אמנת עבודת לילה (מאפיות), 1925

אמנת עבודת לילה (מאפיות), 1925 היא האמנה ה-20 של ארגון העבודה הבינלאומי. האמנה קובעת שיש לאסור בחוק עבודה בלילה על מנת לאפשר לפועלי האפייה שנת לילה. האמנה אומצה ביוני 1925 ונכנסה לתוקף במאי 1928. במהלך שנות ה-60 ירדה קרנה של האמנה, לאור התרחבות האפיה הממוכנת. בדצמבר 1963 הוחלט בוועידת המזון של ארגון העבודה הבינלאומי להקים ועדה שתבחן את ביטול האמנה, שנתמכה אז בידי שלוש עשרה מדינות בלבד, ביניהן ישראל שחוקקה את חוק איסור אפיית לילה. 

היסטוריה
ההתנגדות לאפייה בלילה הייתה, יחד עם הדרישה שלא לעבוד ביום ראשון, היעד המרכזי של ארגוני האופים באירלנד בשנות ה-30 של המאה ה-19. ההתנגדות לאפייה בלילה הופיעה גם באמנה של הקומונה הפריזאית בשנת 1871, ומאז הייתה דרישה רווחת בקרב ארגוני פועלים ברחבי העולם. בשנת 1924 החליטה ועידה בינלאומית בז'נבה לפעול לחקיקת אמנה בינלאומית האוסרת אפיית לילה. האמנה אומצה בוועידה של ארגון העבודה הבינלאומי ביוני 1925 ונכנסה לתוקף במאי 1928. 

האמנה אושררה במהלך השנים בידי 17 מדינות: לוקסמבורג (1928-1998), פינלנד (1928-1983), קובה (1928), בולגריה (1929), אסטוניה (1929), ספרד (1932), אורוגוואי (1933-1978), קולומביה (1933), צ'ילה (1933), ניקרגואה (1934-1950), אירלנד (1937-1980), שוודיה (1940-1970), ישראל (1951), ארגנטינה (1955-1981), פרו (1962-1996), פנמה (1970) ובוליביה (1973). עד שנת 1998 פרשו שמונה מדינות מהאמנה. למרות שישראל עדיין רשומה כחתומה על האמנה, חוק איסור אפיית לילה בוטל בשנת 1998.

היו מדינות, כמו צרפת, בהן נקבעו איסורים על אפיית לילה, מבלי לאשרר את האמנה. מנגד, היו מדינות, כמו לוקסמבורג, בהן האיסור לא נשמר, למרות החתימה על האמנה.

הערות שוליים

קטגוריה:דיני עבודה