דאפאגליפלוזין

דאפאגליפלוזין (בלועזית: dapagliflozin, שמות מסחריים בישראל: Forxiga פורקסיגה ו-Xigduo קסיגדו) היא תרופה לטיפול בסוכרת אשר אושרה בשנת 2014 על ידי ה-FDA. תרופה זאת שייכת למשפחת התרופות מעכבי SGLT2 והיא התרופה המסחרית הראשונה שיצאה לשוק ממשפחה זאת.

התרופה ניתנת לטיפול בסוכרת מסוג 2, היא פועלת על ידי הפרשת גלוקוז בשתן והורדת רמות הגלוקוז בדם. בצורה זאת מושג איזון טוב יותר של הסוכרת. בשל חוסר ניסיון עם התרופה, היא איננה מומלצת כקו ראשון לטיפול בסוכרת אלא כקו שני או שלישי בנוסף לתרופות אחרות.

התרופה נחקרה במספר מחקרים קליניים כטיפול לבד או בתוספת לתרופות אחרות לטיפול בסוכרת. המינונים בהם התרופה נחקרה הם 2.5, 5 ו-10 מ"ג. יחד עם זאת התרופה משווקת בתכשירים המכילים 5 ו-10 מ"ג.

 מנגנון הפעולה 

התרופה דאפאגליפלוזין היא תרופה ששייכת למעכבי החלבון SGLT2 (קו-טרנספורטר של נתרן וגלוקוז) הנמצא בתאים של האבובית המפותלת המקורבת שבנפרון. התרופה מונעת ספיגה בחזרה של גלוקוז לדם, גורמת שתן מרוכז בגלוקוז, מפרישה גלוקוז בשתן ובכך מושגת פעילות מפחיתת גלוקוז בדם ואיזון של מחלת הסוכרת.

 יעילות טיפולית 
בכל תרופה חדשה שיוצאת לשוק, נעשה מעקב אחרי יעילותה ובטיחותה. מחקרים שנעשו על דאפאגליפלוזין הראו כי התרופה נמצאה עם היעילות הבאה:
במחקר שנעשה על התרופה מול אינבו, כמונותרפיה (כלומר המטופלים בניסוי הקליני חולקו לשתי קבוצות: קבוצה אחת קיבלה את דאפאגליפלוזין והקבוצה השנייה קיבלה אינבו. אף אחת מהקבוצות ללא קיבלה תרופות אחרות לטיפול בסוכרת), מתן של דאפאגליפלוזין במינונים של 2.5, 5 ו-10 מ"ג שיפר את ערכי ההמוגלובין המסוכרר והוריד אותם ב-0.58, 0.77 ו-0.89% בהתאמה למינונים
מחקרים שנעשו כשהתרופה ניתנה יחד עם תרופות ממשפחת הסולפוניל-אוראה הראו כי תוספת של דאפאגליפלוזין לגלימפיריד או לגליקליזיד שיפר את האיזון של הסוכרת ועזר להוריד את ערכי ההמוגלובין המסוכרר בערכים שבין 0.58-0.82%. בהשוואה לסולפוניל-אוראה, דאפאגליפלוזין עזר להוריד במשקל
מחקר שבדק הוספת טיפול בדאפאגליפלוזין לטיפול במינון גבוה של אינסולין, הוספת התרופה לטיפול באינסולין תרמה להורדת ההמוגלובין המסוכרר ב-0.78-0.96% בהשוואה לאינבו. מתן התרופה עזר לייצב את מינוני האינסולין ושיפר את השליטה על הסוכרת
מחקר שבדק הוספת טיפול בדאפאגליפלוזין במטופלים שמקבלים מטפורמין הראה כי לתרופה יש תוספת בהורדת ערכי ההמוגלובין המסוכרר בערכים שבין 0.67-0.84%
נעשו מחקרים שהשוו את התרופה גם כתוספת לטיפול בסיטאגליפטין ופיוגליטאזון. מחקרים אלו הראו ירידה דומה מבחינת הורדת ערכי המוגלובין מסוכרר בדומה למחקרים האחרים שנעשו על התרופה
יתרון של מתן התרופה הוא הורדה במשקל שיכולה לנוע בין 0.9-4 ק"ג במשך זמן נטילת התרופה (המחקרים היו בין 24-52 שבועות של נטילת התרופה). זהו יתרון טוב משום שמטופלים הסובלים מסוכרת נוטים לסבול ממשקל עודף.
מתן התרופה תרם גם להורדת ערכי לחץ הדם ויכול להיות יתרון במטופלים עם סוכרת שגם סובלים מיתר לחץ דם

 תופעות לוואי 
 זיהומים בדרכי השתן וזיהומים במערכת המין - זיהומים בדרכי השתן שכיחים בשל הפרשת גלוקוז גבוהה יותר בשתן המהווה קרקע לשגשוג חיידקים. כמו כן התרופה עלולה לגרום לזיהומים פטרייתיים בנרתיק או בעטרת הפין
 היפוגליקמיה - נצפית כאשר התרופה נלקחת עם תרופות ממשפחת הסולפוניל-אוראה או עם אינסולין
 עלייה ברמות כולסטרול LDL
 איבוד נוזלים - תופעת לוואי נדירה, אך מתרחשת בשל היותה התרופה משתנת עדינה. איבוד נוזלים מתבטא ביובש בפה, צמאון מוגבר, ירידה בלחץ הדם וסימנים נוספים של התייבשות ובמקרים אלו מומלץ להפסיק את התרופה.
 כאבי גב - שכיחים בטיפול. יש לשלול הופעת זיהומים בדרכי השתן על רקע כאבי גב
 תופעות לוואי נוספות הקשורות למערכת השתן והכליות - שתן מוגבר, כאבים במתן השתן ועלייה ברמות קריאטינין ואוראה בדם במקביל ירידה בקצב סינון גלומרולרי עלולים להופיע עם הטיפול בתרופה. יש לנטר היטב את התפקוד הכלייתי של המטופל. אין לתת את התרופה כאשר קצב הסינון הגלומרולרי הוא מתחת ל-60 מ"ל/דקה/1ץ73 מ"ר
 תופעות לוואי המטולוגיות - עלייה בערכי המטוקריט
 ירידה במשקל - תופעת לוואי שהיא יתרון
 ירידה בלחץ הדם

ראו גם
מעכבי SGLT2
טיפול תרופתי בסוכרת

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:מעכבי SGLT2