ראש ממשלת ניו זילנד

ראש ממשלת ניו זילנד (באנגלית: Prime Minister of New Zealand, במאורית: Te Pirimia o Aotearoa) הוא ראש הרשות המבצעת של ניו זילנד. ראש הממשלה מכהן בתפקידו עקב היותו מנהיג המפלגה או מנהיג הקואליציה שזוכה לתמיכת הרוב של הפרלמנט של ניו זילנד. מ-27 בנובמבר 2023 מכהן בתפקיד כריסטופר לקסון.

התואר "ראש הממשלה" הופיע לראשונה בנוסח החוק הניו זילנדי ב-1873, אך במקור כונה ראש הממשלה "המזכיר הקולוניאלי" (Colonial Secretary) או "השר הראשון" (First Minister). ב-1869 שונה שם התפקיד ל-Premier, אך גם תואר זה לא היה בשימוש זמן רב וב-1901 שונה באופן רשמי לתואר הנוכחי Prime Minister, על ידי ריצ'רד סדון במהלך תקופת כהונתו בתפקיד. מאז הכרזתה של ניו זילנד כדומיניון ב-1907, נעשה שימוש בתואר "ראש הממשלה" באופן בלעדי.

תפקידים וסמכויות
ממוזער|250px|ה-Beehive ("הכוורת"), מקום מושב הממשלה בוולינגטון
תפקידיו של ראש ממשלת ניו זילנד לא מוגדרים באופן רשמי, עקב היותם מבוססים על מוסכמה חוקתית (constitutional convention) ולא על חקיקה מסוימת. על פי מוסכמות חוקתיות אלה, ראש הממשלה הוא מנהיג הקבינט ותפקידו לתאם את פעולותיו.

המוסכמות החוקתיות מתייחסות לראש הממשלה כאל "ראשון בין שווים". ראש הממשלה אכן מחזיק באמת בתפקיד הבכיר ביותר בממשל של ניו זילנד, אך הוא נדרש לדבוק בכל ההחלטות שמתקבלות בקבינט. יכולתו המעשית של ראש הממשלה לתת הוראות ישירות, מוגבלות מאוד. רוב הסמכויות של התפקיד נובעות מאמצעים אחרים כמו:
 היכולת לקבוע את סדר היום של הקבינט, ולפיכך להחליט על הנושאים שיעלו לדיון.
 היכולת למנות ולפטר שרים. היקף יכולתו של ראש הממשלה להפעיל סמכות זו משתנה על פי המפלגה שהוא עומד בראשה. מפלגת הלייבור של ניו זילנד, למשל, בוחרת את שרי הממשלה מטעמה בהחלטות ועידת המפלגה ומשאירה בידיו של ראש הממשלה את חלוקת התיקים בין השרים שנבחרו בוועידה.
 סמכותו של ראש הממשלה נובעת בעיקר מהיותו מנהיג המפלגה הגדולה. מעמד זה נותן לו את הסמכות כלפי הכפופים לו יותר מאשר היותו ראש הממשלה.

ראש הממשלה יכול להחליט על עריכת בחירות חדשות על ידי ייעוץ למושל הכללי של ניו זילנד לפזר את הפרלמנט. המושל הכללי רשאי לסרב לבקשה כזאת אם קודם לכן איבד ראש הממשלה את אמון הפרלמנט בהצבעה, אך עד היום לא עשה אף אחד מהמושלים הכלליים שימוש בסמכותם זאת.

משרת ראש הממשלה, כמו משרותיהם של שאר השרים, הן מינוי של המושל הכללי "על פי רצון המלך". עם זאת, החוקה מגדירה את הצורך של ראש הממשלה לקבל את תמיכת רוב חברי הפרלמנט. מבחינה היסטורית, משמעות הדבר היא שראש הממשלה הוא מנהיג המפלגה הגדולה בפרלמנט.

סמכויות בלעדיות
לראש הממשלה ארבע סמכויות שרק הוא המחזיק בהן. סמכויות אלו נוגעות לעצות שהוא נותן למלך ניו זילנד.
 רק ראש הממשלה יכול לייעץ למלך על זהות המועמדים לתפקיד המושל הכללי של ניו זילנד. מתוקף סמכות זו, למעשה ראש הממשלה הוא זה שממנה את המושל הכללי.
 רק ראש הממשלה מוסמך להחליט על פיטוריו של המושל הכללי, כל עוד הוא נהנה מתמיכת הרוב בפרלמנט (סמכות זו לא הופעלה מעולם).
 ראש הממשלה מייעץ למלך בנוגע לתיקון מכתבי הרשאה.
 ראש הממשלה מייעץ למלך בנוגע להענקת אותות כבוד (למעט כיבודים שהם מתנה אישית של המלך).
 ראש הממשלה הוא יושב ראש ועדת הקבינט לביטחון לאומי של ניו זילנד.

סגן ראש הממשלה

במהלך חמישים השנים האחרונות, נוצר תפקידו של סגן ראש הממשלה. בדרך כלל מחזיק סגן ראש הממשלה את אחד מהתיקים הבכירים בממשלה ובהיעדרו של ראש הממשלה או כשנבצר ממנו למלא את תפקידו, הוא מכהן כראש הממשלה בפועל. בדרך כלל סגן ראש הממשלה הוא חבר אותה מפלגה שראש הממשלה עומד בראשה, אך כלל זה אינו מחייב. בממשלות קואליציוניות, נהוג להציע למנהיג המפלגה השנייה בגודלה בקואליציה, את התפקיד.

זכויות
ראש הממשלה מקבל סיוע מ"משרד ראש הממשלה והקבינט" (Department of the Prime Minister and Cabinet). ראש הממשלה מתגורר במעונו הרשמי (Premier House) ברחוב טינאקורי בוולינגטון. עם בחירתו לתפקיד מוצמד לשמו של ראש הממשלה התואר The Right Honourable לכל ימי חיו. משכורתו של ראש הממשלה ותשלומי הגמלאות שלו נקבעים על ידי גוף שהוסמך לכך בחוק.

ראש הממשלה מאובטח בידי שירות ההגנה הדיפלומטי של משטרת ניו זילנד.

היסטוריה
בהנחה שהנרי סואל הוא ראש הממשלה הראשון של ניו זילנד, 38 גברים ונשים כיהנו בתפקיד זה מאז תחילתו. כמה מהאישים שכיהנו בתפקיד עשו זאת במספר תקופות כהונה בלתי רצופות, כשאת השיא למספר הפעמים שבו כיהן אותו אדם בתפקיד ראש הממשלה, חולקים ויליאם פוקס והארי אטקינסון, שכל אחד מהם כיהן בתפקיד ארבע פעמים. ראש הממשלה שכיהן בתקופת הכהונה הארוכה ביותר הוא ריצ'רד סדון, שכיהן בתפקיד 13 שנים. ראש הממשלה הראשון, הנרי סואל, כיהן בתקופת הכהונה הקצרה ביותר, 13 ימים (למעשה תקופת כהונתו השלישית של אטקינסון ארכה שבעה ימים בלבד, אך בסך הכול כיהן אטקינסון יותר מסואל). הצעיר מבין כל האישים שכיהנו בתפקיד היה אדוארד סטפורד, שבעת שהחל לכהן בתפקיד, ב-1856, הוא היה בן 37. המבוגר ביותר מבין ראשי הממשלה היה וולטר נאש, שכאשר נבחר לתפקיד ב-1957, הוא היה בן 75.

ניו זילנד היא אחת הארצות היחידות בעולם שבראש הרשות המבצעת שלה כיהנו שתי נשים והיא אחת משתי הארצות היחידות בעולם (השנייה היא סרי לנקה) שבה כיהנו שתי נשים בתפקיד ראש הממשלה זו אחר זו. האישה הראשונה בתפקיד הייתה ג'ני שיפלי, שנבחרה לתפקיד ב-1997 והשנייה הייתה הלן קלארק, שהחליפה אותה ב-1999.

מושבה
עם הפיכתה למושבה ב-1841 נשלטה ניו זילנד ישירות על ידי מושל, שמונה על ידי משרד המושבות. ממשל עצמי החל להיות בניו זילנד ב-1853, לאחר חקיקתו של חוק חוקת ניו זילנד על ידי הפרלמנט הבריטי ב-1852 ולאחר שהפרלמנט של ניו זילנד התכנס לראשונה ב-24 במאי 1854.

נסיבות יצירתו של תפקיד ראש ממשלת ניו זילנד שנויות במחלוקת. השימוש במילים "ראש הממשלה" (prime minister), כמונח המתאר את נושא תפקיד זה, החל בפרלמנט הראשון והתייחס לג'יימס פיצג'רלד ולתומאס פורסיית'. לשניים לא היו תארים רשמיים. אך בכל אופן בשלב זה לא היה לניו זילנד עדיין שלטון עצמי ולפיכך, לא ניתן להגדיר אותם כראשי ממשלה במובן המקובל של המילה.
ממוזער|230x230 פיקסלים|בית הפרמייר, מעון ראש ממשלת ניו זילנד
האדם הראשון שמונה באופן רשמי לתפקיד זה היה הנרי סואל, שהרכיב ממשלה עם תחילת כהונתו של הפרלמנט השני. למרות תפקידו הרשמי, תארו המעשי היה "מזכיר קולוניאלי" תפקיד שניתן להשוות אותו לתפקיד שר הפנים. ליורשו בתפקיד, ויליאם פוקס, ניתן גם תואר רשמי, אך לא היה זה תואר המזכיר הקולוניאלי. רק בימיו של ראש הממשלה השישי, פרדריק ולד, החל להיות מוזכר תפקיד מנהיגותי ממשי, Premier. יורשו של ולד, אדוארד סטפורד, שינה לזמן קצר את הגדרת התפקיד ל"השר הראשון" (First Minister), אך זה שונה חזרה על ידי פוקס כאשר זה נבחר מחדש לתפקיד. מנקודת זמן זו והלאה, היה התואר Premier המונח המקובל. לקראת סוף המאה ה-19 החל המונח ראש הממשלה (Prime Minister) לעלות כאלטרנטיבה מקובלת למונח Premier והראשון שהשתמש כמעט אך ורק בתואר זה היה ריצ'רד סדון. יורשו של סדון, ויליאם האל-ג'ונס, נבחר באופן רשמי כראש הממשלה. מאז זהו המונח היחיד בשימוש.

בתחילה פעלו ראשי הממשלה כיועצים למושל. מצב זה החל להשתנות במהלך כהונתו של אדוארד סטפורד. סטפורד היה נפגש עם שריו וקיבל החלטות מחוץ למסגרת הרשמית של "המועצה המנהלת של ניו זילנד" (Executive Council of New Zealand), וכך יצר את הקבינט (Cabinet of New Zealand). סטפורד גם התעמת עם המושל בנוגע לשליטה בענייניהם של המאורים, ובסופו של דבר הוכנס נושא זה לתחום אחריותו של ראש הממשלה. ההרחבה הבאה בסמכויותיו של ראש הממשלה התרחשה במהלך כהונתו של ג'ון באלנס שכיהן בראשית שנות התשעים של המאה ה-19, אז קיבל ראש הממשלה את היכולת להגביל את אורכם של המינויים למועצה המחוקקת (הבית העליון).

דומיניון וממלכה
ב-1907 העביר הפרלמנט הצהרה שהכריזה על ניו זילנד כעל "הדומיניון של ניו זילנד" (Dominion of New Zealand). מהלך זה הוביל להגדרתו מחדש של תפקיד המושל כמושל הכללי, ולצמצום סמכויותיו. כתוצאה מכך, הורחבו סמכויותיו של ראש הממשלה פעם נוספת.

ב-1967 מינתה המלכה אליזבת, על פי הצעתו של קית' הוליאוק את סר ארתור פוריט לתפקיד המושל הכללי הראשון שהיה יליד ניו זילנד.

עד לכהונתה של הלן קלארק, היה מקובל שחברים בכירים ברשות המחוקקת, ברשות המבצעת וברשות השופטת, כולל ראש הממשלה, ימונו כחברים במועצה המלכותית, ובתוקף מינוי זה הם זכו לתואר Right Honourable. נוהג זה לא המשיך מאז, במקביל לביטול הענקתם של תוארי האבירות בניו זילנד, החל משנת 2000. ג'ון קי מהמפלגה הלאומית, שנבחר כראש הממשלה ב-2008, דאג להחזרתם של התארים הללו אך יותר לא בוצעו מינויים למועצה המלכותית. לפיכך קיבל קי רק את התואר The Honourable. ב-3 באוגוסט 2010 העניקה המלכה אליזבת לראש הממשלה, למושל הכללי, ליושב ראש הפרלמנט ולנשיא בית המשפט העליון את התואר Right Honourable עם מינויים. החלטה זו לא נוגעת לכאלו שכיהנו בעבר בתפקידים אלו.

ראשי ממשלת ניו זילנד
 מספר שם  (שנות חיים) תמונה מפלגה תחילת כהונה סיום כהונה 1 הנרי סואל  (1807–1879) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 7 במאי 1856 20 במאי 1856 2  (כהונה ראשונה) ויליאם פוקס  (1812–1893) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 20 במאי 1856 2 ביוני 1856 3  (כהונה ראשונה) אדוארד סטפורד  (1819–1901) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 2 ביוני 1856 12 ביולי 1861 2  (כהונה שנייה) ויליאם פוקס  (1812–1893) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 12 ביולי 1861 6 באוגוסט 1862 4 אלפרד דומט  (1811–1887) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 6 באוגוסט 1862 30 באוקטובר 1863 5  (כהונה ראשונה) פרדריק ויטאקר  (1812–1891) מרכז|100px עצמאי 30 באוקטובר 1863 24 בנובמבר 1864 6 פרדריק ולד  (1823–1891) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 24 בנובמבר 1864 16 באוקטובר 1865 3 (כהונה שנייה) אדוארד סטפורד  (1819–1901) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 16 באוקטובר 1865 28 ביוני 1869 3  (כהונה שלישית) ויליאם פוקס  (1812–1893) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 28 ביוני 1869 10 בספטמבר 1872 3  (כהונה שלישית) אדוארד סטפורד  (1819–1901) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 10 בספטמבר 1872 11 באוקטובר 1872 7 ג'ורג' ווטרהאוס  (1824–1906) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 11 באוקטובר 1872 3 במרץ 1873 2  (כהונה רביעית) ויליאם פוקס  (1812–1893) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 3 במרץ 1873 8 באפריל 1873 8 ג'וליוס ווגל  (1835–1899) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 8 באפריל 1873 6 ביולי 1875 9 דניאל פולן  (1813–1896) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 6 ביולי 1875 15 בפברואר 1876 8  (כהונה שנייה) ג'וליוס ווגל  (1835–1899) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 15 בפברואר 1876 1 בספטמבר 1876 10  (כהונה ראשונה) הארי אטקינסון  (1831–1892) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 1 בספטמבר 1876 13 באוקטובר 1877 11 ג'ורג' גריי  (1812–1898) מרכז|100px לא ידוע 13 באוקטובר 1877 8 באוקטובר 1879 12 ג'ון הול  (1824–1907) מרכז|100px עצמאי 8 באוקטובר 1879 21 באפריל 1882 5  (כהונה שנייה) פרדריק ויטאקר  (1812–1891) מרכז|100px עצמאי 21 באפריל 1882 25 בספטמבר 1883 10  (כהונה שנייה) הארי אטקינסון  (1831–1892) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 25 בספטמבר 1883 16 באוגוסט 1884 13 רוברט סטאוט  (1844–1930) מרכז|100px המפלגה הליברלית 16 באוגוסט 1884 28 באוגוסט 1884 10  (כהונה שלישית) הארי אטקינסון  (1831–1892) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 28 באוגוסט 1884 3 בספטמבר 1884 13  (כהונה שנייה) רוברט סטאוט  (1844–1930) מרכז|100px המפלגה הליברלית 3 בספטמבר 1884 8 באוקטובר 1887 10  (כהונה רביעית) הארי אטקינסון  (1831–1892) מרכז|100px ללא שיוך פוליטי 8 באוקטובר 1887 24 בינואר 1891 14 ג'ון באלנס  (1839–1893) מרכז|100px המפלגה הליברלית 24 בינואר 1891 27 באפריל 1893  (מת בעת כהונתו) 15 ריצ'רד סדון  (1845–1906) מרכז|100px המפלגה הליברלית 1 במאי 1893 10 ביוני 1906  (מת בעת כהונתו) 16 ויליאם האל-ג'ונס  (1851–1936) מרכז|100px המפלגה הליברלית 21 ביוני 1906 6 באוגוסט 1906 17  (כהונה ראשונה) ג'וזף וורד  (1856–1930) מרכז|100px המפלגה הליברלית 6 באוגוסט 1906 12 במרץ 1912 18 תומאס מקנזי  (1853–1930) מרכז|100px המפלגה הליברלית 28 במרץ 1912 10 ביולי 1912 19 ויליאם מאסי  (1856–1925) מרכז|100px המפלגה הרפורמיסטית 10 ביולי 1912 10 במאי 1925  (מת בעת כהונתו) 20 פרנסיס בל  (1851–1936) מרכז|100px המפלגה הרפורמיסטית 14 במאי 1925 30 במאי 1925 21 גורדון קואטס  (1878–1943) מרכז|100px המפלגה הרפורמיסטית 30 במאי 1925 10 בדצמבר 1928 17  (כהונה שנייה) ג'וזף וורד  (1856–1930) מרכז|100px המפלגה המאוחדת 10 בדצמבר 1928 28 במאי 1930 22 ג'ורג' פורבס  (1869–1947) מרכז|100px המפלגה המאוחדת 28 במאי 1930 6 בדצמבר 1935 23 מייקל ג'וזף סאבג'  (1872–1940) מרכז|100px מפלגת הלייבור 6 בדצמבר 1935 27 במרץ 1940  (מת בעת כהונתו) 24 פיטר פרייזר  (1884–1950) מרכז|100px מפלגת הלייבור 1 באפריל 1940 13 בדצמבר 1949 25 סידני הולנד  (1893–1961) מרכז|100px המפלגה הלאומית 13 בדצמבר 1949 20 בספטמבר 1957 26  (כהונה ראשונה) קית' הוליאוק  (1904–1983) מרכז|100px המפלגה הלאומית 20 בספטמבר 1957 12 בדצמבר 1957 27 וולטר נאש  (1882–1968) מרכז|100px מפלגת הלייבור 12 בדצמבר 1957 12 בדצמבר 1960 26  (כהונה שנייה) קית' הוליאוק  (1904–1983) מרכז|100px המפלגה הלאומית 12 בדצמבר 1960 7 בפברואר 1972 28 ג'ק מרשל  (1912–1988) מרכז|100px המפלגה הלאומית 7 בפברואר 1972 8 בדצמבר 1972 29 נורמן קירק  (1923–1974) מרכז|100px מפלגת הלייבור 8 בדצמבר 1972 31 באוגוסט 1974  (מת בעת כהונתו) 30 ביל רולינג  (1927–1995) מרכז|100px מפלגת הלייבור 6 בספטמבר 1974 12 בדצמבר 1975 31 רוברט מולדון  (1921–1992) מרכז|100px המפלגה הלאומית 12 בדצמבר 1975 26 ביולי 1984 32 דייוויד לאני  (1942–2005) מרכז|100px מפלגת הלייבור 26 ביולי 1984 8 באוגוסט 1989 33 ג'פרי פאלמר  (נולד ב-1942) מרכז|100px מפלגת הלייבור 8 באוגוסט 1989 4 בספטמבר 1990 34 מייק מור  (1949–2020) מרכז|100px מפלגת הלייבור 4 בספטמבר 1990 2 בנובמבר 1990 35 ג'ים בולגר  (1935–2025) מרכז|100px המפלגה הלאומית 2 בנובמבר 1990 8 בדצמבר 1997 36 ג'ני שיפלי  (נולדה ב-1952) מרכז|100px המפלגה הלאומית 8 בדצמבר 1997 5 בדצמבר 1999 37 הלן קלארק  (נולדה ב-1950) מרכז|100px מפלגת הלייבור 5 בדצמבר 1999 19 בנובמבר 2008 38 ג'ון קי  (נולד ב-1961) מרכז|100px המפלגה הלאומית 19 בנובמבר 2008 12 בדצמבר 2016 39 ביל אינגליש  (נולד ב-1961) מרכז|100px המפלגה הלאומית 12 בדצמבר 2016 26 באוקטובר 2017 40 ג'סינדה ארדרן  (נולדה ב-1980) מרכז|100px מפלגת הלייבור 26 באוקטובר 2017 25 בינואר 2023 41 כריס היפקינס  (נולד ב-1978) מרכז|100px מפלגת הלייבור 25 בינואר 2023 27 בנובמבר 202342כריסטופר לקסון
(נולד ב-1970)מרכז|ממוזער|122x122 פיקסליםהמפלגה הלאומית27 בנובמבר 2023

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

*
קטגוריה:ממשלת ניו זילנד