ורנר בראון

ורנר בראון (12 ביוני 1918 – 25 בדצמבר 2018) היה צלם עיתונות, צלם תת-מימי וצלם-אמן יהודי-ישראלי.

תולדות חייו
ורנר בראון, נולד וגדל בנירנברג גרמניה (1918). כבר בגיל 9 צילם במצלמת 'בוקס' שהייתה ברשות אימו מרתה בראון. עם עליית הנאצים לשלטון עבד כשולייה בבית מלאכה בעיר פירת אצל הנס זצלר, שבנו שורש היה חברו הטוב. שם נחשף לראשונה לאמנות הצילום. עם התחזקות הנאצים הפך ציוני, ועבר לחוות הכשרה 'קיבוצית' של 'עליית הנוער' בשוודיה (1937–1938). שם פגש את הצלמת מרלי שמיר (ילידת 1919), שזה עתה סיימה התמחות בצילום מדעי בקופנהגן. ממנה למד לצלם באופן מקצועי: חדר השירותים הוכשר כחדר חושך, ובו בילו ימים ולילות בפיתוח תשלילים וביצירת הגדלות מודפסות. עם עלייתה של שמיר לארץ ישראל עבר בראון לדנמרק שם הכיר את אשתו הראשונה יעל רנאתה בראון (17/10/1921 – 25/10/2010) איתה התחתן ב-1942. בדנמרק נולדה ביתם הבכורה רות בראון (13/5/1943 – 20/1/2007).

בעקבות פלישת הגרמנים לדנמרק ב-1940 והחשש לחיי היהודים במדינה, הוחלט על העברת היהודים בסירות דיג לשוודיה. משפחת בראון הייתה בין המפונים. יעל הייתה אז בהריון עם הבן השני דן בראון, שנולד כבר בנורצ'פינג, שוודיה (16/6/1944 – 7/9/2016).
בשנות שהותו בשוודיה ערך בראון תערוכות צילום בסגנון מודרניסטי ואבסטרקטי. בין עבודות הצילום מאותה תקופה: Sticks & Stavs (1944¬-1945) – צילומי גפרורים ארוכים היוצרים דימויי גוף ותנועה אנושיים, דוממים ועוד, בסגנון הומוריסטי.

בשנת 1946 ורנר עלה לארץ ישראל והשתקע בירושלים. בתחילה עבד אצל הצלם הערבי-נוצרי ח'ליל רעד שפעל ליד שער יפו. בשנת 1947 רכש מעבדה לצילום, ברחוב בן יהודה 31, בשם "פוטו אירופה" ושינה שמה ל'פוטו בראון'. בעוד ורנר עוסק בצילום, אשתו יעל הייתה אמונה על חדר החושך ופיתוח התשלילים, כמו גם על יצירת אינדקס נושאי, סיווג וסידור אלפי התשלילים. במלאכה זו עסקה גם בשנות השבעים, לאחר גירושיהם.

בראון התגייס להגנה ומעבדתו פעלה בעיר במהלך כל מלחמת העצמאות. הוא השתתף בלחימה על ירושלים במלחמת העצמאות. משנת 1948 הוא פעל כצלם עיתונות עצמאי וצילם ב-22 בפברואר 1948 את הפיגוע ברחוב בן יהודה בירושלים.

מהקמת מדינת ישראל ועד מלחמת יום הכיפורים נמנה עם הצוות הבכיר של צלמי הקרן הקיימת לישראל ביחד עם: פרד צ'סניק, אלכס סטרז'מייסטר ודוד חריס. בשנים 1952 – 1998 שימש כצלם הראשי של האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1952 פגש באילת את "החבורה הצרפתית של ז'אק קוסטו" כפי שהוא קרא להם, "הם צילמו אז צילומים תת-ימיים בים-סוף, הם אלו אשר לימדו אותי לצלול; כשראיתי את הנוף מתחת למים, מיד נדבקתי בחיידק הצילום תת-הימי".

בשנת 1955 צילם יחד עם אדי הירשביין ואריה וולק, במשך כשנה, סרט תיעודי באגם החולה (הסרט עובד והוצג בטלוויזיה הישראלית בשנת 1989). במבצע סיני שרת בראון כצלם צבאי. החל משנת 1956 היה לצלם רשמי של לשכת העיתונות הממשלתית ובמסגרת תפקידו צילם את משפט אייכמן. ב-1964 יצא למסע הרצאות בארצות הברית ובמקסיקו על "החי והצומח בים סוף", ההרצאות לוו בתמונות אותן צילם במהלך עבודתו באזור. בשנת 1966 החל להתמחות גם בצילומי אוויר בארץ.

בראון עבד גם כצלם עבור מערכות עיתונים ועיתוני מוסדות בארץ ובחו"ל. בעזבונו כתבות רבות המלוות בצילומיו. בין השאר במגאזינים: במחנה, דבר השבוע, הארץ שלנו, The Jerusalem Post, Israel Youth Horizen, WIZO In Israel, Ilfe in Israel, Israel Speaks, The New York Times, Histadrut Photo News, The American Girl, Star Weekly, Judisk, Daily News .

בשנת 1969 לערך פגש ורנר את ענת רותם (2019-1947), אף היא אמנית וצלמת. השניים נישאו בשנת 1971. לימים עברו למבשרת ציון, בה התגוררו יחדיו עד מותו.

ורנר בראון נפטר ב-25 בדצמבר 2018, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ מעלה החמישה. ענת רותם-בראון נפטרה שלושה חודשים אחריו, במרץ 2019.

עבודתו האמנותית
ורנר בראון, שהיה שייך לדור המייסדים של הצילום העיתונאי המודרני בישראל, נמנה עם עשרת הצלמים הגדולים שצילמו לקק"ל מתחילת המאה העשרים ועד לשנות השישים, עליהם נמנים: זולטן קלוגר, שמואל יוסף שוויג, יעקב רוזנר, אברהם מלבסקי, לזר דינר, טים גידל, ורנר בראון, פרד צ'סניק, אלכס סטרז'מיסטר, ודוד חריס.

ממוזער|דוד ופולה בן-גוריון בפתח הצריף בשדה בוקר. צילום של ורנר בראון
ממוזער|שלג בכיכר ציון. צילום של ורנר בראון
בראון תיעד את החיים בארץ מאז משנת 1947. אף על פי שהסגנון שלו ישיר ותכליתי, מבטאות עבודותיו שילוב של להט חושים עם רגישות מעודנת לאור ולצבע.
מכורח הנסיבות, עבודותיו הראשונות הן בשחור לבן, עם הופעת הצבע בעיתונות נוסף צבע ביצירותיו. צילומי האוויר, הצילום התת-ימי וצילומי הנוף המאוחרים יותר צולמו בצבע.
ורנר בראון האמן אינו משתמש בתמונותיו לא באפקטים ולא בפעלולים. לדבריו, למה לחפש "אמנות-טריקים" במעבדה, כשהאמנות עצמה נמצאת חיה ונושמת מסביב, מעל (באוויר), בתוך (הים!), ועל (ביבשה!)? לאמן ניתנת זכות הבחירה: מה הם הפרטים שישלוף מתוך סך הכול הזה שקיים מסביבו.

בראון הושפע מן הרעיונות של "הצילום החדש" בגרמניה של שנות ה-30, המדגישות את איכויותיו העצמאיות של הצילום כמדיום טכנולוגי-מודרני, אולם הוא משלב בין רעיונות אלו עם נטייתו התרבותית של דור תש"ח - מצד אחד חופשי ומשוחרר מבחינה צורנית, ומצד שני נענה לתחושות הלב ולמאוויים הקולקטיביים של היישוב העברי בארץ. יחס דו ערכי בא לידי ביטוי גם בתצלומי הנוף שלו שגם הם מאפיינים את השיח היהודי/ציוני על אודות ארץ-ישראל, איכותה, גודלה וגבולותיה.

בשנת 1989 העניק לו מוזיאון ישראל את פרס "אנריקה קבלין לצילום". בנימוקי חבר השופטים (פרופ' חנן לסקין והאוצרים ניסן פרז ויגאל צלמונה), נכתב בין השאר: "מאז שהגיע לישראל, תרם רבות לתחום זה של הצילום ויצר גוף עשיר של צילומים בפעילות מקצועית המשתרעת על עשרות שנים. הוא תיעד את נופה הטבעי, החברתי והאנושי של הארץ, בצילומיו הרגישים והאיכותיים. הוועדה החליטה פה אחד להעניק לורנר בראון את הפרס, כאות הוקרה על מפעל חיים ועל תרומתו לצילום העיתונאי והתיעודי בישראל".

ב"סטודיו" כתב העת לאמנות, שערך גיא רז, נכתב: "בראון שייך לדור הצלמים "הייקים" שהגיעו לארץ בתחילת שנות ה-30 עם עליית הנאציזם. בכול נושא שורנר יצלם המניע אותו הוא אך ובעיקר האהבה לצילום. ואכן דפדוף בצילומיו הרבים מספור, מראה גיוון רב ופריסה רחבה של נושאים: צילומי עיתונות דוקומנטריים (שהפכו מזמן לתיעוד היסטורי יקר ערך!), צילומי אוויר, צילומים תת-ימיים, צילומי סקי, צילומי נוף וטבע מרהיבים וקסומים, נופי אדם וחברה - בנגיעה אנושית מלווה בנימה דקה של הומור, דיוקנים ועירומים רגישים ומעודנים, ובעצם הכול; דומה והוא היה רוצה לכבוש במבטו-האישי, דרך המצלמה, עולם ומלואו. מצלמתו היא חלק בלתי נפרד מגופו, דרוכה תמיד כדי לצוד רגעים מיוחדים וייחודיים בעת התרחשותם".

קשה למצוא קו סגנוני אחיד לצילומיו. ורנר הוא כמו ילד סקרן אשר כל דבר מעניין אותו. מספר דוגמאות: "לא היה לי כסף עבור טיסות פרטיות כדי לצלם מהאוויר, לכן, כשהזמינו אצלי צילומי אוויר זאת הייתה הזדמנות בשבילי "לגנוב" גם כמה "צילומים פרטיים" עבור עצמי". "אהבתי עצי זית (נושא ספר צילומיו הראשון) ומהם עברתי לאהבות אחרות של נוף וטבע". קו מנחה כלשהו העובר כחוט השני לאורך צילומיו הוא "משחקי אור".

בשנת 2007 זכה ורנר בראון בפרס מפעל חיים מהפורום לשימור המורשת האודיו-ויזואלית בישראל.

בשנת 2012 העניקה ועדת האמנות החזותית של מפעל הפיס, מענק לאמנים: גליליה פלוטקין, מרגוט שדה, בוריס כרמי, ערי גלס וורנר בראון לביצוע פרויקט על "הכפר הערבי בישראל עד אמצע המאה העשרים".

קרן בראון לצילום
הקרן להנצחת מורשת ורנר וענת בראון היא הקדש ציבורי אשר נוסדה במאי 2023 לשם הנצחת פועלם הייחודי של בני הזוג כצלמים.

הקרן פועלת לתיעוד ושמירת ארכיון הצילומים של ורנר, הממוקם במכון יד בן -צבי בירושלים. כמו כן, פועלת לתמיכה במיזמי צילום, ביניהם תערוכות, פרסי צילום, עידוד צלמים צעירים, מלגות לסטודנטים בתחום הצילום ופעולות חינוכיות בשיתוף מוזיאון הארץ (מוז"א) בתל אביב ומכון יד בן-צבי.
מר יהודה בראון ועו"ד צפנת שובל, נאמני קרן בראון, פועלים להגשמת מטרות הקרן להנצחת מורשת המנוחים. מר יוסי דורפמן - מונה מטעם הנאמנים כמנהל מקצועי לקרן, וכן גיא רז כיועץ מקצועי- אומנותי לקרן וד"ר לביא שי – כיועץ היסטורי לקרן.

בשנת 2024, השתתפה קרן בראון לצילום במימון פרויקטים שנועדו לציין ולשמר את זיכרון תושבי ויישובי הנגב המערבי, שנפגעו בטבח שבעה באוקטובר, בהן: נחל עוז צילומים ו"צלם הדברים: אלבום דרום". בשתי התערוכות ובספר, הוצגו, בין היתר, צילומים שצילם ורנר בראון בקיבוץ נחל עוז וסביבתו, בשנות הקמתו.

פרס בראון לצילום
קרן בראון לצילום יזמה בשנת 2024 את "פרס בראון לצילום".

הפרויקט שנעשה בשיתוף מוזיאון ארץ ישראל בתל אביב-יפו (מוז"א), מחלק פרסים בשווי עשרות אלפי שקלים לצלמים ישראלים.

הפרס נועד להוקיר צלמים וצלמות הפועלים בישראל בתחומי: חברה וקהילה, נוף וסביבה, ביקורת ואמנות, תוך מתן דגש לצילומים בנושאי ארץ ישראל

הזוכים בפרס בראון לצילום בשנת 2024
 ורדי כהנא- פרס אמנית בכירה
 מיכל בראור-פרס אמנית מבטיחה
 אלכס ליבק- פרס כבוד לאמן ותיק
 רונית שני- פרס כבוד לאמנית ותיקה

תערוכות
 1975 מצגת במוזיאון ישראל, "Jerusalem Triptych", תצוגת שקופיות אור-קולית ורב מסכית
 1998 תערוכות יחיד, במוזיאון לצילום בתל חי 50 שנות צילום אוצר זאב הרץ. (התערוכה הוצגה גם בבניין עיריית נירנברג, גרמניה)
תערוכות משותפות:
 1990 משתתף בתערוכה " 40 שנות צילום עיתונות בישראל", גלריה פולברג, סן פרנסיסקו
 2000 "מסגרת זמן" - מאה שנות צילום בא"י, מוזיאון ישראל/ אוצר: ניסן פרז
 2001 צילום בפלסטין/א"י בשנות ה-30 וה-40, מוזיאון הרצליה
 2001 "הוד והדר", מוזיאון ארץ ישראל.
 ספטמבר 2006 בין גבולות המרחב לגבולות המקום – שיח צילומי על נוף הארץ, מוזיאון תל חי, אוצרת: נעמה חייקין
 2009 שירת האגם היסטוריה צילומית של אגם החולה, 1900-2009 תערוכת מחווה לצלם פטר מירום מוזיאון בית אורי ורמי נחושתן.
 2010 "הזקן": דוד בן-גוריון ומורשתו בראי האמנות בישראל, גלריה לאמנות ע"ש אברהם ברון וגלריית הסנאט, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. אוצרים: פרופ' חיים מאור וסטודנטיות בקורס אוצרות
 2014 בבת עין, מוסררה אוצר אייל בן דב

פרסים
 1979 פרס שלישי בתחרות בינלאומית של חברת ניקון
 1989 פרס אנריקה קבלין למפעל חיים בתחום הצילום
 2007 ורנר בראון –Werner Braun חתן פרס הפורום לשימור אודיו-ויזואלי בישראל (פסטיבל הקולנוע ירושלים והפורום לשימור הזיכרון האודיו-ויזואלי בישראל).

ספרים
 תל אביב יפו ורנר בראון שוורין קרמון הוצאת כרמל, 1953,
 עצי זית הוצאת כרמל 1958
 הים האדום כחול במעמקיו הוצאת א. לוין-אפשטין, 1966
 בהיוולד עם: צילומים מראשיתה של המדינה : ורנר בראון ... [ואחרים] 2002

לקריאה נוספת
 רז גיא, 2001, "מלחמה, שלום והומור (שיחה עם ורנר בראון)", סטודיו 124.

קישורים חיצוניים


 בראון ורנר, "הבית לצילום - המרכז לתיעוד ומחקר של צילום מקומי", מוז"א - מוזיאון ארץ ישראל
 תערוכה חדשה במוזיאון תל-חי 
 בין גבולות המרחב לגבולות המקום
 ורנר בראון –Werner Braun חתן פרס הפורום לשימור אודיו- ויזואלי בישראל, 2007
 ורנר בראון: "תמונה טובה שווה אלף מילים", שלמה הר-פז

הערות שוליים

קטגוריה:צלמים יהודים גרמנים
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס אנריקה קבלין
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אישים הקבורים במעלה החמישה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018