RICO

RICO (קרי: רִיקוֹ; ראשי תיבות באנגלית של: Racketeer Influenced and Corrupt Organizations Act - חוק נגד ארגוני סחיטה ושחיתות) הוא חוק של הממשל הפדרלי של ארצות הברית שנועד להילחם במאפיה האמריקאית על ידי החמרת הענישה האישית נגד ראשי ארגוני הפשע המאורגן והחברים בהם. 

הגדרת נאשם כמי שעבר על חוק RICO על ידי התביעה (בכפוף לראיות ולאחר שימוע) מובילה את התיק הפלילי לערוץ ייחודי המרחיב את יכולתם של בתי המשפט לחבר יחדיו פשעים המתפרסים לאורך זמן רב למסכת אחת ולגזור עונשים כבדים במסגרת המשפט הפלילי, במרכזם עונשי מאסר ארוכים ועיקול אוטומטי של כל רכושו של המורשע. כן מאפשר החוק לבית המשפט להכיר בחבר בכיר בארגון פשע שהורה על ביצוע עבירה כמי שביצע את העבירה בפועל (כך למשל דינה של הוראת בכיר לרצוח כדין ביצוע הרצח) ומאפשר לנפגעי פשע מאורגן להגיש תביעות אזרחיות אישיות נגד ראשי ארגוני הפשיעה. 

החוק הוצע על ידי ג'ורג' רוברט בלקי}  (George Robert Blakey) פרופסור למשפט ותובע, במסגרת ניתוח הסיבות לקשיים בהעמדה לדין והרשעת בכירים בארגוני פשע מאורגן, התקבל על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-15 באוקטובר 1970 כסעיף 901(a) של החוק לפיקוח על הפשע המאורגן (Organized Crime Control Act) ונכלל כפסקה (chapter) 96 בחלק ה-18 (title 18) של החוק הפלילי של ארצות הברית (U.S. Code). לעיתים, עצם האיום במהלך חקירה משטרתית, להפוך את התיק לתיק RICO, יכול לאלץ חשודים להודות במעשים בדרגת חומרה מופחתת ולהשיג הרשעה. בשנים האחרונות קיימת מגמה שנויה במחלוקת לשימוש בחוק כנגד התארגנויות שונות לביצוע פשע, לאו דווקא במסגרת פשע מאורגן מאפיוזי, עבורו נחקק החוק מלכתחילה.

 פשעים הנכללים תחת ההגדרה 
לפי החוק, אדם שביצע במהלך 10 שנים שני פשעים או יותר מתוך רשימת הפשעים המפורטת, בהקשר לארגון פשיעה, חשוף לתביעה תחת חוק RICO.
 רצח (כולל על ידי רוצח שכיר), חטיפה, סחיטה, איומים והפחדה, גביית דמי חסות, הצתה, גנבה, שוד, סחר בבני אדם.
 עיסוק בלתי חוקי בהימורים, זנות, פורנוגרפיה או בחומרים הכלולים בפקודת הסמים המסוכנים.
 מעילה, הונאה, מתן שוחד, הלבנת הון.
 הפרת זכויות יוצרים סדרתית ופושעת.
 הובלה או סיוע לחדירת מהגרים בלתי חוקיים עבור כסף.
 עיסוק בטרור.

 מקרים מפורסמים של הפעלת החוק 
 ב-1979 ניסתה התביעה להאשים את ראש סניף אוקלנד של כנופיית Hells Angels, סוני ברגר, בהיותו ראש ארגון פשע, תוך שימוש ב-RICO. חבר המושבעים לא השתכנע מהראיות וברגר זוכה. היה זה הניסיון הראשון להפעיל את החוק.
 ב-1980 הורשע לראשונה ראש משפחת פשע תוך שימוש בחוק. היה זה פרנק "פונזי" טיירי, ראש משפחת ג'נובזה, שהורשע בבית משפט בניו יורק.
 "משפט חמש המשפחות" (.United States v. Anthony Salerno, et al) התקיים בין השנים 1985 ל-1986 והיה אחד ממשפטי המאפיה הגדולים בארצות הברית. ראשי חמש משפחות הפשע ששלטו בעיקר בחוף המזרחי של ארצות הברית, בהם אנתוני סלרנו ופול קסטלנו, ראשי משפחת גמבינו, קרמיין פרסיקו, ראש משפחת קולומבו, אנתוני קולרו, ראש משפחת לוקזה ופיליפ רסטלי, ראש משפחת בונאנו וכן חברים בכירים נוספים בחמש המשפחות הורשעו בעבירות על חוק RICO ונידונו לעונשי מאסר של 100 שנה לראשי המשפחות ו-45 לשותפים הזוטרים יותר. התובע הראשי במשפט היה רודולף ג'וליאני, לימים ראש עיריית ניו יורק. עד סוף 1986 הורשעו במסגרת החוק ראשי 17 משפחות פשע.
בנוסף להפעלת החוק נגד רבות ממשפחות המאפיה, שימש החוק גם לניסיונות להרשעת אישים וארגונים אחרים, בהם:
 ב-1984, לאחר חקירה של משרד המשפטים של ארצות הברית, הוכרז מחלק המשטרה של קי וסט כארגון פשיעה, לאחר שהוכח כי קצינים בכירים נהגו לגבות דמי חסות מסוחרי קוקאין באזור המחלק המשטרתי.
 ב-1989 איימה התביעה להפעיל תביעת RICO נגד איש העסקים מייקל מילקן, שהואשם בהונאה ובסחר בניירות ערך תוך ניצול מידע פנים. הייתה זו אחת הפעמים הראשונות בהן היה ניסיון להפעיל את הנתיב המשפטי שמאפשר RICO נגד אדם בודד שאינו קשור לארגון פשע מאורגן. מילקן הודה בשש עבירות וריצה 22 חודשים בכלא בלבד, במקום שנים רבות ועיקול כל רכושו. עם זאת פתח התקדים אפשרות לשימוש ב-RICO נגד עבירות צווארון לבן של בכירים.
 ב-2003 פסק בית המשפט העליון של ארצות הברית בהחלטה עקרונית בתיק NOW v. Scheidler שניתן לתבוע ארגונים המתנגדים להפלות ופוגעים במרפאות בהן מתבצעות הפלות על הפרת חוק RICO, על אף שלא מדובר בארגוני פשיעה מאורגנת "קלאסיים", כפי שראה המחוקק לנגד עיניו, שהמוטיבציה שלהם היא גריפת ממון באמצעות פעילות לא חוקית.
 ב-2006 הסכים בית המשפט העליון של ארצות הברית לראשונה לאשר תיק RICO בהקשר להגירה בלתי חוקית לארצות הברית, נגד יצרן שטיחים גדול שהעסיק עובדים זרים וסייע לכניסתם הבלתי-חוקית למדינה (תיק Mohawk Industries Inc. v. Williams). זמן קצר לאחר מכן הסכימה חברה חקלאית (Zirkie Fruit Company) לשלם כופר בסך 1.3 מיליון דולר, על מנת שלא יפתחו נגדה הליכים במסגרת RICO בהקשר דומה.
 בשנת 2006, פסקה השופטת גלדיס קסלר בתיק ארצות הברית נגד פיליפ מוריס כי חברות הטבק בארצות הברית הפרו את חוק RICO, לאחר שנמצאו אשמות בקנוניה מתמשכת להסתיר את נזקי העישון והתמכרות לניקוטין, כולל פרסום ממוקד לנוער והשמדת ראיות. פסק הדין אושר בערעור ב־2009, וב־2010 דחה בית המשפט העליון את בקשת החברות לערעור נוסף.
 העמדה לדין והרשעת כ-25 אנשי חינוך באטלנטה על ניהול רשת זיופים של תוצאות מבחנים ב-2014 תוך שימוש בחוק המקומי של RICO.
 בג'ורג'יה חבר מושבעים גדול הגיש כתב אישום נרחב נגד הנשיא לשעבר דונלד טראמפ ועוד 18 מעורבים באשמת לשנות את תוצאות הבחירות במדינה ב-2020, והשתמש בחוק המקומי של RICO.
 בשנת 2020 הורשעו בכירי חברת וואווי בארצות הברית בריגול תעשייתי, באמצעות קשירת קשר לגניבת סודות מסחריים וטכנולוגיה מתקדמת מחברות אמריקאיות, וכן בהסתרת עסקי החברה בצפון קוריאה ואספקת טכנולוגיה למעקבים לממשלת איראן, מעשים המנוגדים לסנקציות שמטילה ארצות הברית על מדינות אלה. הבכירים גורשו לסין במסגרת הסכם דיפלומטי בין המדינות.

 קישורים חיצוניים 
 לשון החוק
 הערך RICO, מתוך: Gerard E. Lynch, Encyclopedia of Crime and Justice, 2002
 היסטוריה קצרה של ריקו
 סטטוס אימוץ חוק RICO הפדרלי על ידי מדינות ארצות הברית


הערות שוליים

קטגוריה:פשע מאורגן
קטגוריה:ארצות הברית: חוקים פדרליים