אבל השיטים

אָבֵל הַשִּׁטִּים (באשורית: abil-šiṭṭi) היא עיר קדומה בעבר הירדן, הנזכרת בספר במדבר, בכתובות תגלת-פלאסר השלישי ובמקורות קלאסיים.

אזכורים במקרא
זאת תחנתם האחרונה של בני ישראל בנדודיהם במדבר. משם שלח יהושע בן נון את המרגלים: , יהושע לעומת משה שולח שני מרגלים ולא שנים עשר, פה שליחת המרגלים הייתה חשאית וצבאית לעומת שליחותו המדינית/רוחנית של משה בספר במדבר.

על פי הכתוב במקרא חנו בני ישראל לפני כניסתם לארץ בין שני המקומות: .

השיטים נזכרת גם בספר מיכה. הפסוק בספר מיכה , מוסב אל הפועל המופיע בתחילת הפסוק "עַמִּי, זְכָר נָא". יש הסוברים כי הנביא קורא לזכור את קורות בני ישראל בשיטים שהיא תחנתם האחרונה של בני ישראל במסעם במדבר, ועד הגלגל, שהיא תחנתם הראשונה בכניסה לארץ בעבר הירדן. לדעת אחרים מקומות אלה מסמלים מעבר חיי נדודים במדבר להתיישבות קבע בארץ ישראל. יש הטוענים כי השיטים הנזכרת בספר מיכה יש בה רמז לחטא בעל פעור שהתרחש בשיטים. לדעת שמואל ורגון יש לראות בהיגד "מִן הַשִּׁטִּים, עַד הַגִּלְגָּל", מריזם אשר כוונתו לשלמות ההיקף בו חנו בני ישראל למרות הקרבה בין שני המקומות.

 אזכורים חוץ־מקראיים 
העיר נזכרת בספרי שנות תגלת־פלאסר השלישי כ־a-bi-il-šiṭ-ṭi יחד עם הגלעד, והם מתוארים "על גבול בית עומרי".

לדעת יוסף בן מתתיהו בספרו קדמוניות היהודים, אבל (Άβίλη) היא אבל השיטים, הנזכרת בספר במדבר.יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 4.8.2 (במקור היווני), 5.1.1 (במקור היווני) בן מתתיהו כותב כי המרחק ממנה אל הירדן הוא , והיא מלאה בעצי תמר.יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 4.8.2 (במקור היווני), 5.1.1 (במקור היווני)

זיהוי המקום
ממוזער|עצי תמר בתל אל-חמאם
הנרי בייקר טריסטראם מזהה את אבל השיטים עם תל כפרין. גם לדעת שמואל אחיטוב יש לזהות את אבל השיטים עם תל כפרין, ולחלופין עם תל אל-חמאם בקרבתו; בשני המקומות הייתה קיימת התיישבות בתקופה כנענית ובתקופה ישראלית.

הערות שוליים

קטגוריה:יישובי המקרא