עיר ליניארית

ממוזער|350px|דגם רובע Ciudad Lineal במדריד
העיר הליניארית היא דגם רעיוני לפיתוח עיר חדשה, או להתרחבותה של עיר קיימת, כרצועה בנויה המוגבלת ברוחבה לאורך ציר תנועה ראשי. האדריכל הספרדי ארתורו סוריה הגה את הרעיון בשנת 1882, כשהציע ליצור סדרה בלוקים עירוניים, כשבתווך עורק תנועת המונים כגון חשמלית, שנחצה במרחקים קבועים על ידי רחובות ניצבים משניים. דגם העיר הליניארית מציג חלופה לגדילה אינסופית של העיר תוך שמירה על איכות אויר, יחסי שכנות, נגישות מיידית לשדות חקלאיים ופארקים הפרושים בשולי הרצועה הבנויה, והסתמכות על ציר התנועה כדי להגיע לאזורי הייצור ולחלקי העיר השונים. מודל זה כמו גם המודל של עיר הגנים, נוצר כביקורת על תהליכי העיור המואצים בערים במאה ה-19בעקבות המהפיכה התעשייתית, שיצרו תנאי מגורים קשים מבחינת היגיינה, צפיפות, זיהום אויר ומגפות.

 דוגמאות לעיר ליניארית 
ממוזער|חתך לרוחב החלל המרכזי ברובע Ciudad Lineal במדריד, יישום ראשון למודל המודרניסטי של העיר הליניארית. הרובע תוכנן על ידי הוגה העיר הליניארית, האדריכל ארתורו סוריה.|350x350 פיקסלים
האדריכל ארתורו סורייה, מימש את הדגם הרעיוני שפיתח בסוף המאה ה-19, בהצעתו ליישוב הסמוך למדריד Ciudad Lineal, שכיום כלול ברובע העירוני Ciudad Lineal ונבלע על ידי בינוי פרוורי המקיף אותו. רוחבה הכולל של הרצועה כולה היה כ־500 מ' ובתווך נסלל רחוב הכולל חשמלית. הרצועה יכולה הייתה לגדול תאורטית באופן אינסופי לשני הכיוונים של ציר התנועה, ובשנת 1930 הגיעה לאורך 5 ק"מ כשהמשך פיתוחה נקטע על ידי מלחמת האזרחים בספרד.

המתכנן הסובייטי ניקולאי אלכסנדרוביץ' מיליוטין [אנ] יישם מתווים עירוניים ליניארים בשנת 1930 בפיתוח הערים מגניטוגורסק וסטלינגרד בברית המועצות. המודל שלו כלל שש רצועות מקבילות: מסילת רכבת, אזור תעשייה, רצועה ירוקה מפרידה, דרך מהירה, רצועת מגורים עם מבני ציבור, רצועת פארק לאורך נהר.

בשנת 1930 הציע האדריכל לה-קורבוזיה תוכניות לערים אלג'יר (פרויקט Plan Obus) וריו דה ז'ניירו, שהתבססו על דגם העיר הליניארית, והציגו מגסטרוקטורות רציפות באורך קילומטרים רבים, שבהם המגורים מכונסים מתחת לדרך מהירה עילית.

בשנות ה-60 תנועת המטבוליזם באדריכלות גילתה עניין מחודש במודל העיר הליניארית, ובולטת ההצעה לתכנון כולל למפרץ טוקיו של האדריכל קנזו טנגה. ההצעה מציגה פיתוח המפרץ כמערכת גמישה של מגסטרוקטורות ליניאריות השוזרות תשתיות תנועה ואדריכלות. ההצעה האוטופית שפותחה כבקורת על ההצעה שאושרה לפיתוח המפרץ, לא התממשה אך השפיעה על מתכננים ברחבי העולם.

רעיון העיר הליניארית לא פסח על מדינת ישראל, ויושם בשנים 1960-1962בחלקו בפיתוח העיר ערד, וכן בתכנון לא ממומש של עיר הבשור.

דוגמה עכשווית המבוססת על עקרונות העיר הליניארית הם העיר החדשה ניאום המתוכננת בערב הסעודית וכוללת את "הקו" [אנ], עיר ליניארית באורך 170 קילומטר, רוחב 200 מ' וגובה 500 מ'. בשל פרופורציות מונומנטליות אלו לאורך אך גם לגובה ובשל השילוב של תנועת המונים בציר האופקי והאנכי, ניתן לומר שהעיר ניאום היא הכלאה בין עיר ליניארית לעיר ורטיקלית.

ביטוי עכשווי נוסף לרעיון העיר הליניארית הוא מסדרונות תנועת ההמונים בגישת תכנון מבוסס מערכת תחבורה עתירת נוסעים (מתע"ן בעברית או TOD בלעז). גישה זאת מציעה פיתוח אינטנסיבי, צפוף ומעורב שימושים סביב רצף התחנות של קו הסעת המונים (BRT, מטרו או רכבת קלה), שבמקרה שהתחנות סמוכות יוצר מסדרונות רצופים של פיתוח עצים. ניתן ליישם גישה זאת לפיתוח אזורים חדשים סביב קווי מתע"ן או התחדשות של מרחב עירוני קיים שמתוכנים בו קווי מתע"ן, כפי שקורה היום במטרופולין תל אביב ע"פ תמ"א 70.

 מרכז עסקים ראשי ליניארי 
ישנן ערים בהן מרכז העסקים הראשי בנוי לפי דגם של עיר ליניארית שבה ישנו רק רחוב ראשי אחד שבו מצויים כל המוסדות החשובים של העיר וכל מרכזי המסחר והעסקים. לדוגמה העיר ברזיליה בירת ברזיל שבה ישנה שדרה מסחרית אחת ארוכה שבה מצויים כל מוסדות השלטון והתרבות בעיר. כיום משתמשים ברעיון זה עבור אזורי תעשייה המוקמים לצד מסילת רכבת או כביש מהיר.

 ראו גם 
 מבנה עירוני

 קישורים חיצוניים 

הערות שוליים

קטגוריה:דגם עירוני