Fearless

Fearless (בעברית: "ללא פחד") הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-היוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. האלבום יצא לאור ב-11 בנובמבר 2008, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס. האלבום נכתב במהלך קידומו של אלבום הבכורה שלה, Taylor Swift, כשסוויפט הופיעה כאמנית חימום של מספר אמני קאנטרי. סוויפט כתבה שמונה משירי האלבום לבדה, ושאר השירים נכתבו במשותף עם ליז רוז, הילרי לינדזי, קולבי קאליי וג'ון ריץ'. זהו האלבום הראשון שסוויפט השתתפה בהפקתו, יחד עם נייתן צ'פמן.

הסינגל המוביל מהאלבום, "Love Story", הוא השיר הנמכר ביותר של סוויפט נכון לשנת 2015 - הוא הגיע למעמד פלטינה מתומנת מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA). הסינגל הפך לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים והיה שיר הקאנטרי הנמכר ביותר בכל הזמנים. הסינגל הבא, "White Horse" זכה גם הוא להצלחה בארצות הברית וזכה בשני פרסי גראמי: שיר הקאנטרי הטוב ביותר וביצוע סולו הקאנטרי הווקאלי הטוב ביותר לאישה. "You Belong with Me" זכה להצלחה בינלאומית, הפך לשיר השני הנמכר ביותר של סוויפט והגיע למקום השני במצעד הסינגלים בילבורד הוט 100. "Fifteen"  הבאים אחריהם הגיעו למעמד פלטינה כפולה ופלטינה בהתאמה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA).

האלבום היה פריצת דרך בינלאומית והצלחה מסחרית אדירה עבור סוויפט. בארצות הברית, האלבום היה במקום הראשון במצעד 200 האלבומים של הבילבורד במשך אחד-עשר שבועות, והיה האלבום שנשאר הכי הרבה זמן בפסגת המצעד עבור אמנית קאנטרי. האלבום הפך לאלבום הנמכר ביותר בשנת 2009 בארצות הברית בכלל הז'אנרים, עם מכירות של 3.2 מיליון עותקים בשנה זו. בכך הפכה סוויפט לאמן הצעיר ביותר (בת 20 בתקופה זו) שמגיע להישג זה. האלבום היה האלבום ה-18 בתולדות מצעד 200 האלבומים של הבילבורד שנשאר במשך שנה שלמה בעשרת הגדולים של המצעד. האלבום זכה להצלחה בארצות הברית, עם מכירות של 6.9 מיליון עותקים, והגיע למעמד מולטי-פלטינה בקנדה, בניו זילנד ובמדינות נוספות. בפיליפינים, הגיע האלבום למעמד פלטינה מתושעת לפי איגוד תעשיית ההקלטות הפיליפיני (PARI), האלבום הבינלאומי שהגיע למעמד הגבוה ביותר אי פעם במדינה זו. בסך הכל, נמכר האלבום ביותר מ-10 מיליון עותקים ברחבי העולם. הוא זכה לשבחים רבים והפך לאלבום הקאנטרי המעוטר ביותר בהיסטוריה; הוא זכה בפרס האלבום הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-52, בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית, בטקס פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי ובטקס פרסי האקדמיה למוזיקת הקאנטרי.

האלבום מיצב את סוויפט ככוכבת הקאנטרי הצעירה ביותר, שהצליחה להביא את מוזיקת הקאנטרי לקהל הצעיר של המאה ה-21. השפעתו על סוגת מוזיקת הקאנטרי הייתה בכך שמשך אותה לכיוון מיינסטרימי יותר, במיוחד לקהל ביבשות כמו אירופה ואסיה.

ההוצאה המחודשת של האלבום, , יצאה ב-9 באפריל 2021 וזאת בעקבות מחלוקת המאסטרס של טיילור סוויפט. ב-30 במאי 2025 פורסם שסוויפט קנתה מחדש את הזכויות שלה על ששת האלבומים הראשונים שהקליטה.

 רקע 

לפני פריצתה ככוכבת מוזיקת קאנטרי, חתמה סוויפט על חוזה הוצאה לאור עם סוני. במהלך תקופה זו, היא יצרה מעל 250 שירים באופן עצמאי או בשיתוף פעולה עם כותבים אחרים, אך סירבה למסור אותם לאמנים פעילים מתוך כוונה לשיר אותם בעצמה יום אחד. כשחתמה מאוחר יותר עם חברת התקליטים ביג משין רקורדס, יצרה סוויפט את אלבום הבכורה Taylor Swift מהחומר שכתבה במהלך תקופת החוזה עם סוני, וציפתה לעשות כך גם באלבומה השני. עם זאת, כשיצאה לסיבוב הופעות כאמנית חימום של רסקל פלאטס וג'ורג' סטרייט, המשיכה סוויפט ליצור שירים נוספים, בדרך כלל במקום בו הופיעה. כתוצאה מהכתיבה תוך כדי סיבוב הופעות, רוב החומר של סוויפט היה פרי עטה בלבד, ללא כותבים נוספים. במהלך חופשה מסיבוב ההופעות, היא כתבה שירים במשותף עם הפזמונאית ליז רוז, המוזיקאי ג'ון ריץ' , והזמרת קולבי קאליי.

בתהליך כתיבת השירים לאלבום, הושפעה סוויפט מאוד מהכתיבה הנוגעת, הישירה אך הפגיעה של שריל קרואו, ומהכתיבה של בראד פייזלי המסוגלת לעורר רגשות שונים לדעתה של סוויפט. היא החליטה שהנושא המרכזי באלבום יהיה אהבה ורומנטיקה כיוון שזה הדבר שריתק אותה יותר מכל דבר אחר באותה תקופה. היא הסבירה שהשירים באלבום עוסקים ברגשות שהיא עצמה חשה ולכן היא מחוברת לכל אחד משירי האלבום. אף על פי שכתבה שירים חדשים רבים, החליטה סוויפט לכלול גם רצועות שנכתבו בעבר, משום שהרגישה שהיו סיפורים שלא הייתה לה ההזדמנות לספר באלבום הראשון.

לאחר שאספה מעל 75 שירים, ניגשה סוויפט לתהליך ההקלטה עם נייתן צ'פמן. הייתה זו הפעם הראשונה שסוויפט עסקה גם בהפקה מוזיקלית. היא וצ'פמן החליטו שלא לכלול באלבום שירים רבים כדי שיישאר בו רק החומר הטוב ביותר. בסופו של דבר, נכללו באלבום שלוש עשרה רצועות, בשל חיבתה למספר, אותו היא מגדירה אותו כמספר המזל שלה. כדי לסייע בבחירת השירים, ביצעה שירים חדשים שונים -      - בקזינו Gold Country שבלאס וגאס, נבדה במאי 2007 - רק השיר האחרון נכלל באלבום. כשהתבקשה סוויפט לתאר את האלבום, אמרה שהאלבום דומה לאלבום הבכורה ושהשירים בו הם שירי קאנטרי שעשויים להצליח גם במצעדי הפופ בגלל הנושאים והמנגינה שלהם.

 הלחנה וכתיבה 
סוויפט יצרה את שיר הנושא יחד עם רוז והפזמונאית הילרי לינדזי במהלך ההופעות לקידום אלבום הבכורה. הוא מבוסס הכלים גיטרה אקוסטית, כינור, ובנג'ו ומדבר על לקיחת אומץ במעגל הרומנטי על ידי תיאור של דייט מוצלח. היא הסבירה כי השיר קיבל השראה מרצונה לצאת לדייטים, אף על פי שעדיין לא התנסתה בחוויה של דייט ראשון בפועל. "Fifteen" נכתב על שנת הלימודים הראשונה של סוויפט בתיכון הנדרסונוויל, בו פגשה את חברתה הטובה ביותר אביגיל אנדרסון. בכתיבת השיר התמקדה סוויפט בהתאהבויות הראשונות שלה ושל אנדרסון ובשברון הלב שבא מאוחר יותר. השורה הראשונה אותה כתבה בשיר הייתה "ואביגיל נתנה כל מה שהיה לה לנער / ששינה את דעתו", ואת שאר השיר כתבה אחורה מנקודת זמן זו. היא הוסיפה בשיר מילות אזהרה לנערות העומדות בפני תרחישים דומים. לאחר שקיבלה הסכמה מאנדרסון להשתמש בו באלבום, הקליטה סוויפט את השיר תוך כדי בכי. "Love Story" נוצר מאוחר יחסית לשאר השירים באלבום. השיר נכתב בעקבות אי-האהדה שהוריה של סוויפט הביעו כלפי החבר איתו יצאה. היא קישרה את התרחיש לטרגדיה של ויליאם שייקספיר, רומיאו ויוליה (1597), אחד הסיפורים האהובים עליה, וכתבה לבדה את הרצועה כולה על רצפת חדר השינה שלה בכעשרים דקות. היא החלה עם השורה "האהבה הזאת קשה אבל היא אמיתית" שנכנסה בסופו של דבר בפזמון השני של השיר, והעניקה סוף טוב לסיפור של רומיאו ויוליה, הסוף שלדעתה היו ראויים לו.

"Hey Stephen" נכתב על רגשותיה החבויים לסטיבן בארקר ליילס מהרכב הקאנטרי Love and Theft, שחימם מספר הופעות של סוויפט. השיר כולל מנגינת טין פופ עליזה, מלווה באורגן האמונד B-3 מאופק. "White Horse" נכתב כמעט שנה לפני יציאת האלבום. השיר הוא בלדה בעלת הפקה מוזיקלית מועטה המבוססת על גיטרה אקוסטית ופסנתר רך עם דגשים של צ'לו, ומדגישה את הקול הרך והמתנשם של סוויפט. היא כתבה את הבית הראשון לבדה, ואז התקשרה לרוז וביקשה את עזרתה בהמשך השיר, שהושלם בכארבעים וחמש דקות. הקונספט של השיר היה תפיסתה של סוויפט את החבר שלה כאביר על הסוס הלבן, תפיסה שהתבררה כשגויה עם נפילתו של הקשר. השיר לא היה מיועד במקור להיכלל ב-Fearless, אלא באלבום הבא שלה, כיוון שסוויפט האמינה שהפן הרציני שבה כבר מיוצג באופן מדויק באלבום. השיר נוסף לאלבום בכל זאת, לאחר שהמפיקים בפועל של האנטומיה של גריי, שונדה ריימס ובטסי בירס, החליטו להשתמש בו בסדרה. סוויפט קיבלה השראה לכתיבת השיר "You Belong with Me" אחרי ששמעה את ידיד שלה משוחח עם חברתו בטלפון. מתוך האהדה שחשה כלפיו, פיתחה סוויפט קונספט לשיר, ומאוחר יותר פיתחה את קו הסיפור בו היא הייתה מאוהבת בו. השיר מבוסס על הוקים עולים ויורדים שונים וכולל בנג'ו לצד גיטרות חשמליות מהגל החדש.

את הבלדה "Breathe" מלווים כלי מיתר, וסוויפט שרה בה על אהבה שהשתבשה. השיר הוא שיתוף פעולה בינה לבין קולבי קאליי, שנוצר לאחר העניין שגילתה סוויפט באלבום הבכורה של קאליי, Coco (2007). השתיים קבעו מפגש כתיבה, בסמוך להופעה של קאליי בנאשוויל, בו הלחינו את השיר על האובדן שחשה סוויפט לאחר שחבר קרוב עזב אותה. מאוחר יותר הקליטו את השיר וקאליי סיפקה קולות רקע. "Tell Me Why" קיבל השראה ממאהב איתו אף פעם לא הייתה במערכת יחסים רומנטית רשמית. זועמת מההתנהגות המזלזלת והלא-עקבית שלו כלפיה, נכנסה בסערה לביתה של רוז, ופרקה בפניה את הסיפור. היא תיארה כיצד נמאסו עליה הגישה שלו והפערים בין דבריו לבין מעשיו, לצד בעיות אחרות. מתוך השיחה ביניהן, יצרו סוויפט ורוז את השיר. את השיר "You're Not Sorry" כתבה סוויפט לאחר התמוטטותה של מערכת יחסים בשל שקרים וסודות שהוסתרו ממנה. השיר הוא בלדת כוח עם השפעות של מוזיקת רוק; הוא מתחיל עם פסנתר ומתקדם לגיטרות חשמליות באמצע השיר. סוויפט פיתחה עלילה בדיונית עבור השיר "The Way I Loved You", העוסק בהעדפת מערכות יחסים מסובכות, וביקשה לכתוב את השיר עם ריץ'. הוא היה מסוגל להזדהות עם העלילה, בשל היותו האדם המסובך הדרך כלל במערכות יחסים. השניים פנו לשיר משתי זוויות שונות תוך כדי כתיבתו.
ממוזער|245x245px|סוויפט מופיעה עם "Forever & Always" במהלך "Fearless Tour".
"Forever & Always" היה תוספת של הרגע האחרון לאלבום, ונכתב זמן קצר לפני שלב המאסטרינג והדפסת ספרוני ה-CD. סוויפט כתבה את הרצועה על הנפילה של מערכת היחסים שלה עם ג'ו ג'ונאס. השיר נכתב לאחר שהבחינה בהתרחקות האיטית של ג'ונאס ממנה ותהתה למה. ג'ונאס סיים מאוחר יותר את מערכת היחסים עם סוויפט לטובת השחקנית קמילה בל, אותה פגש על הסט של צילומי הקליפ לשיר "Lovebug" של האחים ג'ונאס. אף על פי שהשיר נכתב מאוחר מאוד, סוויפט החליטה שהיא רוצה להתייחס לפרידה באמצעות מוזיקה, בשל היותה חוויה דרמטית בחייה. את השיר "The Best Day" הקדישה סוויפט לאימהּ, אנדריאה. השיר הוא בלדה מאופקת, והוא השיר היחיד באלבום שנכתב בצורת בית פשוט, ללא פזמון. היא חיברה אותו בזמן סיבוב ההופעות בקיץ של שנת 2007, והקליטה אותו ללא ידיעתה של אימה כיוון שהחליטה להעניק לה אותו כמתנת חג המולד. היא הרכיבה קטעים מסרטי וידאו ביתיים, ויצרה קליפ איתו הפתיעה את אימה בערב החג. אנדריאה לא הייתה מודעת בהתחלה לכך שסוויפט שרה את הרצועה; ברגע ששמה לב, פרצה בבכי. סוויפט החליטה לכלול את השיר באלבום כיוון שרצתה להתייחס לעובדה שאימה הייתה החברה הטובה ביותר שלה בתהליך הכנת האלבום. "Change" נכתב על ידי סוויפט על התקוות והשאיפות שלה להצליח, אף על פי שהייתה חתומה בחברת התקליטים הקטנה ביותר בנאשוויל. לאחר שהרגיעה את עצמה שהמצב יהיה שונה בעתיד, כתבה את תחילת השיר. היא הניחה את השיר לא גמור, מחכה לאירוע יוצא דופן שיעורר את השלמתו. היא השלימה את הרצועה יום לאחר זכייתה בפרס האופק בטקס פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי 2007, וראתה את סקוט בורצ'טה, הנשיא של ביג משין רקורדס, בוכה.

 שם האלבום, עטיפתו והוצאתו 
לאחר שהרצועה הראשונה, "Fearless", הייתה מוכנה, התלבטה סוויפט לגבי ההגדרה האישית שלה למילה. עבורה, "להיות חסר פחד לא אומר שאתה לא פוחד לגמרי וזה לא אומר שאתה חסין מכל פגע. זה אומר שיש לך הרבה פחדים, אבל אתה קופץ בכל מקרה". לאחר שעברה על שאר השירים באלבום, היא מצאה שהאלמנט הזה נוכח בכולם והחליטה לקרוא לאלבום Fearless.

בדומה לאלבום הבכורה, גם באלבום זה הייתה סוויפט מעורבת מאוד בעיצוב עטיפת האלבום. התמונות באלבום צולמו על ידי ג'וזף אנתוני ברקר, אש ניואל ושריל נילס ועל העטיפה והעיצוב הגרפי הייתה אחראית לין אן ריימי. האלבום יצא ב-11 בנובמבר 2008 בארצות הברית ובקנדה, וב-15 בנובמבר 2008 באוסטרליה. האלבום יצא מחדש ב-27 בפברואר 2009 באוסטרליה במהדורה מוגבלת עם רצועות בונוס מתוך אלבום הבכורה ויצירות אמנות חדשות. מהדורה בינלאומית יצאה ב-2 במרץ 2009 בספרד, ובמדינות רבות אחרות בשבועות שלאחר מכן. בשנת 2025, מגזין בילבורד דירג את עטיפות האלבומים של טיילור סוויפט ומיקם את עטיפת האלבום Fearless במקום ה-15.

 מהדורת הפלטינה 
סוויפט החלה כבר ליצור שירים עבור אלבומה הבא, Speak Now (2010), אך היא הרגישה שחלק מהם לא מתאימים לרעיון של האלבום הבא, אלא יותר עבור Fearless. מתוך רצונה להוציא אותם, החלה סוויפט להרהר ברעיון של הוצאה מחודשת של האלבום עם השירים. בשילוב עם העובדה שמעריצים רבים כמהו לחומר חדש וחלקם גילו רק באותה העת את המוזיקה שלה, היא החליטה להוציא את האלבום מחדש.

ההוצאה המחודשת - מהדורת הפלטינה - יצאה ב-26 באוקטובר 2009. היא כללה את גרסת הכיסוי היחידה שסוויפט הכניסה לאלבום אולפן - השיר "Untouchable" מהאלבום השני של להקת הרוק האמריקאית לונה היילו. סוויפט שינתה את השיר הן מבחינת מוזיקלית והן מבחינת המילים; היא שינתה את מנגינות הבתים באופן משמעותי ועיבדה מחדש את השיר תוך שמירה על הפזמון. סרטון של סוויפט מבצעת את השיר עלה ליוטיוב וזכה לפופולריות, מה שהוביל את בורצ'טה לשכנע את סוויפט להקליט את השיר להוצאה המחודשת. חברי לונה היילו הסכימו להכללת גרסת הכיסוי בהוצאה המחודשת בשל הפופולריות וההצלחה המסחרית של סוויפט ואף העניקו לה קרדיט על כתיבת השיר. עיבוד מחודש נעשה גם לשיר "Forever & Always", בו סוויפט החליפה את הגיטרה בפסנתר.

במהדורת הפלטינה רקע העטיפה שונה מלבן (בהוצאה המקורית) לשחור, והיא כללה תקליטור ו-DVD. בתקליטור היו שישה שירים נוספים - , "Untouchable", ,    - שמוקמו לפני השירים המקוריים מהאלבום. ה-DVD כלל וידאו קליפים ("Change",  "Love Story",  ו-). קטעי וידאו מאחורי הקלעים (לשלושת האחרונים), למעלה מחמישים תמונות (שצולמו על ידי אוסטין סוויפט, אחיה הצעיר של סוויפט), קטעי וידאו מאחורי הקלעים ממהופעה הראשונה של Fearless Tour, ו-"Thug Story" (וידאו עם הראפר טי-פיין "Love Story").

 קידום 
כדי לקדם את מכירת האלבום, הוציאה סוויפט ארבעה סינגלים שיווקיים, שיצאו במסגרת "ספירה לאחור עד Fearless". הסינגל השיווקי הראשון, "Change", יצא ב-8 באוגוסט 2008. השיר נכלל גם בפסקול שהוציאה AT&T בשם AT&T Team USA Soundtrack. הסינגל השיווקי הבא, "Fearless", יצא ב-14 באוקטובר 2008. הסינגל השיווקי שאחריו, "You're Not Sorry", יצא ב-28 באוקטובר 2008. הסינגל השיווקי הרביעי והאחרון, "You Belong with Me", יצא ב-4 בנובמבר 2008.ממוזער|227x227px|סוויפט בהופעה בקולומביה, קרוליינה הדרומית, במהלך סיבוב ההופעות Fearless Tour. אפריל 2010ב-8 ביוני 2008 הופיעה סוויפט בתוכנית Stripped שבערוץ Clear כדי לקדם את מכירות האלבום. שתיים מההופעות נכללו מאוחר יותר בגרסה הבלעדית של טארגט למהדורת הפלטינה של האלבום.

 סיבוב ההופעות 

ב-23 באפריל 2009 החלה סוויפט את סיבוב ההופעות הראשון שלה, Fearless Tour, באמריקה הצפונית. סיבוב ההופעות נמשך עד 10 ביולי 2010 וכלל 122 הופעות בשש מדינות. מכירת הכרטיסים לסיבוב ההופעות החלה בפברואר 2009 ובחלק ממועדי ההופעות נמכרו הכרטיסים בפחות מדקה אחת. בסיבוב ההופעות השתתפו יותר מ-1.1 מיליון מעריצים והוא גרף מעל 63 מיליון דולר.

Taylor Swift: Journey to Fearless, סרט טלוויזיה המכיל 13 הופעות מתוך סיבוב ההופעות, שודר באוקטובר 2010 ויצא לאור שנה לאחר מכן ב-DVD וב-Blu-ray.

 סינגלים 
ממוזער|252x252px|סוויפט מופיעה עם "Love Story" באוסטין, טקסס, במהלך סיבוב ההופעות Fearless Tour. מרץ 2010
"Love Story" יצא לאור כסינגל המוביל מהאלבום ב-12 בספטמבר 2008 באמצעי הפצה דיגיטליים. השיר זכה לשבחים רבים ממבקרי מוזיקה שהחמיאו על סגנון הכתיבה של סוויפט ועל העלילה של השיר. השיר זכה להצלחה בינלאומית. זהו אחד משיריה הנמכרים ביותר של סוויפט; 6.5 מיליון עותקים ממנו נמכרו ברחבי העולם נכון לינואר 2010, מה שהפך אותו לאחד הסינגלים הנמכרים ביותר בכל זמנים. בארצות הברית, מכר "Love Story" מעל 5.8 מיליון הורדות דיגיטליות נכון לנובמבר 2014 והפך לאחד מהסינגלים הנמכרים ביותר בארצות הברית. השיר היה שיר הקאנטרי הנמכר ביותר בכל הזמנים עד ש-"Need You Now" של ליידי אנטבלום עקף אותו ב-2011. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100 והיה השיר הראשון של סוויפט שהגיע למקום הראשון במצעד האוסטרלי. הקליפ של "Love Story" בוים על ידי טריי פנג'וי והוא עוקב אחר סוויפט ומושא אהבתה כשהם נפגשים בקמפוס באוניברסיטה ומדמיינים את עצמם בתקופה מהעבר.

"White Horse" יצא כסינגל השני מתוך האלבום ב-9 בדצמבר 2008. הוא זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל; המבקרים ציינו כי סוויפט הצליחה להעביר את המסר שלה בצורה מוחשית ובחרו בו כאחד מהשירים הטובים ביותר באלבום. אף על פי שהסינגל לא הצליח לשכפל את ההצלחה של קודמו, הוא הצליח מסחרית. השיר הגיע למקום ה-13 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום השני במצעד שירי הקאנטרי של בילבורד, נמכר בלמעלה מ-1.9 מיליון עותקים בארצות הברית נכון לנובמבר 2014 ונכנס למצעדים באוסטרליה, בקנדה ובבריטניה. הסינגל זכה בשני פרסי גראמי: שיר הקאנטרי הטוב ביותר וביצוע סולו הקאנטרי הווקאלי הטוב ביותר לאישה. הקליפ של "White Horse", גם הוא בבימויה של פנג'וי, עוקב אחר סוויפט כשהיא מחליטה לסיים קשר באמצעות שיחת טלפון, לאחר זיכרונות מרובים שעלו בה לגבי מושא אהבתה.
ממוזער|280x280px|סוויפט מופיעה עם "You Belong with Me" בפוקסבורו, מסצ'וסטס, במהלך סיבוב ההופעות Fearless Tour. יוני 2010
"You Belong with Me" יצא כסינגל השלישי מתוך האלבום ב-26 באפריל 2009. הוא קיבל ביקורות מעורבות, החל מ-"כל להיט של טיילור סוויפט נשמע אותו הדבר" ועד ציונו כאחד השירים הטובים ביותר שלה. הסינגל זכה להצלחה מסחרית בינלאומית. בארצות הברית, השיר הגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100, השיא של סוויפט באותה תקופה. עם מכירות של מעל 4.5 מיליון עותקים בארצות הברית נכון לנובמבר 2014, השיר היה לשיר הקאנטרי השלישי הנמכר ביותר בכל הזמנים. רומן וייט ביים את הקליפ ל-"You Belong with Me", שעלילתו מתמקדת במושא אהבתה בחשאי של הגיבורה, אף על פי שיש לו חברה; גם הגיבורה וגם האנטגוניסט משוחקים על ידי סוויפט. הקליפ ל-"You Belong with Me" זכה בפרס קליפ השנה לזמרת בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV, בשנת 2009. נאום הזכייה שלה נקטע על ידי הראפר קניה וסט, שלקח מידה את המיקרופון והכריז שהפרס מגיע לביונסה, על הקליפ לשיר "". התקרית גרמה למהומה תקשורתית, ורבים יצאו להגנתה של סוויפט.

"Fifteen" יצא כסינגל הרביעי מהאלבום ב-1 בספטמבר 2009. השיר זכה לשבחי המבקרים בשל פגיעותו ובשל התיאור המדויק של בן נוער אמיתי. מבחינה מסחרית, "Fifteen" זכה להצלחה מועטה לעומת קודמיו; הוא הגיע למקום ה-21 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום ה-19 במצעד הקנדי. בארצות הברית, נמכר השיר בלמעלה מ-1.3 מיליון עותקים נכון לנובמבר 2014. הקליפ של "White Horse", גם הוא בבימויו של וייט, עוקב אחר סוויפט ההולכת בגן, כשהיא חווה מחדש זכרונות ילדות רבים שלה עם חברתה.

שיר הנושא והסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום, "Fearless", יצא ב-4 בינואר 2010. השיר זכה לשבחי המבקרים, שהחמיאו לסוויפט על הפנייה לקבוצות גיל שונות. השיר הגיע למקום התשיעי במצעד הבילבורד הוט 100, ולמעמד פלטינה עם מכירות של יותר ממיליון הורדות דיגיטליות. הקליפ לשיר, שבויים על ידי טוד קסטי, מכיל צילומים מאחורי הקלעים של סיבוב ההופעות Fearless Tour ומסיבוב ההופעות עצמו.

 ביקורות 

האלבום זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל, עם ציון ממוצע של 73 מתוך 100 לפי Metacritic. סטיבן תומאס ארלוויין מאתר AllMusic הצביע על כך שסוויפט עזבה את הכתיבה מנקודת מבטה של נערה באלבום זה ועברה לכתיבה בוגרת יותר. הוא ציין שהכתיבה של סוויפט היא לא מנקודת מבטה של דיווה אלא מזו של אחות גדולה, והדגים זאת עם השיר "Fifteen". הוא כינה את האלבום "אחד מאלבומי פופ המיינסטרים הטובים ביותר של שנת 2008" ואמר שאף על פי שאלמנטי מוזיקת הפופ באלבום עולים אלמנטי מוזיקת הקאנטרי הוא לא נשמע צעקני וכניסיון גס להיות אלבום פופ. קן טאקר ממגזין בילבורד כתב שהסיבה להצלחה של האלבום היא שאף על פי שסוויפט עדיין נערה, השירים שהיא כותבת מצליחים למשוך קהלים רחבים. ג'יימס ריד מהבוסטון גלוב האמין שהקסם של סוויפט טמון בכתיבת השירים שלה ושזה מה שהפריד אותה מכוכבניות נוער אחרות, בתקופה שבה כדי להצליח במוזיקה צריך "שמות גדולים בהפקה ובכתיבת השירים ותוכנית בערוץ דיסני". הוא אף השווה את סוויפט לגרסה הצעירה של הדיקסי צ'יקס בשל יכולתה לטשטש את הגבול בין מוזיקת הקאנטרי למוזיקת המיינסטרים. מבקר המוזיקה רוברט כריסטאגו דירג את האלבום . הוא לא אהב את המסר הכללי של האלבום, אותו הגדיר כ"אתה חייב להאמין בסיפורי אהבה והנסיך צ'ארמינג ואושר ועושר", אבל התרשם מאוד מכתיבת השירים של סוויפט והביע את הערכתו לכשרונה של סוויפט ולחוזקה. הוא הוסיף שהרף שהציבה סוויפט באלבום זה הוא גבוה מדי עבור כוכבי נוער אחרים. ליה גרינבלט מאנטרטיינמנט ויקלי קבעה שלמרות המאפיינים החיצוניים של סוויפט, הדומים לכוכבות אחרות כמו בריטני ספירס וכריסטינה אגילרה, הם לא דומים מוזיקלית כיוון שהיא שרה על מיניות כמו בן נוער אמיתי ולא כמו מוצר תעשייתי.

אלקסיס פטרידיס מהגרדיאן נתן ביקורת מעורבת על האלבום - לדעתו האלבום היה תפל ולא חדשני, אך מבוצע היטב להפליא. ג'ון קרמניקה מהניו יורק טיימס תיאר את סוויפט "אחת מכותבי השירים הטובים ביותר של הפופ" ואמר שהאלבום עוצב באלגנטיות, בדומה לאלבום הבכורה. ג'ודי רוזן מרולינג סטון הביעה הערכה לכישרון של סוויפט בכתיבת שירים, בדגש על היכולת שלה ליצור שירים עם כישרון אינטואיטיבי בארכיטקטורת בית-פזמון-גשר, והשוותה אותה למפיקי העל השוודים ד"ר לוק ומקס מרטין. רוזן ייחסה את הקסם המיוחד של סוויפט לשילוב של מקצועיות ושל וידויים אינטימיים ואמיתיים שנראו כאילו נקרעו מיומנה של נערה. ג'ונתן קיף של מסלאנט מגזין האמין כי האלבום מוכיח כי סוויפט מסוגלת לקריירה מוזיקלית ארוכה. עם זאת, הוא היה מאוכזב מהאלבום, כיוון שזה לא כלל ליטושים משמעותיים כקודמו. ג'וש לאב מווילג' ווייס כתב שהמילים בשיריה לא מהוססות, ושסוויפט הצליחה להימנע מ"המלכודות של היומנאי הטיפוסי - בנאליות נדושה ושטויות פסאודו-עמוקות". כריס ריצ'רדס מוושינגטון פוסט העריך את יכולתה ליצור שירים מצליחים וציין שקולה של סוויפט מתאים גם לרדיו דיסני וגם לערוץ הקאנטרי CMT. הוא גם הרגיש שסוויפט היא כותבת שירים מוכשרת, אבל עקביותה הפכה אותם לפעמים לאחידים מדי.

 פרסים 
האלבום זכה בשני פרסי גראמי בשנת 2010 בשתי קטגוריות: "אלבום השנה" ו-"אלבום הקאנטרי הטוב ביותר". הזכייה של סוויפט בפרס אלבום השנה הפך אותה לצעירה ביותר שזוכה בקטגוריה (ובכך עקפה את אלאניס מוריסט שזכתה בפרס בגיל 21 עם אלבומה Jagged Little Pill). הוא היה גם האלבום הראשון שזכה בפרס אלבום השנה בפרסי גראמי, בפרסי המוזיקה האמריקאית, בפרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי, בפרסי האקדמיה למוזיקת הקאנטרי ובכך הפך לאלבום הקאנטרי המעוטר ביותר בהיסטוריה. בפרסי המוזיקה האמריקאית זכה האלבום גם בפרס אלבום הקאנטרי האהוב ביותר והיה מועמד לפרס אלבום הפופ/רוק של השנה. האלבום זכה בפרס אלבום השנה לזמרת ואלבום הקאנטרי של השנה בפרסי בחירת הנוער וזכה פעמיים בפרס האלבום הנמכר של השנה של איגוד מוזיקת הקאנטרי הקנדי. האלבום היה מועמד לפרס ג'ונו לאלבום הבינלאומי של השנה.

 הצלחה מסחרית 
 מצעדים שבועיים, תארים ומכירות 
בארצות הברית, כבש האלבום את פסגת מצעד 200 האלבומים של בילבורד עם 592,000 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון ליציאתו. האלבום נשאר בפסגת המצעד במשך 11 שבועות, התקופה הארוכה ביותר לאלבום בעשור הראשון של המאה ה-21. יתר על כן, הוא נשאר בפסגת המצעד במשך התקופה הארוכה ביותר עבור אמנית קאנטרי, השלישית הארוכה ביותר עבור אמן קאנטרי והשישית הארוכה ביותר על ידי אמנית. מכירות האלבום המשיכו להיות חזקות בכל שאר 2009. האלבום היה האלבום הנמכר ביותר בשנת 2009 בארצות הברית, לאחר שמכר עד סוף שנה זו 3.217 מיליון עותקים, מה שהפך את סוויפט לאמן הצעיר ביותר ולאמנית הקאנטרי הראשונה שמגיעה להישג זה. ההצלחה של האלבום נמשכה שנים לאחר יציאתו. השבוע שהסתיים ב-30 בינואר 2010 היה השבוע ה-52 של האלבום בעשירייה הראשונה במצעד הבילבורד 200, מה שהפך אותו לאלבום ה-18 בתולדות המצעד שנשאר בעשרת הגדולים במשך שנה שלמה והיחיד שעשה זאת בעשור הראשון של המאה ה-21. בסך הכל נשאר האלבום בעשירייה הראשונה 58 שבועות, התקופה הארוכה ביותר לאמן קאנטרי. האלבום נשאר המצעד למעלה מ-230 שבועות. במצעד אלבומי הקאנטרי של בילבורד, נשאר במקום הראשון במשך 35 שבועות לא רצופים. האלבום הגיע למעמד יהלום מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA). נכון לדצמבר 2017 האלבום מכר יותר מ-10 מיליון עותקים בארצות הברית.

בקנדה, נכנס האלבום למקום הראשון במצעד האלבומים, עם מכירות של למעלה מ-27,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. אף על פי שהאלבום נשאר בפסגת המצעד במשך שבוע אחד בלבד, הוא נשאר בין 15 האלבומים במצעד במשך 67 שבועות והגיע למעמד פלטינה מרובעת מטעם Music Canada עבור משלוחים של למעלה מ-320,000 עותקים. האלבום זכה להצלחה גם מעבר לים. באוסטרליה, הגיע האלבום למקום השני במצעד האלבומים והגיע למעמד פלטינה משובעת מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA) עבור משלוחים העולים על 490,000 עותקים. בניו זילנד, הגיע האלבום למקום הראשון במצעד האלבומים והגיע למעמד פלטינה משולשת מטעם איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי (RIANZ) עבור משלוחים של 45,000 עותקים.

האלבום נמכר בלמעלה מ-400,000 עותקים ברחבי אסיה, נכון לפברואר 2011. ביפן הגיע האלבום למקום השמיני במצעד האלבומים, ונשאר במצעד בסך הכל 108 שבועות והגיע למעמד זהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות היפני (RIAJ) עבור משלוחים של 100,000 עותקים. בפיליפינים, הגיע האלבום למעמד פלטינה מתושעת מטעם איגוד תעשיית ההקלטות הפיליפיני (PARI) עבור מכירות של 135,000 עותקים, האלבום הבינלאומי שהגיע למעמד הגבוה ביותר אי פעם במדינה זו. האלבום הגיע למעמד פלטינה בסינגפור, בטאיוואן, במלזיה ובאינדונזיה ולמעמד זהב בהונג קונג.

בהממלכה המאוחדת הגיע האלבום למקום החמישי במצעד האלבומים, נשאר במצעד בסך הכל 64 שבועות והגיע למעמד פלטינה מטעם תעשיית ההקלטות הבריטית (BPI) עבור משלוחים של 300,000 עותקים. באירלנד, הגיע האלבום למקום השביעי במצעד האלבומים והגיע למעמד פלטינה כפולה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האירי (IRMA) עבור משלוחים של 30,000 עותקים. האלבום זכה להצלחה מועטה יותר בשאר היבשת ונכנס לעשרים העליונים במצעדים של אוסטריה, גרמניה, יוון, נורווגיה, רוסיה ושוודיה.

בסך הכל, נמכר האלבום בלמעלה מ-10 מיליון עותקים ברחבי העולם.

 מצעדי סוף השנה 
במצעדי סוף השנה בארצות הברית הגיע האלבום למקום ה-66 במצעד האלבומים הכללי בילבורד 200 ולמקום ה-13 במצעד אלבומי הקאנטרי של בילבורד בשנת 2008. בשנת 2009 כבש האלבום את המקום הראשון בשני המצעדים. בשנת 2010 הגיע האלבום למקום השביעי והשני בהתאמה, בשנת 2011 הגיע למקום ה-88 וה-42 בהתאמה ובשנת 2012 הגיע למקום ה-126 במצעד הבילבורד 200.

בקנדה הגיע האלבום למקום השני בשנת 2009 ולמקום ה-14 בשנת 2010. באוסטרליה הגיע האלבום למקום הרביעי ב-2009 ולמקום ה-17 ב-2010. בניו זילנד הגיע האלבום למקום השני ב-2009 ולמקום ה-31 בשנת 2010. בהממלכה המאוחדת הגיע האלבום למקום ה-46 ב-2009 ולמקום ה-122 ב-2010.

ביפן הגיע האלבום למקום ה-75 בשנת 2010.

 מצעדי סוף העשור וכל הזמנים 
במצעדי סוף העשור הראשון של המאה ה-21 הגיע האלבום למקום ה-56 בארצות הברית ולמקום ה-87 באוסטרליה.

במצעד כל הזמנים של בילבורד שנערך בסוף שנת 2015, דורג האלבום במקום הרביעי.

 רשימת רצועות 

 מיקומי שיא 

 נתוני מכירות 

 קישורים חיצוניים 

 Fearless (מהדורת הפלטינה) באתר הרשמי של טיילור סוויפט כולל מילות כל השירים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי טיילור סוויפט
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי טיילור סוויפט
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי נייתן צ'פמן
קטגוריה:האלבומים הנמכרים ביותר על פי איגוד מוזיקת הקאנטרי הקנדי
קטגוריה:אלבומי קאנטרי פופ
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום השנה
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום הקאנטרי הטוב ביותר
קטגוריה:אלבומים זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומי פלטינה באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בקנדה
קטגוריה:אלבומי יהלום בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי חברת ביג משין רקורדס