קרבות המכבים

ממוזער|מיקום משוער של הקרב הראשון
קרבות המכבים היו סדרה של שמונה קרבות בין יהודה המכבי ואנשיו לבין כוחות של הממלכה הסלאוקית, שהתרחשו בין 166 לפנה"ס לבין 160 לפנה"ס.

הקרבות התבצעו בשטח יהודה או בסמיכות קרובה אליה (שניים בצפון יהודה, אחד במערבה, שלשה במרכז מצפון לירושלים, ושניים בדרום יהודה, כאשר פלישת הכוחות הסלאוקים ליהודה החלה בצפון והסתיימה במזרח, בכיוון הפוך לתנועת שעון). רובם של הקרבות (6 קרבות מתוך 8) הסתיימו בניצחון המקבים, ומיעוטם של הקרבות (2 קרבות מתוך 8), שהיו קרבות חזיתיים בשטח פתוח, הסתיימו בניצחון הסלאוקים. בקרב האחרון נהרג יהודה, והמרד ירד למחתרת וללוחמת גרילה.

קרבות המכבים הם חלק ממרד החשמונאים שהתלקח בעקבות גזירות אנטיוכוס הרביעי וחילול בית המקדש. למרות כישלונו של מרד החשמונאים, יונתן, אחיו של יהודה, הצליח למנף אותו להקמת אוטונומיה מנהלתית ברשות האימפריה, והוא היה בסופו של דבר הגרעין להקמת ממלכת החשמונאים.

צירי התנועה
 צירי תנועה ביהודה ממוזער|מרכז|270px|צירי תנועה ביהודה, שטחים בשליטה יהודית בתקופת קרבות המקבים ממוזער|מרכז|270px|צירי תנועה שדרכם ניסו לתקוף הכוחות הסלאוקים, ואתרי קרבות המקבים

 סדרת הקרבות 
 סדרת הקרבותשנה לפנה"סשם קרבהכוחות הסלאוקיםמנצחמיקום עכשווישליט סלאוקימצביא סלאוקי1166קרב אפולוניוסאנטיוכוס הרביעיאפולוניוסמכביםמעלה לבונה/ואדי חרמיה2166קרב בית חורוןסירוןמכביםבית חורון3165קרב אמאוסניקנור וגורגיאסמכביםלטרון4164קרב בית צוראנטיוכוס החמישיליסיאסמכביםחלחול5162קרב בית זכריהליסיאססלאוקיםראש צורים6162קרב כפר שלמאדמטריוס הראשוןניקנורמכביםגבעון7161קרב חדשהניקנורמכביםאזור גבעון8160קרב אלעשא בקכידססלאוקיםרמאללה

 קרב אפולוניוס 

קרב מעלה לבונה היה הקרב הראשון שנערך בשנת 166 לפנה"ס בין כוחותיו המורדים של יהודה המכבי לבין כוחות סדירים של הממלכה הסלאוקית. על הכוחות הסלאוקים פיקד אפולוניוס, מושל מחוז השומרון, שביקש לרדוף אחר המורדים וחדר לאזור מצפון. מיקום הקרב איננו כתוב במקורות העתיקים, אך משוער על ידי החוקרים כמעלה לבונה או ואדי חרמיה - מקומות שבהם כוח נייד זר יכול להימצא בנחיתות גדולה. הכוחות הסלאוקים נפלו למארב של המורדים, והעימות הסתיים במפלתם ובמותו של אפולוניוס. יהודה הצליח להוכיח שמקבוצת מורדים שמבצעת פעולות גרילה הוא הפך לכוח צבאי משמעותי, שיש ביכולתו להתעמת עם כוח סלאוקי סדיר ולנצחו. ניצחון זה העביר לרשותם כלי נשק, דבר שהיה חשוב ביותר להתבססות הצבאית של המורדים, עקב מיעוט הנשק והציוד שהיה ברשותם בתחילת המרד. הצלחתו זו הגבירה את האהדה בעם כלפיו, וגררה הצטרפות של מורדים נוספים למחנהו.

 קרב בית חורון 

קרב בית חורון היה הניסיון השני של האימפריה הסלאוקית לדכא את מרד החשמונאים. הקרב נערך בשנת 166 לפנה"ס במעלה בית חורון. הצבא הסלאוקי שהגיע לתפוס את המורדים נפל למארב במעלה הררי קשה למעבר, כאשר הכוחות של יהודה תוקפים אותו מלמעלה והובס. קרב זה היה ציון דרך חשוב בבניית הכוח החשמונאי. שוב נפלה כמות גדולה של נשק לידי יהודה, וגם הפעם הצטרפו אל יהודה אנשים נוספים, ויהודה הרחיב את תחום שליטתו בשטח שבין גופנא בצפון ועד מצפה (נבי סמואל) בדרום.

 קרב אמאוס 

קרב אמאוס הוא הקרב השלישי בסדרת הקרבות בין החשמונאים לממלכה הסלאוקית שהתרחש בסתיו של שנת 165 לפנה"ס ליד אמאוס (באזור לטרון). לאחר שתי מפלות של הצבא הסלאוקי, יצאו ניקנור בן פטרוקלוס וגורגריאס, בראש צבא גדול וכוח עזר רב למבצע לדיכוי המרד כנגד יהודה ואנשיו. קרב זה נחשב לקרב אסטרטגי מזהיר, שגילה יכולת מצביאות, כישורים צבאיים מעולים והעזה רבה אצל החשמונאים, והסתיים בניצחון מובהק של יהודה המכבי ואנשיו.

תוצאות הקרב היו הצטיידות בציוד ונשק שהספיקו לכל לוחמיו. כל העם מלבד המתיוונים בירושלים היו עתה לפקודת יהודה. אנשי יהודה חלשו על כל הדרכים לבירה, ואף השלימו את המצור על החקרא מכיוון דרום. מערכת אמאוס והשפעותיה על האוכלוסייה היהודית הבהירה לשליטים הסלאוקים כי גזירות הדת של אנטיוכוס היו שגיאה מדינית קשה, שקוממו כנגדם כמעט את כל תושביה של יהודה, דבר שהשלטון הסלאוקי לא ציפה לו.

 קרב בית צור 

קרב בית צור, הקרב הרביעי בסדרת הקרבות של מרד החשמונאים, שנערך בשנת 164 לפנה"ס, באזור בית צור בדרום יהודה, הוא העימות הישיר הראשון בין המורדים לדרג מדיני בכיר של האימפריה הסלאוקית. התערבות זו בפיקוד של ליסיאס, המושל של החלק המערבי של האימפריה הסלאוקית העוצר של אנטיוכוס החמישי אאופטור, נבעה מכישלון המושלים המקומיים לדכא את המרד ולהחזיר את השקט ליהודה. הקרב שהיה קטן ומקומי, הסתיים בניצחון החשמונאים, טיהור וחנוכת בית המקדש, והסכמה סלאוקית לתת ליהודים חופש דת. הסלאוקים נסוגו בעיקר בשל אירועים פוליטיים שהתרחשו בממלכה הסלאוקית.

 קרב בית זכריה 

קרב בית זכריה הוא הקרב החמישי במרד החשמונאים, שהתחולל ככל הנראה בשנת 162 לפנה"ס בקרבת היישוב בית זכריה (דרומית לראש צורים) בין כוחות המורדים בראשות יהודה המכבי, לבין צבא סלאוקי בפיקוד ליסיאס. עילת הקרב הייתה המצור של יהודה על מצודת החקרא. הקרב שהסתיים בתבוסת המורדים, היה הקרב הראשון אליו הגיעו הסלאוקים עם צבא גדול, שכלל את מיטב היחידות המלכותיות, בהן גם פילי מלחמה. תוצאות של הקרב הזה, היו הסכם פשרה ברוח איגרתו של אנטיוכוס אפיפנס מניסן 164 לפנה"ס, ובה מימוש הפריבילגיה הישנה של הזכות לחיות על פי חוקי האבות, שמשמעה אוטונומיה, לפחות דתית-פולחנית, ומתוך כך יישמט הבסיס להתפרצות המרד וכעת – להמשכו. כך יצא שאף שהחשמונאים הפסידו במערכה זו, הם בכל זאת הצליחו להגיע להישג פוליטי נאה, שבו הממשל מכיר בזכותם הדתית, ונסוג מהניסיון לכפיה של הדת ההלניסטית.

 קרב כפר שלמא 

קרב כפר שלמא הקרב השישי במרד החשמונאים, התנהל ב-162 לפנה"ס בין המורדים היהודיים לכוח צבא סלאוקי בפיקודו של ניקנור, באזור כפר שלמא שמזוהה היום בגבעה מול גבעון בין קלנדיה לגבעת זאב, והסתיים בניצחון המורדים. בקרב זה ניגף ניקנור, ומאות מלוחמיו נהרגו, אך לא הייתה זו מפלה מוחלטת, וניקנור אולץ לשוב לירושלים להתבצר בחקרא. תוצאת קרב זה הבהירה לניקנור כי המרחב מצפון לירושלים נמצא בשליטתו של יהודה המכבי, וניקנור נמצא בסכנת מצור.

 קרב חדשה

קרב חדשא ("אדסה") הקרב השביעי במרד החשמונאים, התנהל ב-161 לפנה"ס בין הממלכה הסלאוקית לצבא יהודה בפיקודו של יהודה המכבי מצפון ירושלים באזור כפר חדשה, והסתיים בניצחון המכבים ובנפילת ניקנור - המצביא הסלאוקי. הכוחות הסלאוקים הנמלטים עשו דרכם לכיוון גזר שהיה מבצר סלאוקי, כשלושים ק"מ ממורד בית חורון. צבא יהודה שדלק אחריהם הסב להם אבדות קשות. יום מפלתו של צבא ניקנור הונצח כחג לדורות בשם "יום ניקנור" (מגילת תענית). הדבר נבע מעצם מעמדו הרם של ניקנור ומהעובדה שירושלים, כתוצאה מן הקרב, שוחררה סופית משעבוד לסורים.

 קרב אלעשה 

קרב אלעשה, הקרב השמיני במרד החשמונאים, שהתרחש באפריל 160 לפנה"ס, היה קרב בין כוחות החשמונאים לכוחות סלאוקיים בפיקודו של המצביא בקכידס באזור רמאללה של ימינו, במסגרת מרד החשמונאים, בו ספגו החשמונאים תבוסה קשה ומצביאם, יהודה המכבי, נהרג.

קרב זה השיב לממלכה הסלאוקית למשך מספר שנים את השליטה במרכזי האוכלוסייה הגדולים ביהודה, בעוד המורדים, בהנהגת יונתן ושמעון אחיו של יהודה, לא יכלו להחזיק במעוזם שבהרי גופנה, התארגנו במדבר תקוע ועברו למלחמת גרילה, תוך שהם שומרים על בניין הכוח הצבאי. בקכידס בנה בשנים 160-155 לפנה"ס קו ביצורים במבואות ירושלים, שהגנו עליה מכל כיוון מפני המורדים.

ראו גם
 גזירות אנטיוכוס
 מרד החשמונאים
 החשמונאים
 ממלכת החשמונאים

לקריאה נוספת
מקורות עתיקים
 מקבים א', פרקים א'-ט'
 מקבים ב', פרקים ה'-ט"ו
 יוספוס, מלחמות היהודים, א' 30–47
 יוספוס, קדמוניות היהודים

מקורות מודרניים
 בצלאל בר כוכבא, מלחמות החשמונאים, משרד הביטחון, ירושלים, תשמ"ח
 זאב ארליך, גבורת בית חשמונאי, בית ספר שדה עפרה, החברה להגנת הטבע, תשמ"ה
 מיכאל אבי יונה, "הקרבות שבספרי החשמונאים", מסות ומחקרים בידיעת הארץ, תשכ"ד, עמ' 57–68;
 מובא בקובץ המאמרים מדינת החשמונאים, יד יצחק בן-צבי, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 185–196
 מיכאל אבי יונה, אטלס כרטא לתקופת בית שני, מפות 29–41

קישורים חיצוניים
 ברוך קנאל, מלחמות הגבורה של יהודה המכבי, מחניים, גיליון פ"ז, באתר דעת
 בצלאל בר כוכבא, קרבות יהודה המקבי - סיכום, מדינת החשמונאים:, באתר מט"ח





*
קטגוריה:מלחמות בארץ ישראל
קטגוריה:קרבות שושלת חשמונאי