עיון (עיר מקראית)

עִיּוֹן הייתה עיר מקראית, באזור שיועד לשבט דן בצפון נחלת שבט נפתלי, ואשר בשל היותה על גבול הצורים והצידונים, ידעה כיבושים רבים.

 במקרא 
העיר נזכרת בתיאור כיבושי בן הדד הראשון הארמי בממלכת ישראל: 

עיון מוזכרת גם בתיאור כיבושי תגלת-פלאסר השלישי מלך אשור: 

 תקופת המשנה והתלמוד 
בתקופת המשנה והתלמוד נזכרת נוקבתא דעיון, כנקודה הצפון-מזרחית של ארץ ישראל בתחום שהחזיקו עולי בבל.

יהוסף שוורץ הציע כי משמעות המילה "נוקבתא" שבמקורות חז"ל היא "עמק צר", כאשר הכוונה היא לאפיק נחל עיון העובר ליד מטולה.

 מקורות נוספים 
נראה כי העיר נזכרת כבר בכתבי המארות המצריים מראשית המאה ה-18 לפנה"ס, וכן ברשימת הערים של תחותמס השלישי מתחילת המאה ה-15 לפנה"ס.

 זיהוי 
שמה של העיר הקדומה השתמר לפי הסברה בעמק עיון, המכונה בערבית "מרג' עיון", הסמוך מצפון לדן ולאבל בית מעכה. מקום העיר עצמה טרם זוהה בוודאות, ויש המציעים את "תל דבין" שבמרכז עמק עיון, בו נמצאו שרידי חומות וחרסים החל מתקופת הברונזה.

הצרפתי ויקטור גרן ביקר בתל דבין בשנת 1870, וציין כי במדרון הגבעה הותקנו טרסות, אשר נבנו מאבנים שסיקלו וערמו בעלי הקרקע בתל, ומקורם בבניינים חרבים; על אלו גדלות גפנים ותאנים. הוא הבחין במקום בשני מעיינות הנובעים לרגלי הגבעה, ותיאר את הברכה הקדומה אליה נקוו מימי אחד המעיינות. גרן תמך בזיהוי המקום עם העיר המקראית עיון.

הערות שוליים

קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט נפתלי
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד