אקוטגאווה ריונוסוקה

אַקוּטָגָאוּוָה ריונוסקה (ביפנית: 芥川 龍之介; 1 במרץ 1892 – 24 ביולי 1927) היה מגדולי אמני הסיפור הקצר היפני. הוא כתב למעלה מ-150 סיפורים קצרים, ביניהם "רשומון" ו"בחורש".

ביוגרפיה
נולד בטוקיו, יפן, ב-1 במרץ 1892. זמן קצר לאחר לידתו אימו לקתה במחלת נפש והתאבדה. אביו, שהתקשה לגדלו, העביר את הילד לטיפולו של גיסו. אקוטגווה התחנך על ברכי התרבות היפנית בבית דודו, שמשפחתו עסקה באמנות טקס התה. בבית הספר למד לימודי סינית קלאסית וקלאסיקות יפניות. באוניברסיטה למד ספרות אנגלית.

כתיבתו
אקוטגאווה הושפע רבות מאדגר אלן פו, וביקש לחקור את החריג והמסתורי. בניגוד למקובל באותה תקופה הוא כתב על החיים הפנימיים של האדם, ולא סיפורים אוטוביוגרפים שהיו פופולריים. הוא האמין שספרות צריכה להיות אוניברסלית, ורצה לקרב דרך עבודותיו בין תרבויות המערב ויפן. סיפוריו התבססו על סיפורים עתיקים מסין ומיפן, אך סגנונו הושפע מעבודתו כמתרגם מאנגלית ליפנית. תמה מרכזית בכתיבתו הייתה זהות תרבותית ודרכי היווצרותה. גיבורי סיפוריו היו נזירים בודהיסטים, סמוראים, וגם נוצרים מיסיונרים מתקופות היסטוריות ביפן.

ב-1915 כתב את סיפורו המפורסם ביותר, "רשומון", ואחריו את "ביער", שעל פיהם יצר הבמאי אקירה קורוסאווה את סרטו הידוע.

סוף חייו
הוא חזר חולה מסיוריו בדרום סין. מצבו הבריאותי ודרישות העולם הספרותי גרמו להידרדרות במצבו הנפשי. הוא התחיל לכתוב סיפורים המבוססים על חייו, אך הם לא זכו להצלחה רבה. אקוטגאווה הגדיר את העולם כאולימפיאדה של משוגעים. ב-1927, כאשר החל לסבול מהזיות, חש כי הוא עצמו עומד להשתגע, והתאבד בנטילת מנת יתר של כדורי הרגעה כשהוא בן 35, והותיר אחריו יותר ממאה וחמישים סיפורים קצרים, אישה ושלושה ילדים.

במכתב שהותיר כתב כי שם קץ לחייו בגלל "חרדה סתומה": "נשים שונות היו מוכנות למות אתי, אך לא הצלחתי להגיע אתן להסכמה לגבי הפרטים. לבסוף החלטתי למות לבד. היה עלי גם להתחשב באשתי... את הלילה האחרון ביליתי עם זונה ושוחחנו על שכרה הזעום. השיחה אתה המחישה לי פעם נוספת את עליבותם של בני האדם הנאבקים אך ורק כדי לשרוד".

מורשתו
ב-1935 יסד קיקוצ'י קאן (Kikuchi Kan), עורך המגזין Bungei Shunjū, את פרס אקוטגווה, על שמו של אקוטגאווה ריונוסוקה. זהו הפרס הספרותי החשוב ביפן לספרי ביכורים של כותבים יפנים.

"רשומון", כשם סיפורו הראשון, הפך למושג המציין תיאור של אירוע מנקודות מבט שונות, כאשר האמת היא יחסית ומשתנה ממְסַפֵּר לִמְסַפֵּר.

 ספריו שתורגמו לעברית 
ראשומון (קובץ סיפורים מכיל את "ראשומון" ו"בחורש"), תרגמה מיפנית ציפי עברי. גוונים-עלים, 2002.

חייו של שוטה ועוד סיפורים, תרגמה מיפנית אירית ויינברג. נהר, 2022.

קישורים חיצוניים



 הקור, סיפור קצר, תרגמה מעברית אירית ויינברג, באת "מעבורת - פרויקט הסיפור הקצר".




 הערות שוליים 

קטגוריה:סופרים יפנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים
קטגוריה:מתאבדים: סופרים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1892
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1928