אסף בן ברכיהו

אָסָף בֶּן בֶּרֶכְיָהוּ הוא דמות מקראית מהלויים המשוררים. אסף השתתף בהעלאת ארון הברית לירושלים בימי דוד המלך. שמו מופיע בספר דברי הימים ומיוחסים לו שנים-עשר מזמורים בספר תהילים.

 אזכוריו 
בספר דברי הימים מתואר אסף אשר עומד מימינו של הימן: . רשימה זו לפי הסדר הימן, אסף ואיתן מופיעה בספר דברי הימים, בסיפור העלאת ארון הברית לירושלים. כמו כן מופיעה רשימה זו בסיפור טקס חנוכת בית המקדש הראשון בימי שלמה. יש הסוברים כי זוהי מגמת בעל ספר דברי הימים לבסס את מעמדם של משוררי בית הימן כאשר היא מתחילה במשפחת גרשון.

לפי סדר הופעת משפחות המשוררים המופיע בסיפור בו הוצב האוהל לארון הברית בירושלים, עולה כי דוד מינה את אסף לדבר בשבח ה' ואילו הימן וידותון עמדו ליד הבמה בגבעון.

משמעות תפקידו החשוב בא לידי ביטוי באופן בו הוא מוצג בספר דברי הימים:  אסף אם כן הוא הראשון, אשר מונה על ידי דוד לשרת בכלי הנגינה מבין שלושת הלויים. מצודת דוד מסביר בפירושו:  - רוצה לומר הם השכילו בחכמת הניגון על יד אסף אביהם כי הוא למדם. השירה בספר דברי הימים נתפסה כהינבאות. ייתכן כי הנביאים נמנו עם אנשי הקודש במשכן ובבמות הפולחן וזאת בנוסף על תפקידם כמשוררים. בספר דברי הימים מכונה "אָסָף הַחֹזֶה".

חכמים במסכת בבא בתרא  מסדר נזיקין בתלמוד הבבלי, מייחסים את מזמורי ספר תהילים בין היתר לאסף:

צאצאיו
בני משפחה זו שימשו בבית המקדש כמשוררים. והם הוזכרו במספר מקומות:

 בימי יהושפט, אחד מצאצאיו של אסף, יחזיאל הלוי, שאף מודגש שהוא "מן בני אסף", מנבא ליהושפט כי ה' יושיעו במלחמה על עמון ומואב.
 בזמן שיבת ציון השתתפו בני אסף בחנוכת בית המקדש השני.
 בספר עזרא מצוין מספרם כ-128, ובספר נחמיה מספרם 148. בסיפור זה מורה המלך חזקיהו לשרים ולאסף בראשם להלל ולשבח את ה': .

אסף מוזכר בכותרת של שנים-עשר מזמורים בספר תהילים המכונים מזמורי אסף.

 מזמור לאסף 
בתלמוד במסכת קידושין מסופר על האמורא אבימי שכיבד אביו עד שפעם אחת אביו נמנם עליו בעודו גוחן, ומשום מצווה זו הבין הפירוש של "מזמור לאסף באו גויים בנחלתך" שהרי אין לזמר על כך, והסביר באותו הזמן שאנו מזמרים שאלוהים כילה חמתו על עצים ואבנים.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:אישים בספר דברי הימים
קטגוריה:לוויים בתנ"ך