קלודזקו

קלודזקו (בפולנית: Kłodzko, בעבר כונתה גם קלדזקו, Kładzko; בצ'כית: Kladsko; בגרמנית: Glatz; בלטינית: Glacio ,Glacensis urbs או Glocium) היא עיירה בדרום פרובינציית שלזיה תחתית שבדרום-מערב פולין. קלודזקו שוכנת במחוז קלודזקו. היא משמשת כמרכז מסחרי ראשי וכן צומת תחבורה ותיירות חשובה באזור. יש שמכנים אותה "פראג הקטנה".

היסטוריה
קלודזקו הייתה מאוכלסת לפחות מאז המאה הראשונה לספירה. מספר אתרים הנמצאים בעיירה מצביעים על כך שהיא ישבה על דרך הענבר והחלה קשרי מסחר ענפים עם האימפריה הרומית. קלודזקו הוזכרה לראשונה בשם "קלאדצקו" בכרוניקה מהמאה ה-12, שכתב הכומר והסופר קוסמס מפראג, בה הוא מציין כי העיירה הייתה שייכת לאציל הבוהמי סלאבניק. בתחילת המאה ה-12 פרץ ויכוח סוער בין בוהמיה לבין פולין: כל אחת טענה כי קלודזקו שייכת לה. הוויכוח הוביל לסדרת עימותים אשר הרסו לבסוף את העיירה לחלוטין.

בשנת 1114 שרף בולסלב הראשון את העיירה והחריב אותה עד היסוד, אך בנה אותה מחדש זמן קצר לאחר מכן, ואף חיזק את הטירה המשקיפה עליה. לאחר הסכם שלום מ-1137, ויתר בולסלאב השלישי עקום הפה על קלודזקו לטובת נסיכות בוהמיה.

בין השנים 1253–1278 קיבלה קלודזקו מגרמניה זכויות מגדבורג, אם כי התאריך המדויק אינו ידוע. בשנת 1278 נכבשה העיירה על ידי הדוכס הנרי פרובוס הרביעי. בשנת 1290 נמכרה לדוכסות שווידניצה ולאחר מכן, ב-1301 נמכרה לדוכסות ז'יימביצה, אך נמכרה ב-1334 חזרה לממלכת בוהמיה על ידי הדוכס בולסלאב השני. באותה שנה, הוביל יוהאן מלוקסמבורג, מלך בוהמיה, לתקופה של צמיחה מהירה בעיירה. ב-1341 נבנתה העירייה ושנה לאחר מכן נפתח בית חרושת ללבנים. בשנת 1390 נבנה גשר אבן גותי מעל נהר ניסה.

בשנת 1526 הוכתר בית הבסבורג בתור מלך בוהמיה. כך מחוז קלודזקו הפך לחלק מממלכת הבסבורג. בשנת 1540 נבנתה מערכת הביוב של העיירה וכעבור תשע שנים הרחובות רוצפו והעירייה שופצה. רוב הבתים סביב כיכר העיר נבנו מחדש בסגנון הרנסאנס.

ב-1617 נערך מפקד האוכלוסין הראשון במחוז גלאץ, בו שכנה קלודזקו. בקלודזקו היו 1,300 בתים ויותר מ-7,000 תושבים. כשנתיים לאחר המפקד פרצה מלחמת שלושים השנים. בין השנים 1619–1649 הצרו על המצודה מספר פעמים. על אף שהמצודה לא נכבש, העיירה עצמה נהרסה במידה רבה. מעל 900 מתוך 1,300 המבנים נהרסו על ידי אש ותותחים, והאוכלוסייה פחתה לכדי ממחצית.

ב-1871, במהלך איחוד גרמניה, הפך מחוז גלאץ לחלק מהרייך הגרמני. מבצרים נהרסו וגשרים חדשים נבנו. בשנת 1880 נפתחו מפעל גז ומפעל לייצור חשמל. הבניינים לאורך הרחובות הראשיים נבנו מחדש בסגנון נאו-גותי ונאו-רנסאנס.

בסוף המאה ה-19 הפך עמק קלודזקו לאחד מאתרי התיירות הפופולרים ביותר ומלונות רבים, סנטוריומים וספא בערים הסמוכות.

לאחר מלחמת העולם הראשונה, נעשו מספר ניסיונות לספח את עמק קלודזקו לצ'כוסלובקיה. מנקודת המבט של צ'כיה, קלודזקו הייתה חלק מבוהמיה על אף שמאז כיבושה על ידי ממלכת פרוסיה ב-1763 הייתה חלק משלזיה תחתית. המאמצים לספח את קלודזקו לצ'כוסלובקיה המשיכו עד לאחר מלחמת העולם השנייה.

הצעות לסיפוח קלודזקו לצ'כוסלובקיה
ועידת השלום בפריז (1919)

מקרא:

פס שחור מודגש – הצעה לגבול עם הרפובליקה הצ'כוסלובקיתקו נקודה קו – גבול נוכחיקו עם פסים אנכיים – מסלול הרכבת

במהלך מלחמת העולם השנייה נהפכה המצודה לכלא. בתחילה היה הכלא מנוהל על ידי האבווהר, אך עבר לאחר מכן לשליטת הגסטפו. כמו כן, שימש כמחנה שבויים לקצינים של ארצות שונות. בינואר 1945 הגיעו האסירים לקלודזקו עובדי הכפייה הוחזקו במעוז, שהפך לתת-מחנה ריכוז מחנה הריכוז גרוס-רוזן.

העיירה עצמה לא נפגעה קשה במלחמה ונכבשה על ידי הצבא האדום בלי קרב גדול. עם זאת, כל הגשרים, למעט גשר האבן הגותי מ-1390 נהרסו. לאחר כניעתה של גרמניה הנאצית ב-1945, עקב שינויי גבול שנקבעו בוועידת פוטסדאם, הועברה קלודזקו מגרמניה לפולין. תושביה הגרמנים של העיירה גורשו והוחלפו בפולנים, שרובם גורשו מאזורי פולין שסופחו לברית המועצות.

בשנים 1950–1960 נפגע אזור מרכז העיירה על ידי מפולות. התברר כי לאורך ההיסטוריה, פיתחו הסוחרים בקלודזקו רשת של מרתפים ומנהרות תת-קרקעיות. הם שימשו לאחסון ואף למקלט בטוח מאש ארטילרית בעת צרה. עם הזמן נשכחו המנהרות, במיוחד לאחר גירוש התושבים הגרמנים, ובמהלך השנים שלאחר מלחמת העולם השנייה, רבים מהם החלו להתמוטט יחד עם הבתים. ב-1970 שומרו המנהרות וקלודזקו חדלה להיהרס.

אסון נוסף קרה בשנת 1997, כאשר הוצפה קלודזקו. נהר ניסה קלודזקה עלה לגובה של 8.71 מטר ושטחים נרחבים בעיירה נהרסו. בשנים הבאות נעשו פעולות לשיקום נזקי השיטפון וחידוש העיר העתיקה, שקיבלו תמיכה כספית על ידי האיחוד האירופי.

כיום, קלודזקו היא אחת מהמרכזים החשובים בתרבות, המסחר והתיירות בשלזיה התחתית. העיירה מושכת תיירים גרמנים המתעניינים בהיסטוריה שלה ותיירים צעירים באמצעות מתקני הספורט החורפיים שלה.

דמוגרפיה
בתחילת המאה ה-19 חיו בעיירה 5,000 אנשים (על פי נתונים מ-1816), אבל כבר באמצע המאה מספר התושבים הוכפל ועלה ל-10,000. בעשורים הבאים גדלה האוכלוסייה בקלודזקו בהתמדה, מלבד תקופה קצרה מייד לאחר מלחמת העולם הראשונה, בה חלה ירידה. כמה שנים לפני מלחמת העולם השנייה, האוכלוסייה עמדה על 20,000.

בתחילת המאה ה-21 עלתה האוכלוסייה בקלודזקו ל-30,000, אך מספר שנים מאוחר יותר, בשנת 2008, ירדה ל-28,000. מספר התושבים הרב ביותר שהיה בקלודזקו אי פעם היה בשנת 1998 על פי תחזיות דמוגרפיות האוכלוסייה תמשיך לצמוח אף בשנים הבאות.

 האוכלוסייה בעיירה לפי שנים המאות ה-16–19 1620 1734 1807 1809 1816 1825 1834 1840 1843 1849 1858 1871 1880 1885 1890 1894 מספר התושבים 13,501 6,500 4,400 4,549 4,887 5,510 6,187 6,644 7,654 7,777 8,222 13,052 13,588 11,545 13,501 13,701 המאות ה-20-21 1900 1905 1910 1912 1925 1933 1939 2003 2006 2007 2008 2009 2011 2012 2014 מספר התושבים 15,015 16,052 17,121 17,284 16,563 19,000 20,575 30,100 28,750 28,148 30,000 28,081 28,750 28,356 27,919

 האוכלוסייה בעיירה לפי מין (2009) גברים נשים סה"כ אוכלוסייה 13,041 (46.6%) 14,962 (53.4%) 28,003 (100%) צפיפות 525 602.3 1,127.3

 האוכלוסייה בעיירה לפי דת (1910) יהודים נוצרים פרוטסטנטים נוצרים קתולים סה"כ מספר התושבים 150 3,324 13,629 17,121

 אקלים 

גאוגרפיה
קלודזקו ממוקמת בפרובינציית שלזיה תחתית, במחוז קלודזקו. היא שוכנת במרכז עמק קלודזקו, בדרום-מערב הרי ברדזקי בגובה של כ-290–370 מטר, על גדותיו של נהר ביסטריצה, בסמוך לגבול עם גרמניה.

יהדות קלודזקו
ממוזער|בית הקברות הוקם בשנת 1825, נהרס במלחמת העולם השנייה ונסגר לקבורה ב-1973
הקהילה היהודית בקלודזקו הייתה קיימת כבר ב. מעמדם של היהודים בקלודזקו היה חזק מאוד, הם החזיקו בבתים ועסקים משלהם וכן בבית כנסת ובית קברות. בהשוואה לקהילות בערי שלזיה האחרות, היה יחס טוב בין היהודים והשלטון. אך למרות זאת, ב גורשו היהודים מקלודזקו. הם יכלו להישאר, אך רק למטרות מסחר ובלי זכות לישיבת קבע. בשנת 1812 פרסם פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה צו בו הוא נותן ליהודים אזרחות מלאה ורשות לחיות לפי המסורת שלהם. הקהילה היהודית קמה מחדש, ובהנהגת הרב סלינג קארו, הקימו בית כנסת, בית קברות, מקווה וארגון חברה קדישא. למרות זאת, היהודים החלו להיטמע באוכלוסייה המקומית שהשפיעה על מצבם הרוחני.

לאחר עלייתו של היטלר לשלטון, חלק מהמשפחות היהודיות החליטו להגר. ההגירה הוגברה לאחר 1936. היהודים עברו לוורוצלב או למדינות מחוץ לאירופה. בתיהם ובתי העסק שלהם הוחרמו. בליל הבדולח, בית הכנסת נשרף וכל החנויות היהודיות הושחתו.

במהלך מלחמת העולם השנייה בקרבת העיר הוקם מחנה ריכוז לנשים. חיי יהודים במחנה תוארו בספרים של רות מינסקי סנדר ושרה זיסקינד.

לאחר מלחמת העולם השנייה, התיישבו בעיר כ-2,300 פליטים יהודיים שהיוו 4% מכלל האוכלוסייה בעיר. הוקמה ועדה לעזרת היהודים ששמה לה מטרה לספק את עזרת תושבי העיר היהודים החדשים. ב-1948 מונה הרב משה גלרטנר לרב העיר.

 היהודים בעיירה לפי שנים 1816 1824 1840 1843 1880 1890 1895 1900 1910 1925 1930 1933 1937 1938 1939 מספר היהודים 5 12 60 102 251 221 (1.6%) 208 183 157 125 (0.8%) 120 115 (0.6%) 62 58 26 (0.1%)

ממוזער|בית הכנסת המפואר הוקם בין השנים 1884–1885. במהלך ליל הבדולח נשרף בית הכנסת ומאז לא שוקם
ממוזער|העיירה במחוז קלודזקו
ממוזער|ניסה קלודזקה

אתרי תיירות
המצודה – שוכנת על סלע גבוה המשקיף אל העיירה, הוקמה במאה ה-19. בתקופת שלטונו של המלך פרידריך הגדול, היא הייתה אחת המצודות הגדולות ביותר בפרוסיה.
הגשר הגותי – המכונה "גשר קרל המיניאטורי". הגשר שרד את השיטפון ב-1997. על פי האגדה הגשר עשוי מרכיבי ביצים.
מנהרות העיירה – חלקי המנהרות שנבנו מתחת לעיירה במאה ה-13 נפתחו לציבור הרחב.
כנסיית העלייה – נבנתה על ידי ההוספיטלרים במאה ה-14. אחת הדוגמאות הבולטות ביותר כיום של האדריכלות הגותית בפולין.

ערים תאומות








קישורים חיצוניים


 באתר לשכת התיירות הפולנית


 פולין - לא מה שחשבתם | קלודזקו


הערות שוליים

קטגוריה:שלזיה תחתית: יישובים