מובלעות שווייץ

בשווייץ קיימות מובלעות שנוצרו עם השנים כתוצאה מהסכמים ושינויים היסטוריים בגבולות.
 תחנת הרכבת באד  בבזל אשר מהווה שטח מכס גרמני מאז 1852, בהתאם להסכם שנחתם בין שווייץ לבין מדינת באדן. התחנה מופעלת על ידי חברת דויטשה באן, כאשר המסילות נמצאות בתחום השיפוט הגרמני, ואילו אזור החנויות שייך לשטח שווייץ. בתחנה פועלת עמדת ביקורת גבולות, המשמשת בעיקר לצורכי מכס.
 נמל התעופה בזל-מילוז-פרייבורג ממוקם כולו בשטח צרפת אך כולל אזור מיוחד הנתון לסמכות שווייצרית. במסגרת הסכם בין שווייץ לצרפת, מבנה נמל התעופה מחולק לשני חלקים נפרדים: שווייצרי וצרפתי. למרות ששדה התעופה כולו נמצא על אדמת צרפת ותחת סמכות השיפוט הצרפתית, לרשויות השווייצריות יש את הסמכות להחיל חוקים שווייצריים בנוגע למכס, שירותים רפואיים ועבודות משטרה בחלק השווייצרי, כולל כביש הגישה המחבר את בזל עם נמל התעופה. המשטרה הצרפתית רשאית לבצע בדיקות אקראיות גם בחלק השווייצרי. עם הצטרפותה של שווייץ לאמנת שנגן במרץ 2009, הצד האווירי הוסדר מחדש כך שיכלול אזור "שנגן" ואזור "לא-שנגן". מכיוון שבקרת הגבולות מאוישת על ידי שוטרי גבול שווייצריים וצרפתים כאחד, נוסעים המגיעים ממדינות שאינן בתחום אמנת שנגן חייבים לפנות למשרד המכס של המדינה שעבורה קיבלו את אשרת הכניסה לשנגן, שהיא צרפת או שווייץ.
 ביזינגן היא עיר במחוז קונסטנץ הגרמני מוקפת מכל עבריה בקנטונים השווייצרים שפהאוזן, ציריך ותורגאו. המובלעת הגרמנית נוצרה בסוף המאה ה-18 ומופרדת משטחה העיקרי של גרמניה ברצועה צרה שרוחבה פחות מקילומטר אחד בחלק מהמקומות, והכוללת את היישוב השווייצרי דורפלינגן . אין בכניסה לעיר ביקורת גבולות. רוב תושבי העיר בחרו להצטרף לשווייץ אך מחוסר הדדיות בחילופי שטחים הדבר לא יצא לפועל. ב-23 בנובמבר 1964 נחתם הסכם בין גרמניה לשווייץ שנכנס לתוקף באוקטובר 1967 והסדיר את הכללת ביזינגן בתחום המכס של שווייץ וכן את התחומים המועטים בהם החוק השווייצרי ולא הגרמני מוחל על ביזינגן, בהם תקנות הנוגעות לחקלאות, ביקורת בריאותית של מזון והתגוננות לשעת חרום.
 ורנהאוף  הייתה מובלעת גרמנית קטנה שכללה מספר בתים, אשר הייתה מוקפת בשטח שווייצרי. בשנת 1967, במסגרת הסכם גבולות בין שווייץ לגרמניה המערבית, הועברה ורנהאוף לריבונות שווייץ ובכך בוטלה המובלעת.שמאל|ממוזער|250px|מפה מ-1893 המתארת את המובלעת של ורנהאוף
 קמפיונה ד'איטליה  הוא כפר איטלקי מוקף אזור שווייצרי. ב-1800 בחרו תושבי קנטון טיצ'ינו, שהכפר נמצא בשטחו, להצטרף לשווייץ, אך תושבי הכפר החליטו להישאר חלק ממחוז לומברדיה האיטלקי. במהלך מלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה ב-1848 נעתרו תושבי הכפר וביקשו להסתפח לשווייץ, אך האחרונה סירבה לכך על מנת לשמור על נייטרליותה. עד שנת 2020 מכוניות המשטרה נשאו לוחיות זיהוי שווייצריות אך השוטרים היו איטלקים; בעקבות הסכם המיסים החדש של האיחוד שונו גול לוחיות הרכב במובלעת לאיטלקיות. המיסים (כולל מע"מ) משולמים בפרנק שווייצרי לשלטונות האיטלקיים על פי שיעורן בשווייץ. בשל חוקי המס, נפתח ב-1917 קזינו. הוא נסגר ונפתח מחדש ב-1933 ומטרת הקמתו הייתה לממן את ההוצאות המקומיות. בשל ירידה ברווחים נסגר הקזינו ב-2018, ונפתח מחדש ב-2020.
 ליביניו היא עיירה איטלקית שבמשך שנים האפשרות היחידה להגיע אליה הייתה דרך שווייץ. גם כיום הדרך מאיטליה משובשת בחורף. בידודה של העיירה גרם להפיכתה לעיירת דיוטי פרי. המחירים בכל חנויותיה פטורים ממס ערך מוסף, מה שהופך משקאות אלכוהוליים, טבק ופרפומריה לזולים במיוחד. אף על פי שקיימות עדויות לכך שליביניו נהנתה מפטור ממס כבר במאה ה-16, הפטור הנוכחי הוכנס לתוקף על ידי האימפריה האוסטרית בסביבות 1840, אושר מחדש בשנת 1910 ולאחר מכן ב-1960 על ידי הקהילה הכלכלית האירופית. אמנם מע"מ אינו משולם כאמור אך מס הכנסה כן, ולכן ליביניו לא יכולה להיחשב מקלט מס. עקב השיפור בתשתיות הכבישים, רבים רואים את הפטור ממס של ליביניו כלא מוצדק.
 לעיר העתיקה הגרמנית קונסטנץ אין גבול יבשתי עם גרמניה והיא מוקפת יבשתית על ידי שווייץ. מעבר "גרמני" מאופשר רק על ידי גשר.
 מצב הפוך קיים בשטיין אם ריין השווייצרית.
 לכפר Bagni di Craveggia  ניתן להגיע רק על ידי נסיעה דרך קנטון טיצ'ינו בשווייץ. הכפר מעולם לא הפך לחלק משווייץ ושטחי המרעה המקיפים אותו היו בבעלות איטלקים. עקב מיקומו של הכפר הפרנק השווייצרי נמצא בשימוש נפוץ.
 ל-Samnaun  מצב דומה כמו ליביניו רק שהכפר הוא שווייצרי עם אפשרות בעבר לכניסה אך ורק דרך אוסטריה. גם כפר זה קיבל מעמד מיוחד של דיוטי פרי. מעמד זה נשמר על אף פתיחתו של מעבר בתחילת המאה ה-20.
 בנמל התעופה הבין-לאומי של ז'נבה יש חלק צרפתי כך שנוסעים הבאים מטיסות מצרפת יכולים לצאת לצרפת ללא מעבר במכס השווייצרי. הגעה לחלק הצרפתי אפשרית בכביש העובר בטריטוריה שווייצרית, אך ללא מעבר דרכונים.
 האכסניה rifugio guide del cervino  היא אכסניה איטלקית שנמצאה סמוך לקו הגבול בין שווייץ לאיטליה בשטח האיטלקי. קו הגבול נקבע כקו פרשת המים על רכס הרי האלפים. המסת הקרחון "תאודול" גרמה לחישוב מחדש של קו הגבול וכעת האכסניה נמצאת בשטח השווייצרי.
ממוזער|תמרור כפול בטגרמוס. מלפנים גרמני, מאחור שווייצרי
 טגרמוס  הוא אזור שנמצא על הגבול בין גרמניה לשווייץ. קונסטנץ (הנמצאת בגרמניה), שהיא בעלת רוב הקרקע באזור, שמרה לעצמה זכויות מיוחדות שהן רחבות הרבה יותר מהזכויות הרגילות של בעלי קרקע. המצב הוגדר בחוזה שנחתם ב-1831 בין הדוכסות הגדולה של באדן (כיום חלק מגרמניה) לבין קנטון תורגאו (שווייץ). חקלאים גרמנים מקונסטנץ יכולים להעביר את התוצרת שלהם (בעיקר ירקות) מהאזור לגרמניה מבלי לשלם מכס שווייצרי או גרמני, למרות שהירקות גדלו טכנית על אדמת שווייץ. כמו כן הם אינם צריכים לשלם מסי מקרקעין. המשטרה השווייצרית אחראית על הסדר הציבורי. בנייה באזור על ידי קונסטנץ היא על פי חוקי התכנון והבנייה השווייצריים. מצד שני, שווייץ אינה יכולה להפקיע קרקעות או לשנות את ייעודן ללא הסכמה גרמנית. הכתובות באזור הן שווייצריות (מיקוד שווייצרי), אך הביוב ,המים והגז ניתנים לרוב בעזרת תשתית גרמנית. התמרורים הם משתי מערכות התמרורים כלומר תמרור שווייצרי ותמרור גרמני. 
 כביש Zollfreistrasse  הוא כביש גרמני באורך 738 מטר העובר בשווייץ בין שתי הערים הגרמניות וייל אם ריין ו-Lörrach. למרות שהוא ממוקם על שטח שווייץ הוא רכושו של הקנטון של בזל-שטאדט, וחוקי התנועה הם גרמנים. הכביש נפתח ב-4 באוקטובר 2013.

הערות שוליים

קטגוריה:שווייץ: פוליטיקה
קטגוריה:גאוגרפיה פוליטית
קטגוריה:אירופה: מובלעות
קטגוריה:שווייץ: גבולות