בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר

בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר היא סוגיה הלכתית מן התלמוד, העוסקת בקביעת מועד קיום מצוות הפורים ובראשן קריאת המגילה. היא עוסקת באדם שעבר בין יישובים בעלי מעמד הלכתי שונה לנושא הפורים.

פורים חל בשני מועדים שונים. בערים שאינן מוקפות חומה מימות יהושע בן נון קוראים את המגילה ביום יד באדר. בערים מוקפות חומה מתקיימת קריאת המגילה ביום טו באדר.

תושב עיר שאינה מוקפת חומה נקרא בן עיר או פרוז. תושב עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון מכונה בן כרך או מוקף.

הסוגיה עוסקת במצב שבו אדם שמעמדו ההלכתי הוא כבני יישוב אחד שוהה בפועל ביישוב מן הסוג האחר. היא דנה בשאלה לפי איזה מן המועדים עליו לקיים את מצוות קריאת המגילה ושאר מצוות הפורים.

מקור הדין
כל יהודי חייב לקרוא את מגילת אסתר בפורים, והמועד נקבע לפי סוג מקום המגורים. בן עיר קורא ביום יד באדר, בן כרך ביום טו באדר. הסוגיה עוסקת במי שעובר בין סוגי יישובים ואיך נקבע עבורו המועד.

מקור הדין במשנה:

כלומר כאשר אדם עובר מעיר לכרך או להפך, אם דעתו להישאר שם קורא שם, ואם דעתו לחזור קורא בתאריך של מקומו.

ובגמרא שם:

רבא מגדיר את המונח דעתו לחזור כוונה של האדם לשוב לביתו בליל י"ד באדר. אם האדם מתכוון להישאר במקום שבו הוא מבקר במשך ליל י"ד, הוא ייחשב כבני המקום הזה, וחיוב קריאת המגילה עבורו נקבע לפי מועד המקום שבו הוא נמצא בפועל.

בספרי הראשונים ניתנו פירושים שונים לדברי רבא, ובהלכה יש הבדלים בפסיקה בהתאם להבנת דברי רבא.

טעם הדין

כלומר שלומדים מהייתור היהודים הפרזים היושבים בערי הפרזות לרבות גם פרוז בן יומו - שהיה בעיר רק יום אחד שנקרא פרוז, וכיוון שפרוז בן יומו נקרא פרוז מסתבר שגם מוקף בן יומו נקרא מוקף.

דעתו להישאר או נשאר
שיטת רש"י
מדברי רש"י בסוגיה עולה שצריך להישאר בפועל ביום י"ד, שכך כתב:
אלא שעתיד לחזור בליל ארבעה עשר. אם קודם עמוד השחר יצא מן העיר וכו'.
אבל אין עתיד. לצאת משם בלילה וכו'.

שיטת הרי"ף
הרי"ף בהביאו דברי רבא כתב "אמר רבא לא שנו אלא שעתיד לחזור בלילי י"ד ונתעכב". כלומר הרי"ף מדגיש שדעתו הייתה לצאת אלא שנתעכב.

בעל המאור תמה על הרי"ף שמה שייך עתיד לחזור ונתעכב, אם חזר - חזר, ואם לא חזר - לא חזר, ועל כן פירש כרש"י, וכן פירש הריטב"א בדברי הרי"ף.

הרמב"ן בספרו "מלחמות ה'" יישב שיטת הרי"ף שהכל תלוי בדעתו וכמו שמצאנו בגמרא (ב) שאין נותנים חומרי המקום שהוא שם אלא כשאין דעתו לחזור. והוסיף הרמב"ן שכן היא דעת רבינו חננאל שתלוי בדעתו.

 שיטות הראשונים בדברי רבא 
רבא מבאר שהיום הקובע הוא יום י"ד, ונחלקו הראשונים אם כוונתו רק לבן כרך שהלך לעיר או גם לבן עיר שהלך לכרך.

 שיטת רש"י 
רש"י מפרש שרבא מפרש רק לבן כרך שהלך לעיר שאם היה בעיר ביום י"ד קורא כבני העיר, אבל בן עיר שהלך לכרך בשביל להחשב כבן כרך לקרוא בט"ו צריך להיות בט"ו בכרך ואם לא היה בט"ו בכרך אינו נחשב כבן כרך אף אם היה שם ביום ט"ו. וכן כתבו הרשב"א המאירי והרי"ד.

 שיטת הרי"ף 
הרי"ף בהעתיקו דברי הגמרא כתב "בן עיר שהלך לכרך. אמר רבא לא שנו אלא..." ומשמע שדברי רבא נסובים רק על בן עיר שהלך לכרך ולא כשיטת רש"י.
אולם הרמב"ן בספרו "מלחמות ה'" כתב שדעת הרי"ף כרש"י שרבא קאי אבן כרך שהלך לעיר, ומה שכתב הרי"ף בן עיר שהלך לכרך "פסקא דמתניתין היא" כלומר הרי"ף העתיק את תחילת המשנה לבאר שעליה מדברים דברי הגמרא אך לאו דווקא על הבבא הזו.

 הכרעות האחרונים 

בשולחן ערוך נפסק והוא לשון הרמב"ם: "בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר אם בדעתו לחזור למקומו בזמן קריאה ונתעכב ולא חזר קורא כמקומו". ופירש במשנה ברורה אם בעת נסיעתו היה דעתו לחזור למקומו בעת הקריאה של אותו מקום שבו נמצא עתה דהיינו משהאיר היום לא יהיה שם כי ישוב לביתו ונצרך לבסוף להישאר בכרך קורא במקומו שהוא עתה כמקום שבא ממנו היינו עיר (פרוז) בי"ד אדר למרות שהוא נמצא בכרך שקוראים בט"ו באדר אבל אם לא היה בדעתו בעת נסיעתו קורא כמקומו היינו בט"ו כי כלל יש לנו מי ששייך לפרוז אפילו בן יומו קרוי פרוז וכן כרך בן יומו קרוי כרך וכן בן כרך שהלך לעיר גם כך אם היה בדעתו לחזור בעת נסיעתו קודם שהאיר היום קודם זמן קריאה במקום שנמצא בו עתה לחזור ונתעכב לבסוף קורא במקומו כמקום שבא ממנו היינו ט"ו אדר אבל אם לא הייה בדעתו קורא כמקומו שבו עתה נמצא.

בספר טורי זהב כתב שכל זה דווקא שהיה בתחילת היום בעיר, אבל אם הגיע קודם שהאיר היום חייב לקרוא כמקומו שלו בדרך כלל, וכן פירש כף החיים ומקורו במגיד משנה על הרמב"ם ופרי חדש.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:פורים