וליד דקה

וליד נימר אסעד דקה (בערבית: وليد دقة; 18 ביולי 1961 – 7 באפריל 2024) היה מחבל ערבי-ישראלי שהיה מעורב בחטיפתו ורציחתו של החייל משה תמם ב-1984 ונידון למאסר עולם. דקה, שהיה מוותיקי האסירים הביטחוניים הכלואים בישראל, שימש דובר ונציג האסירים בבתי כלא בהם ריצה את עונשו, במהלך שנות כליאתו ואף לאחר מותו היה לסמל לארגוני הטרור ובהם החמאס. היה פעיל פוליטי בתנועת בל"ד.

 ראשית חייו 
דקה נולד וגדל בבאקה אל-גרבייה ולמד בבית ספר יסודי ותיכון מקומי. היו לו שישה אחים ושלוש אחיות. בנעוריו היה חבר בארגון אסלאמי. לאחר סיום לימודיו בתיכון ב-1979 עבד באתרי בנייה, במסעדות בתל אביב וכצבע בתל אביב ובאילת.

 פעילות טרור 
לאחר מלחמת לבנון הראשונה הצטרף לארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין. הוא נסע לקפריסין ונשלח בזהות בדויה למחנה אימונים של החזית העממית בסוריה, שם עבר אימונים במטעני חבלה ובאיסוף מודיעין. בישראל עסק באיסוף אמצעי לחימה ובתכנון מעשי טרור.

ב-1984 היה שותף בחוליה שתכננה את חטיפתו לצורכי מיקוח של החייל , במטרה להבריחו לסוריה. משלא הצליחו בכך רצחו חבריו לחוליה את תמם. גופתו נמצאה על ידי חקלאי ערבי, עם סימני חבלה קשים שהעידו על התעללות בסכין.

דקה וחברי החוליה נתפסו ב-1986. בזמן מעצרו הודה דקה כי ידע על הכוונה לרצוח את החייל. במרץ 1987 הורשע בבית המשפט הצבאי בלוד, בגין עבירות של ירי לעבר אנשים, אימונים צבאיים, חבלה גופנית חמורה וחברות בארגון עוין. הוא נידון למאסר עולם, בנימוק שהיה שותף שווה לרצח שבוצע בפועל בידי שניים מחבריו לחוליה. בפסק הדין נקבע כי וליד דקה שימש כאחראי ומעביר ההוראות לחוליה וכי הורה לחבריה לרצוח את משה תמם ובשל כך נגזר עליו מאסר עולם.

 תקופת המאסר 
דקה ריצה את עונשו בין השאר בבתי הסוהר שאטה, שקמה, באר שבע, נפחא, באיילון, בגלבוע והדרים.

בקשותיו לקציבת עונשו נדחו על ידי הרמטכ"ל ונשיא המדינה, עד שב-2012, בעקבות המלצת משרד המשפטים, קצב הנשיא שמעון פרס את עונשו ל-37 שנים.

 פעילות אקדמית ופוליטית 
במהלך תקופת כליאתו סיים לימודי תואר ראשון ושני במדע המדינה באוניברסיטה הפתוחה. ב-1993 הצטרף למפלגת בל"ד ובשנת 2000 נבחר לחבר בוועד ההנהגה הארצית של המפלגה.

במסגרת לימודיו בכלא חקר את המניעים של מחבלים שתכננו לבצע פיגועי התאבדות.

בעתירה שהגיש לבית המשפט בשנת 2008 בבקשה לקיצור עונשו הצהיר כי הוא מתנגד לאלימות ודוגל בדו-קיום. כמו כן תיאר פיגועי התאבדות כ"לא מוסריים" ו"מזיקים לעניין הפלסטיני".

לאורך השנים פרסם מאמרי דעה קבועים בביטאון מפלגת בל"ד "פצל אל-מקאל", וכן מאמרים ב"הארץ". כמו כן חיבר ספר לבני הנעורים בשם "סיפור סוד שמן הזית" שיצא לאור ברמאללה העוסק במציאת פתרון בלתי-אלים ל. הוא התכתב באופן קבוע עם ענת מטר ועם גדעון לוי, ולדברי מטר "הוא הביע חרטה מלאה ופומבית, חוזרת ונשנית, על מעשיו". הוא התיידד עם הסופר סמי מיכאל וזכה לביקורים ממנו. ההצגה "הזמן המקביל", שנכתבה בהשראת סיפורו, מוצגת על ידי תיאטרון אל-מידאן. שם ההצגה מתייחס למה שמכנה דקה בכתביו "הזמן המקביל", שהוא תקופת המאסר שלו, מקום שבו הזמן עומד מלכת. ההצגה מציגה את חייהם של האסירים.

 חיי משפחה 
באוגוסט 1999 נישא לסנאא סלאמה, פעילה למען זכויות אסירים ביטחוניים, אותה הכיר לראשונה בעת ביקורה בבית הכלא ב-1996. הוא עתר ב-2008 וב-2011 לבית המשפט המחוזי נגד שירות בתי הסוהר, שסירב משיקולים ביטחוניים לאפשר לו התייחדות עם רעייתו. עתירותיו נדחו לאחר שבית המשפט החליט לא להתערב בשיקולי שירות בתי הסוהר, וזאת על סמך חוות דעת של שירות הביטחון הכללי, לפיה דקה לא ניתק את קשריו עם החזית העממית, ארגון עוין לישראל. בית המשפט קבע לאור הראיות שהוגשו לו כי:

בקשת רשות ערעור שהגיש לבית המשפט העליון הסתיימה בהודעה של שירות בתי הסוהר כי הוא נכון לבחון מחדש את עניינו של דקה.

ב-2020 הצהירה רעייתו של דקה כי נולדה לה בת, פרי זרעו של דקה שהוברח מהכלא. עם זאת משרד הפנים סירב לרשום את דקה כאביה של הילדה.

 אירועים נוספים 
במהלך 2004 היה דקה משובתי הרעב בקרב האסירים הביטחוניים כמחאה על תנאי מעצרם. בתקופת היותו בכלא גלבוע שימש דובר ונציג האסירים בפני שלטונות הכלא. לדבריו, הוא ניתק את קשריו עם ארגון החזית העממית ב-1995, ולכן עתר ב-2006 לשנות את סיווגו הארגוני בכלא. הבקשה התקבלה על ידי שירות בתי הסוהר ומאז הוא הוגדר על ידי השב"ס כחסר שיוך ארגוני.

בשנת 2007 הופיע שמו ברשימת האסירים הביטחוניים אזרחי ישראל שארגון חמאס דרש לשחרר במסגרת עסקת שליט. במסגרת המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים (2013–2014) דרשה הרשות הפלסטינית את שחרורם של 14 אסירים ביטחוניים אזרחי ישראל, בהם דקה.

בשנת 2016, בעודו כלוא בבית הסוהר קציעות, נתפסו בכליו טלפונים ניידים ומסרים מוצפנים שהוברחו על ידי חבר הכנסת באסל גטאס. בעקבות האירוע הוארך מאסרו של דקה בשנתיים נוספות וכן הוטל עליו עונש מאסר על תנאי. בהתאם לכך היה צפוי להשתחרר במרץ 2025. אחיו של דקה, שהעביר את הטלפונים לגטאס, הורשע ונידון לעבודות שירות וקנס.

 מחלתו ומותו 
ב-2023 אושפז דקה תחת אבטחה בבית החולים אסף הרופא בצריפין, כשהוא חולה בסרטן ועל פי חוות דעת של מערך הרפואה של שב"ס (מר"ש): "ימיו קצרים ונשקפת סכנה ממשית לחייו". בחוות דעת נוספת של מר"ש, שיצאה שבוע לאחר מכן, נקבע כי תוחלת חייו פחתה לשנתיים לכל היותר בשל מחלתו, אך הוא אינו על ערש דווי.

בקשתו מוועדת השחרורים הרגילה של השב"ס לשחררו מטעמים רפואיים עוררה מחאה ציבורית ואת התנגדות הפרקליטות. הבקשה לא התקבלה מאחר שהוועדה קבעה כי היא צריכה לעלות לדיון בפני ועדת שחרורים מיוחדת לאסירים ביטחוניים. ב-26 ביוני דחתה ועדת השחרורים המיוחדת באופן סופי את בקשת השחרור המוקדם.

בנובמבר 2023, דקה העיד על התעללות בכלא גלבוע, לאחר תחילת מלחמת חרבות ברזל: "המכות היו מכוונות לאזור הבטן. תוך כדי המכות תפסו את פניי. הייתי ללא שמיכה ובגדים, וקיבלנו בקושי שלוש כפות אורז לאדם. על הירקות היו שמים מלח בכמויות שהפכו אותם בלתי אכילים. לאחר כשבוע, כשמצבי הידרדר, הועברתי לבית חולים".

ב-7 באפריל 2024 הוא מת ממחלת הסרטן. לאחר מותו ספדו לו פעילות השמאל הרדיקלי ענת מטר ועינת ויצמן.

שירות בתי הסוהר נמנע מלמסור את גופתו למשפחתו, ולכן הוא לא הובא לקבורה. המשפחה עתרה לבג"ץ נגד החלטה זו. המדינה נימקה החלטה זו ברצון שגופתו תשמש קלף מיקוח לצורך עסקת חטופים עם חמאס, בג"ץ דחה את העתירה וקבע כי מדובר בהחלטה סבירה ומידתית, ושלמפקד הצבאי נתונה סמכות להורות על החזקת גופות מחבלים לצורכי משא ומתן, לרבות גופות של מחבלים שהם אזרחי ישראל.

 ראו גם 
 רצח משה תמם

לקריאה נוספת
 כוח אדם - רב"ט משה תמם ז"ל, תיק מספר 89/1987/8, ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון

קישורים חיצוניים

 כתב אישום - ווליד נימר אסעד דקה, בית המשפט הצבאי בלוד, תיק פ.א 1421/84, 1986
 הכרעת דין - ווליד נימר אסעד דקה, בית המשפט הצבאי, בלמ"ד/55/86, 1 במרץ 1987





 פישל רוזנפלד, ספרו של המחבל יושק במימון ציבורי, באתר ביזנעס. (קישור נוסף)



 עבדול נאסר פרוואנה, מיהו האסיר וליד דקה?, 20 באפריל 2023, באתר המכון ללימודים פלסטיניים בביירות 

הערות שוליים

קטגוריה:פעילי החזית העממית לשחרור פלסטין
קטגוריה:טרוריסטים ישראלים
קטגוריה:אסירים ביטחוניים בישראל
קטגוריה:רוצחים
קטגוריה:מורשעים בפגיעות גופניות בישראל
קטגוריה:מורשעים בעבירות ביטחון בישראל
קטגוריה:פובליציסטים ערבים ישראלים
קטגוריה:ערבים ישראלים
קטגוריה:פעילי בל"ד
קטגוריה:פעילים פוליטיים ערבים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:באקה אל-גרבייה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024