חיים דעואל לוסקי

חיים דְעוּאֵל לוּסְקי (נולד ב-8 ביוני 1951) הוא דוקטור לפילוסופיה ואמן חזותי ישראלי.

ביוגרפיה
חיים לוסקי נולד בתל אביב-יפו בשנת 1951. בשנות ה-70, לאחר לימודיו התיכוניים, למד שנה אחת ב"בצלאל" ועבר לפריז, שם המשיך בלימודי אמנות ופילוסופיה. למד בין היתר אצל מישל פוקו וז'יל דלז, באוניברסיטת פריז - סורבון 8 בסן דניז.

בשנות ה-80, לאחר שובו לישראל, פתח, יחד עם מנחם עוז, סטודיו לאופנה. ב-1986 החל לכתוב ביקורת אמנות בעיתונים "הארץ", "ידיעות אחרונות" ו"דבר". בשנות ה-90 הוציא, ביחד עם אריאלה אזולאי, את כתב-העת "רידינג". בשנת 1995 הוסיף לשמו את השם "דעואל", שהיה שם המשפחה של משפחת אמו. בין השנים 1993–2005 ערך את כתב העת לפילוסופיה "מטאפורה". בשנת 1999 היה מיוזמי הוצאת הספר "מגש הכסף" – ספר זיכרון לחילמי שושא. מאמריו הפילוסופיים מנסים לברר את משמעות האפיסטמולוגיה של הפעולה האנושית דרך הגותם של פילוסופיים כפוקו ודלז.

עיקר עבודתו כאמן היא בתחום המצאת המצלמות, וכתיבת ספרי אמן. החל בשנות ה-80 יצר סדרה של מצלמות נקב בעלות צורות שונות, הבודקות את אופן יצירת הדימוי החזותי. בנוסף, לאורך כל פעילותו האמנותית יצר סדרה של ספרי אמן המערבים טקסטים פילוסופיים ודימויים אמנותיים.

לימד באוניברסיטת תל אביב, באקדמיה לאמנות "בצלאל", ב"קמרה אובסקורה", במדרשה לאמנות במכללת בית ברל וב"מנשר".

עבודתו במדרשה לאמנות בבית ברל הופסקה בשנת 2018 לאחר שסטודנטית התלוננה נגדו על הטרדה מינית מתמשכת. בעקבות פרסום תחקיר עיתונאי שחשף טענות רבות להטרדה מינית בבתי ספר נוספים הגיב: "כואב לי לזהות את עצמי בדיוקן שהכתבה משרטטת. זה מחייב אותי כמו כל מי שמוטחות בו האשמות כאלו לחשבון נפש ולהסקת מסקנות…אני מבקש להתנצל בפני כל סטודנטית או סטודנט שפגעתי בהם גם אם שלא במתכוון או שלא ביודעין". בעקבות פרסום התחקיר ופניות שעלו באוניברסיטת תל אביב, לוסקי, שהיה מורה מן החוץ באוניברסיטה, אולץ לפרוש מההוראה בה.

בשנת 2025 הגיש תביעות דיבה נגד חמישה גולשים שייחסו לו עבירות מין חמורות. באוגוסט 2025 הגיע לפשרה עם אחת הנתבעות, מירי דניאל, לפיה היא תשלם לו פיצוי בסך 100,000 ש"ח, תמחק את הפוסט הפוגע ותתנצל.

היה נשוי לרמה, שהייתה מרכזת האגודה לנפגעות מין בתל אביב ומתה מסרטן בדצמבר 2022.

מתגורר בחיפה אב לבן ובת.

השכלה
 1971–1973 – לימודים לתואר ראשון, פילוסופיה, אוניברסיטת תל אביב
 1973–1978 – בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות (הבוזאר), פריז, צרפת
 1974–1979 – היסטוריה ופילוסופיה, קולג' דה פרנס, פריז, צרפת
 1986–1998 – תואר שני, המכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות, אוניברסיטת תל אביב, על עבודה שכותרתה "ברור חלום הקיום - היידגר, ביקורת פרויד וחשיפת ה-DASEIN כמציאות אונירית בהקדמה (לבינסוואנגר): חיבורו הראשון של מישל פוקו הצעיר"
 2005 – תואר שלישי בפילוסופיה, אוניברסיטת תל אביב, על עבודה שכותרתה "הפילוסופיה של ז’יל דלז כבקרת "דמוי המחשבה" בפילוסופיה"
 2007–2011 – לימודים לתואר שלישי, בית הספר למדעי היהדות, אוניברסיטת תל אביב

פרסים ומלגות
 1995 – פרס אנריקה קבלין למפעל חיים בתחום הצילום, מוזיאון ישראל, ירושלים
 1997 – מלגת השתלמות בפילוסופיה צרפתית, שגרירות צרפת בישראל.

תערוכות יחיד
 עבודות בתלת מימד, גלריה שרה לוי, 1986
 מנחה מוזיקלית, אורנים - גלריית המכון לאמנות, 1991
 לשכת תהודה אפלה, המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית, 2002–2003
 עקרון הפעולה הפחותה, הגלריה של המדרשה לאמנות תל אביב, 2006
 צילום אופקי, מוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית, 2014–2015.

ספרים
 הקדמה לפילוסופיה של פני השטח: שמונה סוגיות בפילוסופיה של פריז, רסלינג, 2007
 הפילוסופיה ה[פוסט] מודרנית בראי עצמה, האוניברסיטה המשודרת, 2011

בעריכתו:
 עיר ואוטופיה: אסופת חומרים, 80 שנה לתל אביב יפו, 1989
 RealityTrauma וההיגיון הפנימי של הצילום, מכון שפילמן לצילום בשיתוף עם אבי גנור

לקריאה נוספת
 אריאלה אזולאי, חיים דעואל לוסקי: צילום אופקי, הוצאת רסלינג, 2016

קישורים חיצוניים





 סיון שטאנג, להימחק ולהישאר בעת ובעונה אחת, באתר ערב רב, 2 בספטמבר 2012
 אדם טננבאום, על ספרו של חיים לוסקי: "הקדמה לפילוסופיה של פני השטח", היחידה להיסטוריה ותאוריה, בצלאל // גיליון מספר 7 - רובדי הזמן: חיים, מוות וזיכרון, ינואר 2008, סקירות ספרים



מכּתביו:





הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס אנריקה קבלין
קטגוריה:מבקרי אמנות ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מדעי הרוח
קטגוריה:פילוסופים ישראלים
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951