גדול וכבד שנטבע על אסימון כפול ומשקלו כ-15 גרם: עליו הכתובת "מתתיה הכהן הגדול וחבר היהודים" (לעיתים בכתב ראי) + קרני שפע בלי ללא רימון וללא תיאורי הפירות. בצד הגב, זר והכיתוב: ΒΑΣΙΛΕΩΣ ΑΝΤΙΓΟΝΟΥ (המלך אנטיגונוס)

2. עריך בינוני אף הוא נטבע על אסימון בעל עובי כפול, ומשקלו 8-7 גרם. בצד הפנים - קרן שפע בודדת (חצי עריך מהקודם) והכתובת העברית: "מתתיה הכהן הגדול", או "מתתיה הכהן". על צד הגב - בתוך זר, הכתובת כמו בעריך הגבוה ΒΑΣΙΛΕΩΣ ΑΝΤΙΓΟΝΟΥ (המלך אנטיגונוס).

3. עריך הפרוטה, זה נטבע בשלוש וריאציות: הכיתוב: "מתתיה" או "מתתיה הכהן" או "מתתיה הכהן גדול", ועל טיפוס עם מנורת שבעת הקנים הכתובת ביוונית ΒΑΣΙΛΕΩΣ ΑΝΤΙΓΟΝΟΥ. הדגמים הם: א) כתובת בתוך זר וקרני שפע וביניהן רימון. ב) כמו הקודם אך בין קרני השפע שיבולת וכתובת הפנים בכתב ראי. (זהו המטבע הקטן ביותר מבין הפרוטות). ג) "מטבע המנורה". נמצאו עד כה רק כ-40 עותקים מן המטבע הנדיר הזה, שבצדו הקדמי הוטבעה דמותו של שולחן לחם הפנים ובצדו האחורי הוטבעה דמות המנורה. דגם זה הוא ייחודי למטבעות מתתיהו אנטיגונוס, ואפילו בתקופת מלחמת בר כוכבא, בה הרבו להציג את דמות המקדש וכלי הקודש, לא העזו להציג את דמות המנורה.

מטבע מיוחד ונדיר, עם תיאור מנורה ושולחן לחם הפנים שהם מן המקודשים שבכלי בית המקדש השני. מאז התגלה לראשונה בשנת 1865 ידועים מטיפוס זה רק כ-40 מטבעות, זהו המטבע היהודי היחיד מן העת העתיקה עם תיאור מנורת בית המקדש, וזהו התיאור הקדום ביותר הידוע לנו. השימוש בדגמים מקודשים אלה נועד להיות מסר תעמולתי לעם, או מעין כרוז או קול קורא, להגן בחירוף נפש על קודשי האומה ולהזכיר שמטרת המלחמה היא להגן על בית המקדש ועל הכהן הגדול (מתתיה) מפני הרומאים והורדוס עושה דברם, לבל יפלו בידי איש אדום (הורדוס) שצר על ירושלים. ייתכן מאד שנטבעו ממש בזמן המצור בשנת 37 לפנה"ס. טיפוס זה נדיר מאד וזאת כנראה שנטבע בפרק זמן קצר. במיוחד נדירות הדוגמאות שבהן תואר לחם הפנים על גבי השולחן. מדברי המשנה (מנחות יא:ה) למדים שאורכו של הלחם עשה טפחים (כ-105 ס"מ) ורוחבו חמישה טפחים (כ-52.5 ס"מ), ועל כן היו כופלים את הלחם כדי שיוכלו לשים את שתי המערכות ע"ג השולחן.  "השולחן אורכו עשרה ורוחבו חמישה לחם הפנים אורכו עשרה ורוחבו חמישה – נותן אורכו כנגד רוחבו של שולחן וכופל טפחיים ומחצה מכאן וטפחיים ומחצה מכאן, נמצא אורכו ממלא כל רוחבו של שולחן". בתוספתא נשתמרה מסורת מעניינת על צורת הלחם (מנחות יא:6) "ארבעה סניפין של זהב דומין לדוקרנין היו שם שבהן היו סומכין את החלה מפני שדומות לספינה כדי שלא תהא רוקדת". אכן המטבעות מראים שצורת הלחם הייתה קעורה, כצורת החלק התחתון של ספינה.דן בר"ג, מטבע של מתתהו אנטיגונוס וצורת לחם הפנים, קדמוניות כ"ז/106-105, תשנ"ד, עמ' 44-43.איסור על יצירת דמות המקדש וכליו מופיעה בתקופה מאוחרת יותר בתלמוד הבבלי: "לא יעשה אדם בית - תבנית היכל, אכסדרה - תבנית אולם, חצר - תבנית עזרה, שולחן - תבנית שולחן, מנורה - תבנית מנורה. אבל הוא עושה של ה' [חמישה קנים] ושל ו' [שישה קנים] ושל ח' [שמונה קנים], ושל ז' [שבעה קנים] לא יעשה". ייתכן וניתן ללמוד מאיסור מאוחר זה גם על תקופות קדומות יותר ולהסביר בכך את נדירות הופעתו של סמל המנורה במטבעות היהודים.
 במטבעות מדינת ישראל 
ממוזער|1 פרוטה עם דגם העוגן ממטבע אלכסנדר ינאי.
ממוזער|5 שקלים הנושאים דגם קרני שפע.
ממוזער|248x248 פיקסלים|מטבע 100 שקלים עם דגם מטבע המנורה של מתתיהו אנטיגונוס השני.
שמאל|ממוזער|250px|2 שקלים חדשים הנושאים דגם קרני שפע ורימון ממטבע של יוחנן הורקנוס הראשון.
למן המטבע הראשון שהונפק במדינה הוחלט לעטר את המטבעות בדגמים הלקוחים ממטבעות יהודיים עתיקים. בכך יצרה המדינה קשר לתקופות בהן הייתה עצמאות יהודית בארץ ישראל.רחל ברקאי, חדש וישן בראי המטבע, קטלוג בנק ישראל, ירושלים 2010, עמ' 43-29.

 בסדרת הפרוטות של ראשית המדינה הופיע מטבע 1 פרוטה עם דגם העוגן ממטבע של אלכסנדר ינאי.
 בסדרת השקלים הישנים הונפק מטבע 5 שקלים עליו תוארו צמד קרני שפע הדומים לקרני השפע המופיעים במספר מטבעות של מלכי בית חשמונאי.
 באותה הסדרה הונפק מטבע של 100 שקלים אשר עליו תואר מטבע של מתתיהו אנטיגונוס השני עם דגם המנורה. דגם של מטבע זה חזר להופיע בסדרה הבאה במטבע של 10 אגורות.
 בסדרת השקל החדש הונפק מטבע של 2 שקלים חדשים, ועליו תיאור צמד קרני שפע וביניהם רימון אשר מקורו במטבע של יוחנן הורקנוס הראשון.

בשנת 2018 הנפיק השירות הבולאי גיליונית זיכרון שהוקדשה לנושא סמל המנורה, תחת הכותרת "מן המקדש לסמל מדינת ישראל". בגיליונית שולבו ייצוגים שונים של המנורה, החל מימי בית שני וכלה בתקופת מדינת ישראל. המוצג הקדום ביותר ששולב על ידי המעצבת מירי ניסטור היה צד הגב של המטבע מימי מתתיהו אנטיגונוס, אחרון המלכים החשמונאים.

בסמל בנק ישראל מופיע המטבע של מתתיהו אנטיגונוס השני עם דגם המנורה.

ראו גם
 מטבעות בר כוכבא
 מטבעות עתיקים על בולי מדינת ישראל
 מטבעות ושטרות מדינת ישראל
 חשמונאים

לקריאה נוספת
 יעקב משורר, אוצר מטבעות היהודים: מימי שלטון פרס ועד מרד בר כוכבא, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשנ"ח 1997.
 אריה קינדלר, "השפעות הלניסטיות על מטבעות החשמונאים", בתוך: אוריאל רפפורט וישראל רונן (עורכים), מדינת החשמונאים: לתולדותיה על רקע התקופה ההלניסטית, קובץ מאמרים, ירושלים: יד בן צבי, 1993, עמ' 102–121.


קישורים חיצוניים



 יהושע זלוטניק ציוני דרך בסמכות הטביעה של בית חשמונאי. באתר החברה הנומיסמטית בישראל.
 יהושע זלוטניק מטבעות מתתיה אנטיגונוס - אחרון מלכי החשמונאים. באתר החברה הנומיסמטית בישראל.

הערות שוליים

קטגוריה:מטבעות עתיקים
קטגוריה:עתיקות ארץ ישראל
קטגוריה:התקופה החשמונאית בארץ ישראל