אהרן ששון (המורה)

אהרן ששון "המורה" (בערבית: المعلّم) (1872–1962) היה מחנך ומשורר יהודי-עיראקי, נחשב לאחד מאבות הציונות בעיראק.

היה אחד המשוררים הבולטים של יהודי בבל בדורות האחרונים ומחלוצי שירת ההשכלה בבגדאד. כתב בעברית ובערבית יהודית ועסק בשירה לימודית ובחיבורי מוסר. עמד בקשר עם מרכזי השכלה מחוץ לעיר.

 ביוגרפיה 
ממוזער|אהרן ששון (רביעי משמאל) עם קבוצת פעילים ציונים ואנשי ציבור יהודים-עיראקים, בגדאד, 1922. בהם: ד"ר אריאל בן ציון (בעמידה), עו"ד סלמן שינה (ראשון משמאל) והרב ראובן פתייה (שלישי משמאל)
ששון נולד בבגדאד, עיראק, בשנת 1872. במקצועו היה מחנך, ונודע בקרב יהודי עיראק בכינוי "המורה". היה אחד המורים הראשונים בבגדאד שלימדו בשיטות הוראה חדשניות וביחד עם הרב ד"ר משה ונטורה היו מהראשונים שלימדו עברית בבגדאד בשיטת עברית בעברית. בשנים תרס"ג–תרע"ד (1903–1914) לימד עברית ולימודי קודש בבית ספר של כל ישראל חברים בבגדאד. בשנים תרע"ד–תרפ"ד (1914–1924) לימד בבית ספר "אל-תעאוון" (שלימים נודע בשם "רחל חמון").

מפעלו החינוכי החשוב ביותר היה הקמת בית הספר העברי "פרדס הילדים" (1924–1935). בבית ספר זה היו שמונה כיתות וכ-15 מורים ועובדים, וששון ייסדו ועמד בראשו. בית הספר היה בעל אוריינטציה ציונית, ניתן בו דגש על לימודי העברית החדשנית ואף הועלו בידי התלמידים מחזות עבריים שהוצגו בפני הקהל הרחב. בית הספר היה מרכז חשוב לפעילות ציונית בבגדאד.

ששון החל בפעילות ציונית עוד בשנת 1898. הוא הפיץ שקלים וחוברות הסברה ציוניים, השפיע על בעלי יכולת לקנות קרקעות בארץ ישראל ולתרום לקרנות הלאומיות, עודד וסייע לעלייה, וארגן מסביבו קבוצה של פעילים ציונים צעירים שריכזו את הפעילות הציונית בבגדאד. בשנת 1920 היה מהמייסדים של "האגודה הספרותית היהודית", שהפעילה בבגדאד מועדון וספרייה עבריים. הוא היה מהמייסדים והעורכים של כתב העת העברי קצר הימים של האגודה, "ישורון", שבועון ספרותי עברי מודרני שיצא לאור בסוף שנת 1920 למספר גליונות. מעל גליונותיו האחדים של כתב העת פורסמו שירה וכתבי ספרות עבריים על ידי סופרים ומשוררים יהודים עיראקים, בהם ששון עצמו.

בשנת 1921 היה מהמייסדים של ההסתדרות הציונית לארם נהריים שריכזה את עיקר הפעילות הציונית בבגדאד, ופעלה באישור שלטונות המנדט הבריטי. לאחר עצמאות ממלכת עיראק ותיקון "חוק האגודות" העיראקי, ההסתדרות ביקשה הכרה רשמית מממשלת עיראק אך נדחתה. עם זאת ההסתדרות המשיכה לפעול תוך העלמת עין מצד הממשלה העיראקית עד שנת 1935. ההסתדרות ארגנה פעילויות רבות להתרמת כספים לקרנות הלאומיות, להפצת הרעיון הציוני, להפצת ידיעת העברית המודרנית ולסיוע לעלייה לארץ ישראל.

בשנת 1925 הוציא לאור את ספרו "שירי התחיה", ספר שירה עברי בן שלושה כרכים שכולל שירים יהודים לאומיים וציונים ובשבח ארץ ישראל. הכרך הראשון של הספר מורכב משירי אהבת-ציון שאסף מהספרות העברית לדורותיה, מעמנואל הרומי ויהודה הלוי לביאליק ונפתלי הרץ אימבר. הכרכים השני והשלישי מורכבים משירים פרי עטו של ששון.
שמאל|250px|ממוזער|משפחתו של ששון
בשנת 1935, עם התגברות הסכסוך היהודי-ערבי בארץ ישראל, החלה הממשלה העיראקית לפעול כנגד הפעילות הציונית בבגדאד. אהרן ששון נעצר והועמד לדין בגין ציונות. בבית המשפט הצהיר ששון כי הוא מודה באשמה בגאווה. המשפט הפך לסנסציוני ולבסוף הוא קיבל הוראה לעזוב את עיראק. באותה שנה עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. הוא היה מראשי "ועד העדה הבבלית" בארץ ישראל, והמשיך לשמור קשר עם פעילים ציונים בעיראק. היה פעיל בבית הכנסת "אהל רחל" בשכונת רוחמה בירושלים ונשא שם דרשות בקביעות. אף על פי שהמשטרה העיראקית החרימה רבים מכתביו וספריו בפשיטה על ביתו בבגדאד, הוא הצליח להביא לדפוס בירושלים מספר ספרים וחיבורים שחיבר עוד בעודו בעיראק, בהם חיבורים העוסקים ברעיון הגאולה על פי מקורות היהדות והחיבור "ספר זיכרון לחיים" שעוסק בתולדותיהם של מספר חכמים ורבנים מבגדאד. הוא זכה לאריכות ימים וזכה לצפות בקום מדינת ישראל ובעלייתם של רוב יהודי עיראק אליה, ונפטר בגיל 90 בירושלים, בשנת 1962.

מכּתביו
 אהרן ששון ב"ר אליהו נחום, 'ספר זיכרון לחיים כת"י - תולדות חכמי ורבני בבל', מקבציאל לו (ניסן תשס"ט), עמ' תסג–תעט.
 .
 אהרן ששון, ספר מקור חיים, ירושלים: דפוס י"ע איתאח, תשי"ז.
 שירי התחיה, בגדאד: דפוס אלישע שוחט, כרך א' וב' (1925), כרך ג' (1931)

ששון תרגם והושפע מהספרות העברית של אירופה ומזרח אירופה (למשל, המשוררים המשכילים בליטא ובפולין). הוא כתב שירים העוסקים בחינוך, בלימוד העברית, בתורה ובזהות היהודית. בכך, הפך לדמות מפתח ביצירת "תחייה עברית" מזרחית – מעין הקבלה למרכזי הספרות באירופה. ביצירתו עסק בעליית רעיון התחייה הלאומית והחזרה הפיזית והרוחנית לארץ ישראל, כינונה של ארץ ישראל כבית לאומי של העם היהודי ושיקום השפה העברית כשפת העם.

 הנצחתו 
ממוזער|שמאל|250px|רחוב אהרון ששון, ירושלים ממוזער|שמאל|250px|שלט בכניסה לרחוב אהרון ששון
רחוב אהרון ששון דרומית לרחוב אלפנדרי 16 וצפונית לשוק מחנה יהודה בירושלים קרוי על שמו. על השלט נכתב: "מחנך, משורר, איש ציבור ואבי הציונות הדתית בבגדאד ועיראק (תרל"ז - תשכ"ב)".

 ראו גם 
 בך חירותי עיר בירתי

גלריה

לקריאה נוספת
 הפעילות הציונית בעיראק, חיים יוסף כהן, הוצאת הספרייה הציונית על יד הנהלת ההסתדרות הציונית האוניברסיטה העברית בירושלים - המכון ליהדות זמננו - המדור לחקר יהדות אסיה ואפריקה, ירושלים, תשכ"ט, 1969,
מניצני היצירה העברית החדשה בבבל, מרכז מורשת יהדות בבל, 2003, עמ' 145–155, 277-297.
Norman A. Stillman, The Jews of Arab Lands in Modern Times, Philadelphia: Jewish Publication Society, pp. 86-87, 334-336, 340-344.
Abraham Ben Ya'akov, Nahum, Aaron Sasson ben Elijah, Encyclopaedia Judaica (1971).

קישורים חיצוניים







 Reuven Snir, "Mesopotamian Zionist Committee (Baghdad)," Encyclopedia of Jews in the Islamic World; Executive Editor Norman A. Stillman, Brill Online, 2014
 Shmuel Moreh, "Yeshurun (Baghdad)," Encyclopedia of Jews in the Islamic World; Executive Editor Norman A. Stillman, Brill Online, 2014

הערות שוליים

קטגוריה:משוררים יהודים עיראקים
קטגוריה:פילוסופים יהודים עיראקים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים עיראקים
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים
קטגוריה:פעילים ציונים בעיראק
קטגוריה:יהדות בגדאד: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1872
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1962