תמונת המזבח של גנט

תמונת המזבח של גנט (הקרויה גם הערצת השה המסתורי או שה האלוהים) הוא פוליפטיכון פלמי מוקדם מן המאה ה-15. הפוליפטיכון מורכב מתריסר לוחות, מהם שמונה תריסים התלויים כשתי כנפיים בצדי החלק המרכזי. תריסים אלה מצוירים משני צדדיהם, כך שהתמונה המתקבלת בעת פתיחתם ובעת סגירתם שונה בתכלית. להוציא את ימי ראשון וימי חג, אותן כנפיים היו סגורות ולעיתים מכוסות בד. היצירה הוזמנה מהוברט ואן אייק, אשר מעט מאוד ידוע על אודותיו. ככל הנראה, הוא היה האחראי על העיצוב הכללי, אך הלך לעולמו בשנת 1426. נראה שהיצירה הושלמה על ידי אחיו הצעיר והמוכר יותר יאן ואן אייק בין השנים 1430–1432. כיום לא ניתן להפריד באופן חד משמעי בין מלאכתם של שני האחים.

מאז יצירתה, נחשבת תמונת המזבח לאחת מיצירות המופת הגדולות ביותר של האמנות הצפון-אירופית. במהלך השנים, הייתה היצירה קרובה להרס, עקב התפרצויות של איקונוקלאזם, ונזקי שריפות. חלק מהלוחות נמכרו, ואחרים נבזזו בעתות מלחמה. הלוחות אשר נלקחו על ידי הכובש הגרמני הוחזרו לקתדרלת סנט באבו אחרי מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1934, שני לוחות, "שופטי הצדק" ו"יוחנן המטביל", נגנבו. "יוחנן המטביל" הוחזר על ידי הגנב, אך מקומו של "שופטי הצדק" נותר בגדר תעלומה עד ימינו. הנאצים גנבו את יצירת המופת, והפקירו אותה לבלייה במכרה מלח, אשר פגע בה קשות. בשנת 1945, אחרי ששהתה במשך רוב שנות מלחמת העולם השנייה במכרה, תמונת המזבח הוחזרה לבלגיה. אמן השחזור הבלגי ג'ף ואן דר וקן יצר העתק של לוח "שופטי הצדק", כחלק ממאמץ שחזור מקיף.

תיאור היצירה ופרשנות
בעת פתיחת המכלול נגלית קומפוזיציה רחבת היקף המאופיינת בעושר צבעוני יוצא דופן ובבהירות חומרית הנובעת משימוש מיומן בצבע שמן. במרכז החלק העליון מתואר האל האב בדמות מלכותית, עטור כתר אפיפיורי ואוחז בשרביט בדולח. לרגליו מונח כתר נוסף כסמל למעמדו כמלך המלכים. לצדו ניצבות מרים אם ישו, המתוארת כמלכה עטורת פרחים, ויוחנן המטביל. סביבם מופיעים מלאכים שרים ומנגנים, כאשר תשומת לב רבה מוקדשת לעיצוב כלי הנגינה, לרקמות הזהב ולפרטי האריגים והתכשיטים. בקצות המכלול מתוארים אדם וחוה בעירום מלא, בדימוי ריאליסטי המדגיש את אנושיותם הפגיעה.

בחלק התחתון מוצג נוף אידילי רחב ידיים, שבמרכזו מזבח ועליו שה שדמו ניגר אל גביע. השה מסמל את קורבנו של ישו ואת רעיון הגאולה. סביב המזבח נאספות קבוצות של נביאים, קדושים, שליחים ואנשי כנסייה, המתקדמות לעבר המרכז בפעולה טקסית של הערצה. מלאכים נושאים את כלי הייסורים של ישו, ובהם הצלב וכתר הקוצים. דימוי השקנאי הרקום באריג מאחורי האל האב מדגיש את רעיון ההקרבה העצמית למען ישועת האנושות. הנוף עצמו מצויר בפרטנות קיצונית, עד כדי תיאור מדויק של עלים, מבנים וחלונות בעיר הרחוקה.

היצירה מבטאת תפיסה תיאולוגית המדגישה את חסדו של האל ואת תוכנית הגאולה האלוהית. האל מוצג כשליט סמכותי אך גם כישות סולחת, בניגוד לדימויים מוקדמים יותר המדגישים את צד הדין והאימה. הניגוד בין הפאר השמימי לבין דמויותיהם החשופות של אדם וחוה מדגיש את הפער בין שלמות אלוהית לבין פגימות אנושית, ובד בבד את נכונותו של האל לפנות אל האדם למרות חולשתו. העיסוק המדוקדק בפרטים חומריים מקנה לעולם השמימי ממשות מוחשית, ובכך יוצר חוויה חזותית המקשרת בין הממד הארצי לבין הממד האלוהי.

 לקריאה נוספת 
 Danny Praet, Maximiliaan P.J. Martens, Ghent Altarpiece: Art, History, Science and Religion, Cannibal Publishing, October 14, 2019, 

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-15
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:הבשורה
קטגוריה:המדונה והילד
קטגוריה:בלגיה: תרבות
קטגוריה:גנט
קטגוריה:מלאכים באמנות
קטגוריה:ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים
קטגוריה:פוליפטיכון