מערכת המשפט בתקופת המנדט הבריטי

מערכת המשפט בתקופת המנדט הבריטי על ארץ ישראל כללה בתי משפט שלום, בתי משפט מחוזיים ובית משפט לערעורים. בראש מערכת בתי המשפט עמד זקן השופטים, שהיה בריטי.

מבנה מערכת המשפט
עם תום מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918, משנכנסה לתוקפה הפסקת האש ובשיחות השלום  אנגליה וצרפת הסכימו על  גבולות חלוקת המנדטים במזרח התיכון, עלה הצורך בארץ ישראל במשפטן שינסח במהרה מעין 'חוקה' או מערכת משפטית. מאחר שהכוחות בפיקודו של גנרל אלנבי גירשו את הטורקים מפלשתינה, השטח היה למעשה תחת כיבוש צבאי, ומשימת הסדרת המערכת המשפטית הוטלה על הצבא. האדם שנבחר למשימה היה אורם קלארק, קצין תותחנים בעל ניסיון ורקע משפטי, שהניח למעשה לבדו, בתוך חודשים בודדים, את התשתית למערכת משפטית כוללת בארץ.
בתי המשפט של המנדט הבריטי החלו לפעול ביוני 1918, על פי המתכונת של בתי המשפט בתקופה העות'מאנית. הם כללו:
 בתי משפט שלום, שדנו בעניינים ממוניים עד 50 לא"י ובעוונות קלים שעונשם מספר חודשי מאסר ובמקרים נדירים עד 4 שנות מאסר. בבתי משפט אלו כיהנו שופטים מבני ארץ ישראל, אולם היו גם שופטי שלום בריטים, בין השאר לשם שפיטה של נתינים בריטים. בתחילה שימשו קציני המחוז בתפקיד, אולם עם הגידול באוכלוסייה נתמנו שופטי שלום בריטים ייעודיים. בשנת 1941 הגיע מספר שופטי השלום הבריטים לחמישה.
בתי משפט מחוזיים, שדנו בעניינים ממוניים בכל סכום ובעבירות שאינן פשע. בראש בתי משפט אלו כיהנו שופטים בריטים ולצדם שני שופטים ארצישראלים.
בית משפט לערעורים (בית דין עליון) שבראשו זקן השופטים. בית המשפט מנה שישה-שבעה שופטים קבועים. בתחילה היו שני שופטים מוסלמים, שני שופטים יהודים, שופט נוצרי ושופט בריטי, אולם ב-1922 עזב מלכיאל מני את בית המשפט לערעורים ובמקומו מונה סגן נשיא בריטי. בשנת 1929 מונה שופט בריטי שלישי. לאחר פרישת מוסטפא אל-ח'אלידי ב-1938 נותר שופט מוסלמי אחד. בשנת 1944, עם פרישתו של פרנסיס כיאט, לא מונה שופט ארצישראלי אחר ובית המשפט כלל ארבעה שופטים בריטים, שופט מוסלמי ושופט יהודי.

שני בתי משפט מיוחדים הוקמו לצורך דיון בבעלות על קרקעות. בתחילה עמדו בראשם באופן זמני שופטים מבית המשפט לערעורים ולאחר מכן מונו להם נשיאים קבועים בריטים. כן נקבעו בתי משפט מיוחדים לעבירות שעונשן מוות, שבהרכבם נכלל שופט מבית המשפט לערעורים. לעיתים כיהנו נשיאי בתי המשפט המחוזיים בדיוני ערעור של בית המשפט הגבוה לערעורים או נשלחו לסייע בבתי משפט לקרקעות.

עניינים של מעמד אישי נדונו בפני בתי דין דתיים של כל עדה דתית. כללי מערכת המשפט נקבעו בדבר המלך במועצה על ארץ ישראל שנחקק בשנת 1922. בשנת 1924 הותקנה פקודה לקביעת סמכויות בית המשפט לערעורים שכללו גם את סמכויותיו של בית המשפט הגבוה לצדק, שלימים הפך לבג"ץ.

בית המשפט לערעורים קיים דיונים ב-2–3 שופטים. לעיתים, בערעורים על עונש מוות, ישבו בדין חמישה שופטים.

פריסה גאוגרפית
בתי משפט שלום הוקמו בתחילה בירושלים, יפו, עזה, חיפה, שכם, נצרת, טולכרם, ג'נין, בית שאן, טבריה, צפת, עכו, רמלה, בית לחם וחברון. במהלך השנים נפתחו ונסגרו בתי משפט בהתאם לצרכים.

בתי משפט מחוזיים הוקמו בתחילה בירושלים, יפו, חיפה, שכם ונצרת. בשנת 1922 בוטל בית המשפט בנצרת והאחריות על כל הגליל הועברה לבית המשפט המחוזי בחיפה. בשנת 1937 הועברה האחריות על נפות טבריה וצפת לבית המשפט המחוזי בשכם. החלטה זאת בוטלה בסוף 1939.

בשנת 1938 הועבר בית המשפט המחוזי של שכם לחיפה לתקופה קצרה, בעקבות המרד הערבי הגדול.

בשנת 1936, בתחילת המרד הערבי הגדול, הוקם בית דין מחוזי בתל אביב בנוסף על זה שביפו, שפעל תחילה כמושב של בית הדין ביפו עד שהוכר רשמית כמחוז נפרד.

בעלי תפקידים

בראש בתי המשפט המחוזיים עמדו בשנים 1929–1930: פרנסיס בייקר בירושלים, ויליאם ליט בחיפה, אמברוס ווב בשכם ורנדולף קופלנד ביפו. כן כיהנו שני נשיאי בתי משפט מחליפים: ג'וליאן דה-פרייטס ואוליבר פלאנקט.

שופטי בית המשפט לערעורים, לא כולל זקני השופטים
 שנת לידה  שם  תחילת כהונה  סיום כהונתו  תפקידים  תפקידים אחרים 1875  עלי ג'ראללה 1920  1932  שופט מוסלמי  נפטר במהלך כהונתו ב-31 במאי 1932 1882 אוון קורי 1920  1936  שופט וסגן נשיא  ב-1936 מונה לזקן השופטים באיי פיג'י 1887 גד פרומקין ספטמבר 1920  1948  שופט יהודי  1873 מוסטפא אל-ח'אלידי  1920  1938  שופט מוסלמי  עבר לכהן כראש עיריית ירושלים 1860 מלכיאל מני  1920  1922  שופט יהודי  בתחילת 1922 עבר למחוזי ביפו שם כיהן עד יציאתו לגמלאות ב-1929ג'ורג' חומצי 1920  1921  שופט נוצרי  1882 פרנסיס ח'יאט 1922  1944 שופט נוצרי  1920-1922 שופט מחוזי ביפו 1887 פרנסיס בייקר 1929  1936 שופט בריטי נוסף  1920-1928 נשיא המחוזי בירושלים  מאג'ד עבדול האדי 1934   שופט מוסלמי  קודם לכן היה שופט מחוזי בירושלים 1882  יוסף משה ולירו  1935  1938  שופט יהודי  1882  רנדולף קופלנד  אוקטובר 1936  1943  שופט בריטי  נשיא מחוזי מחליף (1921–1926), נשיא בית המשפט המחוזי ביפו (1926-1936) 1883 ריצ'רד ג'וזף מנינג 1936  1939 סגן נשיא  ב-1939 עבר להיות שופט בסינגפור 1881  מוריס גרין  אפריל 1937  אוגוסט 1939 שופט בריטי  מ-1928 נשיא מחוזי בקפריסין 1899  אלן רוז  1939  1944   1936-1939 תובע כללי, בסוף 1944 עבר לציילון 1892 אדוארדס  1941  1947  סגן נשיא  נשיא מחוזי (1935-1941), בתחילת 1947 עבר לאוגנדה 1884  אוליבר פלאנקט  1943  1945   היה נשיא מחליף של בתי משפט מחוזיים (1929–1934), נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים (1934–1940) ונשיא בית המשפט בתל אביב (1940–1943) 1891  ברנארד וידל שאו  ינואר 1945    נשיא מחוזי מאוקטובר 1936, בירושלים 1942–1944  קלייב קורי  אוקטובר 1945   שופט בריטי  שופט שלום, נשיא מחוזי חלופי, נשיא מחוזי בחיפה ובירושלים 1899  הנרי מקסים דה-קומרמונד  דצמבר 1945   שופט בריטי  פרקליט ראשי בטרינידד (1938-1945)

ראו גם
 בתי המשפט בישראל
 מערכת המשפט ברשות הפלסטינית

לקריאה נוספת
 נתן ברון, שופטים ומשפטנים בארץ ישראל - בין קושטא לירושלים, 1900—1930, הוצאת מאגנס, 2008.
 נתן ברון, משפט, יצרים ופוליטיקה: שופטים ומשפטנים בסוף המנדט ובראשית המדינה, הוצאת סטימצקי, 2014.
 שמעון שטרית, על השפיטה - מערכת הצדק במשפט, ידיעות ספרים, 2004, הפרק "מעמד השופטים בארץ ישראל המנדטורית", עמ' 63–74.
 Assaf Likhovski, Law and Identity in Mandate Palestine (2006)

קישורים חיצוניים



תערוכה "מאה שנה להקמת המנדט הבריטיː שנים ראשונות" באתר ארכיון המדינה.

הערות שוליים

*