טריאז'

ממוזער|200x200px|טריאז' בפנטגון לאחר פגיעת טיסה 77 של חברת אמריקן איירליינס במתקפת הטרור של 11 בספטמבר 2001
טריאז' (מצרפתית: Triage; באופן מילולי: "מיון" או "בחירה מתוך". מכאן בעברית: "מיון") הוא תהליך קביעת סדר העדיפויות של הטיפול בקבוצת נפגעים (חולים או נפגעי ), בהתבסס על חומרת מצבם. בתהליך נעשית הערכה מהירה של מצב המערכות הקריטיות לחייו של המטופל (מערכת העצבים, מערכת הנשימה, מערכת הדם). בהתאם לתוצאת הערכה זו, נקבעת באופן מהיר מידת דחיפות הטיפול בכל אחד מהמטופלים. קביעה זו מסייעת להחליט אילו טיפולים יש לבצע קודם ובאילו מטופלים, בכדי להביא למיצוי יעיל של מאמצי הטיפול בהם ובמקרי קיצון של מאמצי הצלת חייהם. עבור כל מטופל, יקבע המיון את סדר הטיפולים, סדר פינוי החירום ואת יעד הפינוי. 

שלב הטריאז' מופעל בעת סיווג חולים המגיעים לחדר המיון בבית חולים, בסיווג נפגעים באירוע רב נפגעים, בסיווג נפגעים בשדה קרב (בהגיעם לתחנת איסוף גדודית למשל) וכדומה.

המונח מגיע מהפועל הצרפתי טרייר (trier), שמשמעותו להפריד, לסנן או לבחור. ראשית הטריאז' המודרני במלחמות נפוליאון שבהן טיפל המנתח דומיניק ז'אן לארה בפצועים ללא קשר לדרגתם, אלא לפי חומרת פציעתםP.N. Skandalakis, P. Lainas, J.E. Skandalakis, P. Mirilas, "'To afford the wounded speedy assistance': Dominique Jean Larrey and Napoleon", World Journal of Surgery 30:8:1392-9 (August 2006) למרות שישנו תיעוד על מיון פצועים כבר בתקופת מצרים העתיקה במאה ה-17 לפנה"ס.Joost J. van Middendorp, Gonzalo M. Sanchez, Alwyn L. Burridge, "The Edwin Smith papyrus: a clinical reappraisal of the oldest known document on spinal injuries", European Spine Journal 19:11:1815-1823 (November 2010) המונח היה בשימוש גם במלחמת העולם הראשונה על ידי רופאים צרפתים שטיפלו בפצועים שהגיעו משדה הקרב בתחנות הסיוע שבסוף לחזית. הם היו גם האחראים לפינוי הפצועים משדה הקרב או הטיפול בהם, ולאחר מכן חלוקת הנפגעים לשלוש קטגוריות: 

פצועים שצפויים לחיות, אם יקבלו טיפול ואם לאו;
פצועים הצפויים למות, ולא משנה מה הטיפול שיקבלו;
הפצועים שעבורם טיפול מיידי עשוי לעשות את הבדל בין חיים למוות.
200px|ממוזער|שמאל|תג טריאז' המונח על נפגעים באירוע רב נפגעים
200px|ממוזער|שמאל|תג טריאז' באירוע רב-נפגעים של מד"א
200px|ממוזער|שמאל|אלגוריתם ESI

סוגי טריאז'
קיימים מספר סולמות שונים להערכת מצב החולה, ולא קיים תקן אחיד בנושא. בכל מדינה, נעשה שימוש בסולם אחר ובדירוג שונה.

הדירוג המקובל בארצות הברית Simple triage and rapid treatment (START) , בו נעשה שימוש גם בישראל, לעיתים תוך הוספת הצבע הכחול לפצועים במצב אנוש, הדורשים פינוי לבית חולים:
 שחור ממתין משככי כאבים בלבד, עד לפטירה ללא סימנים חיוניים אדום מיידי פציעות מסכנות חייםפציעת ראש, מספר חבלות משמעותיות, בלבול חריף צהוב מעוכב פציעות לא-מסכנות חייםחתכים, חבורות, שסעים ירוק מינימלי פציעות מינוריותחתכים קלים, שריטות
צבעים אלו מופיעים גם על תגי הטריאז' המשמשים לסימון פצועים בשטח. לא תמיד נעשה שימוש בכרטיס הפיזי, ולפעמים נעשה שימוש בסרטים צבעוניים, או חלוקה פיזית לאזורי טיפול.
צוות טיפול המגיע לאירוע רב-נפגעים, יבקש בתחילה מהפצוע ללכת, ובכך יזהה את החולים הקלים, שישוחררו לטיפול בקהילה. הבאים בתור הם, החולים הקשים, כאשר לפצועים באופן אנוש, לא תינתן התערבות רפואית כלל מלבד ניסיון לפתוח את נתיב האוויר, שאם נכשל, יסומן כנפטר, ויקבל צבע שחור. לחולים אלו לא ניתן טיפול, עד לסיום הטיפול בשאר הפצועים.
פצועים שנושמים ולהם אחד מהתסמינים הבאים, יסווגו כאדום-מיידי:
 קצב הנשימה גבוה מ-30 לדקה
 ללא דופק רדיאלי (שורש כף היד), מילוי קפילרי מעל 2 שניות
 ללא יכולת למלא הוראות פשוטות
שאר החולים מסומנים בצהוב-מעוכב.

סולם ESI-Emergency Severity Index  שנעשה בו שימוש בישראל, מדרג את החולים בהתאם לדחיפות הטיפול, המדדים החיוניים וכמות המשאבים שתידרש לטיפול:
"משאב" במיון ESI הוא כינוי לסוגים של בדיקות או טיפולים מורכבים, מעבר לבדיקה גופנית, כמו: צילום רנטגן, עירוי, בדיקות דם (מספר בדיקות נחשבות כמשאב אחד), ותפרים. תרופות הנלקחות במתן פומי, לא נחשבות כמשאב.
 דירוג שם תיאור דוגמאות 1 החייאהמיידי, התערבות מצילת חיים ללא דיחוידום לבדימום מסיבי 2 חירום סיכוי גדול להחמרה, סימנים לבעיה שלא סובלת דיחויכאב בחזה על רקע לבביהתקף אסתמה 3 דחוף יציב, מספר משאבים דרוש לטיפול (בדיקת מעבדה, צילום רנטגן)כאב בטן, חום גבוה עם שיעול 4 פחות דחוף יציב, משאב אחד דרוש לטיפול (רק צילום רנטגן או תפרים)חתך קל, כאב בעת השתנה 5 לא דחוף יציב, ללא משאבים נדרשים, מלבד טיפול תרופתיפריחה, חידוש מרשם
סולם Canadian Triage and Acuity Scale (CTAS) שנעשה בו שימוש בקנדה, מדרג את החולים בהתאם לדחיפות הטיפול לפי הזמן שיוכל להמתין עד לטיפול:
 דירוג תיאור זמן לבדיקת מטפל 1 החייאה 0 דקות 2 חירום 15 דקות 3 דחוף 30 דקות 4 פחות דחוף 60 דקות 5 לא דחוף 120 דקות

חסרונות השיטה
לשיטת הטריאז' מספר חסרונות משום שהיא אינה מביאה להצלת חיים מקסימלית. השיטה אינה מביאה את כל הקריטריונים האפשריים, למשל גיל המטופל או היקף האירוע (אירוע בעל 3 או 3000 נפגעים ינוהל באותה הצורה) ולא מתחשבת בכלל סוגי הפציעה, תוך חלוקה למספר קטגוריות בודד. עם זאת, מטרת השיטה היא חלוקה מהירה ככל האפשר לצורך תעדוף כמות חולים מרבית בזמן נתון.

לשיטה זו ישנן השלכות אתיות רבות, כי היא מונעת טיפולים מחולים אנושים שבהינתן המשאבים המתאימים יכלו אולי לשרוד, ומצריכה החלטות הקובעות למעשה את דין המשך הטיפול בחולה.

קישורים חיצוניים

 הנחיות משרד הבריאות בנושא טריאז'

 טריאז' 

 ד"ר מעיין קרלינסקי צור,  פצוע, מה המצב? - איך מגדירים צוותי הרפואה אם מצבו של פצוע קשה או בינוני?, מכון דוידסון לחינוך מדעי, 18 באוקטובר 2023

הערות שוליים

קטגוריה:רפואת חירום
קטגוריה:בדיקות רפואיות
קטגוריה:רפואה דחופה