ג'סטין טרודו

ג'סטין פייר ג'יימס טרוּדוֹ (באנגלית: Justin Pierre James Trudeau; נולד ב-25 בדצמבר 1971) הוא פוליטיקאי קנדי אשר כיהן כראש ממשלת קנדה בין 2015 ל-2025. הוא הנהיג את המפלגה הליברלית של קנדה. ב-6 בינואר 2025 הודיע על פרישה מתפקידו.

טרודו נבחר לראשות ממשלת קנדה לאחר שהוביל את מפלגתו לרוב קואליציוני בבחירות באוקטובר 2015. הוא בנו הבכור של ראש הממשלה לשעבר פייר אליוט טרודו.

 ביוגרפיה 
טרודו נולד באוטווה שבאונטריו לראש הממשלה פייר אליוט טרודו ולמרגרט (לבית סינקלר), כבן הבכור במשפחה בת שלושה ילדים. אביו ממוצא צרפתי ואמו בעיקר ממוצא סקוטי ואנגלי. הוא הילד השני בהיסטוריה הקנדית שנולד כאשר אחד מבין הוריו הוא ראש ממשלה מכהן; הראשונה הייתה בתו הצעירה של ג'ון אלכסנדר מקדונלד. את ילדותו העביר במונטריאול. הוריו נפרדו ב-1977, כשהיה בן 6, ואביו פרש מראשות הממשלה ב-1984.

 לימודים אקדמיים 
הוא למד לתואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת מקגיל ב-1994, וכן לתואר נוסף בחינוך באוניברסיטת קולומביה הבריטית ב-1998. טרודו זכה לתשומת לב ציבורית כאשר נשא נאום הספד בהלווייתו הממלכתית של אביו באוקטובר 2000. לאחר סיום לימודיו החל לעבוד כמורה למתמטיקה ולצרפתית בבתי ספר תיכוניים שבוונקובר. בהמשך, בין השנים 2002–2004, למד בבית הספר להנדסה של אוניברסיטת מונטריאול. לאחר מכן גם החל ללמוד לתואר שני בגאוגרפיה סביבתית באוניברסיטת מקגיל, אך הפסיק את לימודיו כדי להיכנס לחיים הציבוריים כחבר המפלגה הליברלית.

 קריירה פוליטית 
באוקטובר 2008 נבחר לשרת בפרלמנט של קנדה מטעם אזור הבחירה "Papineau", המייצג חלקים מן העיר מונטריאול. במאי 2011 נבחר לכהונה שנייה. לאחר שהשיק את התמודדותו לראשות המפלגה הליברלית בספטמבר 2012, זכה ברוב מוחץ בבחירות שהתקיימו באפריל 2013 והחל לשמש כיושב ראש המפלגה.
ממוזער|180px|ימין|טרודו ב-2008, השנה בה נבחר לפרלמנט
ממוזער|250px|טרודו עם מזכיר המדינה האמריקאי ג'ון קרי, ינואר 2016
ממוזער|250px|שמאל|טרודו עם נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו ונשיא ארצות הברית ברק אובמה באוטווה, יוני 2016
טרודו נבחר לראשות ממשלת קנדה לאחר שהוביל את מפלגתו לרוב קואליציוני גדול בבחירות באוקטובר 2015, והחליף את ראש הממשלה סטיבן הרפר לאחר יותר מ-9 שנות שלטון של המפלגה השמרנית. הוא הציג את ממשלתו ב-4 בנובמבר באותה שנה והושבע לתפקיד. בין השינויים העיקריים שביצע היה שוויון מגדרי בין חברי ממשלתו, וכן מינויו של הרג'יט סג'אן לתפקיד שר ההגנה, שבכך היה לאזרח הקנדי הראשון ממוצא סיקי שמונה לשר בממשלה. לתפקיד שר החוץ מינה את סטפן דיון, שכיהן בעבר כראש המפלגה הליברלית והיה מועמד המפלגה לראש הממשלה.

 ראש ממשלת קנדה – כהונה ראשונה 
זמן קצר לאחר היבחרו לראש ממשלה, השתתף בוועידת האקלים העולמית ולקח חלק פעיל בהובלה להסכם שהושג בפריז בדצמבר 2015. הוא הורה למשרד ההגירה להיערך לקבלת 25 אלף פליטים בקנדה שנמלטו ממלחמת האזרחים בסוריה עד סוף חודש פברואר 2016. בתחום הכלכלי הודיע על צמצום החסכונות הזכאים לפטור ממס מסכום של 10,000 דולר בשנה ל-5,500 דולר בשנה כאמצעי להגברת השוויון הכלכלי במדינה. בתקופתו אושר שימוש בקנאביס למטרות פנאי. הפרלמנט של טרודו אימץ גם חקיקה לשימור ימי, האוסרת על שישה מוצרי פלסטיק חד פעמיים, וחיזוק הערכות ההשפעה על הסביבה. עם זאת, טרודו תמך בצינורות נפט וגז להבאת משאבי דלק קנדיים לשווקים זרים. כמו כן, נחתמו הסכם סחר בין קנדה עם האיחוד האירופי והסכם סחר שהחליף את השותפות הטראנס-פסיפית.

במהלך הקדנציה הראשונה נקשר שמו לפרשיית שחיתות, בה נטען כי הוא ובכירים אחרים בממשלתו לחצו על התובעת הכללית לשעבר להימנע מהעמדה לדין של חברת בנייה גדולה במדינה. בנוסף הואשם בהיותו גזען לאחר שפורסמו שלוש תמונות מעברו בהן הוא מאופר כשחור, פרקטיקה המכונה "בלאק פייס" ומסמלת גזענות. שתי הפרשיות הובילו לנסיגה בפופולריות של מפלגתו בבחירות 2019. בבחירות אלה עלה בידו לזכות בקדנציה שנייה בניצחון דחוק, והוא הקים ממשלת מיעוט.

 ראש ממשלת קנדה – כהונה שנייה 
טרודו המשיך להנהיג במהלך שלטונו מדיניות הגירה ליברלית, בתקופה שבה ארצות הברית ומדינות אחרות הגבילו את ההגירה אליהן. בנוסף לכך, הטיל מס מיוחד למאבק בשינויי האקלים, והצליח לשמור על תוקפו של הסכם סחר חופשי עם ארצות הברית ועם מקסיקו, למרות איומיו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לבטלו. בעקבות הטבח בנובה סקוטיה, הודיע כי ממשלת קנדה תאסור מיד על 1,500 דגמים של "נשק בסגנון תקיפה צבאית", לרוב רובים חצי אוטומטיים.

 ראש ממשלת קנדה – כהונה שלישית 
באוגוסט 2021 הכריז על בחירות בזק ב-20 בספטמבר 2021. הבחירות הסתיימו בתוצאות דומות לבחירות 2019, וטרודו לא השיג רוב בבית הנבחרים של קנדה.

בינואר 2022 במהלך מחאת המשאיות נגד הגבלות הקורונה בבירה אוטווה, הוברח טרודו ביחד עם בני משפחתו מחוץ לעיר מחשש לחייו, ממקום מחבואו הודיע כי נדבק בקורונה ונמצא בבידוד. ב-14 בפברואר 2022 הודיע טרודו על החלטתו להפעיל את חוק החירום (החוק לנקיטת אמצעים בזמן מלחמה לשעבר) כדי לדכא את מחאת המשאיות.

לאחר הבחירות בשנת 2021, חתם על הסכם עם המפלגה הדמוקרטית החדשה. במסגרת ההסכם, ממשלת טרודו השיקה תוכנית אוכל לאומית לבתי ספר, ותוכנית טיפולי שיניים קנדית לתושבים שעומדים בסף הכנסה מסוים. בנושאי חוץ, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, החל טרודו בהטלת סנקציות על רוסיה ואישור סיוע צבאי לאוקראינה.

ההסכם קרס בספטמבר 2024. הוא התמודד קודם לכן עם ירידה בתמיכה. רמת התמיכה בו לפי סקרים צנחה מ-63% כשנבחר לראשונה ל-28% ביוני 2024. דווח שהרקע לכך היו החששות מחוסר סבירות לדיור ועלויות המחיה העולות. מפלגתו הליברלית הפסידה באותו הקיץ בשתי בחירות משנה בטורונטו ובמונטריאול.

בדצמבר 2024, שרת האוצר וסגנית רה"מ, כריסטיה פרילנד, התפטרה עם מכתב פומבי ונפיץ, שבו האשימה אותו ב"גימיקים פוליטיים" שסיכנו את כלכלת קנדה למלחמת הסחר באמריקה הצפונית מול ממשל טראמפ. גם במפלגה הדמוקרטית החדשה, אשר התנגדה בזמן הצבעות אמון נגד טרודו עד אז, קראו לו להתפטר. ג'גמיט סינג, מנהיג המפלגה הדמוקרטית החדשה הודיע בסוף השבוע כי יגיש הצעת אי-אמון בממשלה בישיבת הפרלמנט הבאה, שהייתה צפויה להתכנס ב-27 בינואר 2025. מספר הולך וגדל של חברי פרלמנט ממפלגתו, אשר היו מודאגים עמוקות מהמצב של מפלגתם בסקרים, קראו לטרודו בפומבי להתפטר.

ב-6 בינואר 2025, הודיע טרודו על פרישה מהנהגת המפלגה הליברלית אחרי כעשור בשלטון משום שלדבריו, הוא הבין כי לא יוכל להיאבק על האינטרסים של קנדה במקביל לקרבות הפנימיים במפלגה הליברלית.

 חיים אישיים 
טרודו התגורר עם אשתו ושלושת ילדיהם במונטריאול. בשנת 2023 הם הודיעו על גירושיהם, ומאז הוא מתגורר באוטווה.

 עמדותיו 
טרודו מחזיק בעמדות ליברליות וידוע כאדם שעמדותיו נמצאות בצד שמאל של המפה הפוליטית. הוא תומך בזכות האישה לבצע הפלה מלאכותית, ושאף שמתמודדים אשר אינם תומכים בעמדה זו לא יזכו במועמדות המפלגה הליברלית לפרלמנט. הוא תומך בלגליזציה של מריחואנה. לאחר שבחן את תוצאות הלגליזציה שנערכה במדינות וושינגטון וקולורדו שבארצות הברית, הגיע למסקנה כי קנדה תרוויח מלמידת הניסוי שנערך במדינות אלה ומהפנמתו.

הוא מתנגד ללאומנות הצרפתית שבקוויבק ולשאיפת גורמים בדלניים בפרובינציה לעצמאות מקנדה. טרודו תיאר את המאבק להכרתה של קוויבק כאומה עצמאית כמה ש"מנוגד לכל מה שאבי האמין בו".

בתחום הכלכלי מדגיש טרודו, לצד תמיכתו בכלכלת שוק, את הקטנת הפערים בחברה כאחת ממטרותיו המרכזיות. הוא תומך, כחלק ממצע מפלגתו, בהעלאת מיסים לעשירים לצד הקטנת מיסים למעמדות הנמוכים יותר. הוא גם תומך בהרחבת קצבאות הילדים ובהרחבת קיצבאות הזיקנה. טרודו מאמין בהרחבה תקציבית לשם הגדלת ההשקעות בתשתית ליצירת מקומות עבודה ושגשוג כלכלי גם במחיר של גירעון תקציבי קטן, תחת קביעת יעד לצמצומו. מבחינה תרבותית, תומך טרודו בחיזוק אופייה הרב-תרבותי של קנדה, ובעד חיזוק תוכנית ההגירה לאיחוד משפחות.

בתחום יחסי החוץ, מדגיש טרודו את תפקידה המסורתי של קנדה כמגשרת בין צדדים המעורבים בסכסוכים ברחבי העולם, וכן את חשיבות הסיוע ההומניטרי הבינלאומי וקבלת פליטים לתוך המדינה. הוא תומך בשיתוף פעולה עם מדינות העולם לצורך מאבק בשינוי האקלים.

ביחס למדינת ישראל, תומך טרודו בפתרון שתי מדינות לשני עמים. בנובמבר 2013 נאם בבית הכנסת "בית תקווה" שבטורונטו, ואמר כי קנדה תמיד תהיה ידידה נאמנה של ישראל, בין השאר משום שהיא הדמוקרטיה האמיתית היחידה במזרח התיכון, וכי יש לשתי המדינות ערכים משותפים רבים. הוא מתנגד לתנועת BDS, הקוראת לחרם על ישראל, והגן על זכותה של ישראל להגן על עצמה במבצע צוק איתן. עם זאת, טרודו לא נחשב כתומך ישראל ללא תנאי כפי שהיה קודמו בתפקיד. הוא סבור שעל קנדה למלא תפקיד מגשר ומאזן בין שני הצדדים בסכסוך. בנוסף, הצהיר שהוא תומך בהקמת מדינה פלסטינית ביהודה ושומרון וחבל עזה. ממשלתו תומכת בחידוש היחסים עם ממשלת איראן לאחר שהושג ההסכם בין איראן למעצמות בנוגע להגבלות ארוכות טווח של תוכנית הגרעין שלה. במהלך מלחמת חרבות ברזל אמר שהוא תומך בזכותה של ישראל להגן על עצמה, אולם בפועל במרץ הודיעה ממשלתו על צעד דרמטי של הפסקת ייצוא הנשק לישראל. בנובמבר 2024 נקט טרודו בצעד אנטי-ישראלי, כשהיה אחד מהמנהיגים הראשונים בעולם, שהודיע כי קנדה תקיים את הצווים של בית הדין הפלילי הבין-לאומי בהאג, המאשים את ישראל בפשעי מלחמה, במלחמת חרבות ברזל.

 טרודומניה 
בדומה לאביו, ג'סטין טרודו בולט כפוליטיקאי נאה וצעיר ביחס לתפקידו הבכיר, ועל כן זכה לגלי תשומת-לב והערצה, בעיקר ברשתות החברתיות. התופעה זכתה לכינוי "טרודומניה" , והאפילה לעיתים על נושאי הסיקור המקוריים בשל מעורבותו בהם; כך למשל בעקבות תשובה שלו לעיתונאי בדבר השוואה לעיבוד מידע קוונטי.

 קישורים חיצוניים 


 ג'סטין טרודו, באתר המפלגה הליברלית של קנדה





 גיא לווסון, קנדה של טרודו, שוב, באתר הניו יורק טיימס, 8 בדצמבר 2015 

הערות שוליים

קטגוריה:מונטריאול: אישים
קטגוריה:ראשי ממשלת קנדה
קטגוריה:ילדי ראשי ממשלת קנדה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של קנדה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מקגיל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה הבריטית
קטגוריה:פמיניסטים קנדים
קטגוריה:קנדים ממוצא צרפתי
קטגוריה:קנדים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1971