M42 דאסטר

M42 דאסטר (אנגלית: M42 Duster) היא מערכת נ"מ מתנייעת מתוצרת אמריקאית אשר שימשה את חיל האוויר של ארצות הברית.

בסך הכל יוצרו כ-3,700 יחידות של ה-M42. אף על פי שהמערכת נוצרה כדי לפגוע בכלי טיס היא נמצאה במלחמת וייטנאם כיעילה נגד כוחות יבשתיים מבוצרים, כמו צלפים אשר הסתתרו על גגות בניינים.

פיתוח 
לאחר מלחמת קוריאה הוציא צבא ארצות הברית משימוש את כל כלי הרכב שנבנו על בסיס ה-M24 צ'אפי בדומה ל-M19. השלדה הוחלפה בשלדה של הטנק הקל M41 ווקר בולדוג, בגלל יעילות השלדה מהסוג הזה, אך צמד התותחים מסוג M2A1 בקוטר 40 מילימטר הושארו בגלל יעילותם נגד כלי טיס.

 מבנה ומאפיינים 
 הנעה 
הדאסטר מונע בידי מנוע בנזין מקורר על ידי אוויר עם 6 צילינדרים ובהספק של 500 כוחות סוס, דבר המאפשר מהירות נסיעה גבוהה על כביש של 72 קמ"ש, זאת הודות ליחס של 22 כוחות סוס לכל טון.

 חימוש 
החימוש העיקרי של הכלי הוא תותח בופורס 40 מ"מ דו-קני באורך של 70 קליברים (L/70) כנגד מטוסים, חמוש ב-336 פגזים. כמו כן, הכלי חמוש במקלע בינוני מדגם בראונינג 0.3 או מקלע M60, שני המקלעים בקליבר 7.62 מ"מ, ואלו קיימים כדי לתת לצוות אפשרות להגנה עצמית מפני חיילי חי"ר.
 מיגון 
המיגון של הדאסטר קל מאוד, וכולל שריון פלדה קל בעובי 9–25 מ"מ, כך שאף כדורים הנורים ממקלעים כבדים יכולים לחדור שריון זה, ולכלי נשק נגד טנקים לא יהיה קושי להשמיד את הכלי .

 שירות מבצעי 
שימוש עבר
הייצור התחיל ב-GM's Cleveland Tank Plant. ה-M-42 נכנס לשירות בשנת 1953 והמערכת החדישה החליפה מספר מערכות ישנות. בשנת 1956 ה-M-42 קיבל מספר שיפורים (מנוע חדש, מערכת הילוכים חדשה ועוד), לבסוף זאת הייתה גרסה חדישה יותר, שנקראה M-42A1. בסוף שנת 1959 הייצור הופסק ועד אז יוצרו 3,700 יחידות. בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 צבא ארצות הברית הבין שמערכת מסוג זה (תותחים ולא טילים) אינה מסוגלת להפיל מטוסים שטסים בגובה רב, לכן ארצות הברית פיתחה את MIM-23 הוק.

מלחמת וייטנאם 
במלחמת וייטנאם התברר שמערכת הטילים MIM-23 הוק לא יעילה נגד כלי טיס הטסים בגובה נמוך, לכן הצבא החל בהחזרת ה-M42A1 חזרה לשירות הצבא, לגדודים להגנה אווירית. למרות מספר הפלות מוקדמות, הצבא הצפון וייטנאמי לא הרגיש מאוים באמת.
ה-M-42 שימש בעיקר לאבטח שיירות. הוא התגלה כיעיל נגד כוחות וייטנאמיים אבל אך ורק כוחות רגלים.

אחרי מלחמת וייטנאם
כאשר ארצות הברית עזבה את וייטנאם, רוב היחידות אשר היו שם אם לא כול היחידות הושארו שם והARVN (צבא הרפובליקה הווייטנאמית) אימץ אותם והשתמש בהם (מספר יחידות אף פועלות היום בווייטנאם).

 גרסאות 
 M42A1 - גרסה זו אינה שונה מהגרסה הרגילה של הכלי, פרט למנוע שהוחלף למנוע מדגם AOSI-895-5, גם הוא בהספק של 500 כוחות סוס.
 Type 64 מוסב - הסבה שביצעה טאיוואן לטנקי Type 64 שהיו ברשותה, והרכיבה עליהם את החימוש של ה-M42 דאסטר.
 AMX-13/M41E1 Ráfaga - הסיבה שביצעה ונצואלה לטנקי AMX-13 והרכיבה עליהם את החימוש של הדאסטר, בנוסף, בוצעו שיפורים שבוצעו במערכת בקרת האש.

משתמשים
 - המשתמשת העיקרית של הכלי. כלים רבים היו בשירות בצבא ארצות הברית ובמשמר הלאומי
 - היו בשירות עד לשנת 1992. והחלו לצאת משירות בהדרגה בשנת 1991 בשל תום המלחמה הקרה, תהליך שנמשך עד לשנת 1992
 - הוחלפו בשנת 1976 בתותחי נ"מ מתנייעים מתוצרת עצמית בשם Flakpanzer Gepard.
 - כלים נקלטו בצבא יוון מהעודפים של הבונדסוור.
 - כלים מסוג זה היו בשימוש בכוחות ההגנה של יפן.
 - כלים מסוג זה היו בשימוש בצבא הירדני.
 - 15 כלים מדגם M42A1 היו בשימוש בצבא לבנון החל משנת 1958 ועד לשנת 1984. בכלים שהוציא הצבא משירות השתמשו צבא לבנון החופשית, צבא לבנון הערבי, הנמרים, שומרי הארזים וארגונים לבנוניים רבים נוספים.
 - כ-123 כלים מסוג זה נמצאים בשירות פעיל בכוחות המזוינים של פקיסטן.
 - מערכת הנשק הורכבה על טנק מדגם Type 64 והייתה בשימוש בצבא טאיוואן.
 - כלים מסוג זה היו בשימוש בצבא המלכותי של תאילנד
 - כלים מסוג זה נמצאים בשירות פעיל ועתידים להיות מוחלפים בידי תותח נ"מ מתנייע מדגם ASELSAN 35mm.
 - צבא ונצואלה הפעיל כלים מסוג זה עד לשנת 1989. השבחה מקומית שבה הורכבה מערכת הנשק של מרכב של טנק AMX-13 בשנת 1998 ככל הנראה נמצאת בשירות פעיל.
 - 18 כלים נמצאים בשירות פעיל.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:תותחים נגד מטוסים
קטגוריה:תותחים אמריקאיים
קטגוריה:כלי רכב משוריינים אמריקאיים