פרופילקטיקה

פרופילקטיקה (מיוונית: προφυλαξις) הוא מונח בשחמט שמשמעו היא פעילות מונעת. מסע פרופילקטי מיועד לא רק על מנת לשפר את העמדה של השחמטאי, אלא גם למנוע מיריבו מלשפר את עמדתו. אחד הרעיונות השכיחים הוא לקדם את רגלי ח' או א' כדי למנוע מהיריב לתת מט. פרופילקטיקה מובילה למשחקים עמדתיים, שעלולים לתסכל שחקנים בעלי גישה טקטית חזקה. שחקנים בעלי סגנון פרופילקטי מונעים את היוזמות הטקטיות באיומים שמביאים לתוצאות לא נעימות. אחד היתרונות של גישה זו היא שהיא שומרת על סיכון מינימלי וגורמת ליריבים תוקפניים לאבד סבלנות ולשגות. החסרון הוא שגישה זו לא מצליחה מול יריב שמסתפק בתיקו.

כל מסע שמונע מהיריב לאיים איום מסוים יכול להיקרא פרופילקטי, גם אם אין זו המילה המתאימה לתאר את סגנונו של השחמטאי. לדוגמה מיכאל טל וגארי קספרוב שיחקו לעיתים קרובות את המסע ח3 בפתיחה הספרדית – מסע שמונע מהשחור לשחק רז4 וליצור כפיתה על הפרש ב-ו3, ואיש לא היה מגדיר את שני השחקנים הללו כבעלי סגנון פרופילקטי. כל רבי האמנים מבצעים מסעים פרופילקטיים מעת לעת.

עמדה זו הופיעה במספר גדול מאוד של משחקים, והמסע ח3 הוא מסע גמיש שכמעט בכל המשחקים השתמשו בו. בעמדה זו אין במסע ח3 משום בזבוז זמן ובנוסף העמדה איננה פתוחה. המסע מגביל את השחור במשחק נגדי ומונע לחלוטין את המסע רז4. לסיכום – זו החלטה מוצדקת.

לעומת זאת, מסעים כאלו שנעשים מפחד של מה שעשוי לקרות, ללא סיבה ספציפית מובילים לאיבוד זמן יקר. להלן דוגמה למה שיכול לקרות כתוצאה ממסע לא הכרחי של הרגלי ליד הצריח. עמדות דומות לעמדות הסיום נקראות מט לגל.

רבי אמנים ידועים כבעלי סגנון פרופילקטי הם אהרון נימצוביץ', טיגראן פטרוסיאן ואנטולי קרפוב.

קטגוריה:מונחים בשחמט