UKIP

UKIP (ראשי תיבות של: UK Independence Party, או בתרגום חופשי, "מפלגת העצמאות של הממלכה המאוחדת") היא מפלגה ימנית פופוליסטית ואירוסקפטית בבריטניה. נוסדה ב-1993 ומגדירה את עצמה בחוקתה כ"דמוקרטית ליברטריאנית". בין 2006 ל-2009 ובין 2010 ל-2016 כיהן כיושב-ראש נייג'ל פרג'. תחתיו הגיעה לשיא הפופולריות שלה ב, שם הגיעה למקום הראשון עם 27.5% מהקולות ו-24 מושבים, ובבחירות הכלליות בבריטניה (2015), עם 12.6% מכלל הבוחרים, אף שלא השיגה מושב. לאחר הניצחון במשאל העם על חברות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי (2016), התפטר פרג' בנימוק שמטרותיו הושגו, והמפלגה ספגה מפלה כבדה בבחירות הכלליות בבריטניה (2017) וירדה ל-1.8% מכלל הבוחרים. מאז החליפה חמישה יושבי-ראש, ונכון ל-2025, מנהיג אותה ניק טנקוני.

 מצע 
אחד העקרונות המרכזיים של המפלגה הוא התנתקות חד צדדית מהאיחוד האירופי, האספה האירופית לענייני הגירה והאספה האירופית לענייני זכויות אדם, כדי "לאפשר לנו לגרש פושעים וטרוריסטים זרים על פי הצורך" ובמקביל "לאפשר לנו לתת מקלט מדיני אותנטי בהתאם למחויבויותינו הבינלאומיות". כמו כן, המפלגה מעוניינת לצמצם את היקף ההגירה לתוך בריטניה ולהקפיא ל-5 שנים מתן מעמד של תושבי קבע למהגרים תוך ביסוס מדיניות ההגירה על יכולת מקצועית גרידא.

במצע של 2010 הובעה תמיכה בהעלאה של כ-40% בתקציב ההגנה, בין השאר כדי לרכוש 3 נושאות מטוסים חדשות. המפלגה תומכת בחיים משותפים בין שני אנשים מאותו מגדר אך מתנגדת לכינון מעמד חוקי שכזה (כגון נישואין).

בנושא המלוכה, פרג' קרא בעבר לחזור ולהבטיח כי כל עובדי המדינה יישבעו ישירות לכתר ולא למדינה. כמו כן, מצע המפלגה הציע להשיב חלק מאחוזות הכתר למשפחה המלכותית, וכך לייתר את הצורך בקצבה שנתית.

 הישגים בבחירות 
שמאל|ממוזער|נייג'ל פרג', מנהיג המפלגה בשנים 2010–2016
+ בית הנבחרים הבריטי שנת בחירות # בוחרים סה"כ % מסך הבוחרים # מושבים 1997 105,722 0.3% 0 2001 390,563 1.5% 0 2005 603,298 2.2% 0 2010 919,546 3.1% 0 2015 3,881,12912.6%  2017 593,852 1.8% 0 2019 22,817 0.1% 0

+ הפרלמנט האירופי שנת בחירות # סה"כ בוחרים % מסך הבוחרים # מושבים מיקום 1994 155,487 1%  8 1999 696,057 6.7%  4 2004 2,650,768 16.1% 3 2009 2,498,226 16.6%  2 2014 4,376,635 27.5%  1 2019 554,463 3.2%  8

הבחירות לפרלמנט האירופי 2014
במרץ 2014, הכריזה רשות התקשורת הבריטית (Ofcom) על מתן מעמד של "מפלגה עיקרית" ל-UKIP, עבור הבחירות לפרלמנט האירופי (אך באופן מוגבל רק באנגליה וויילס). הגדרה זו נותנת למפלגה אותו משקל שידור כמו שלוש המפלגות הגדולות.

בבחירות אלו קיבלה המפלגה יותר קולות (27.49%) מכל מפלגה אחרת בבריטניה וקיבלה עוד 11 מושבים. המפלגה זכתה במושב בכל אחד מאזורי הבחירה ואפילו (בפעם הראשונה) בסקוטלנד, הישג אשר כונה על ידי פרג' "פריצת דרך". בחירות אלו היו לפעם הראשונה בתולדות בריטניה שמפלגה אחרת ממפלגת הלייבור והמפלגה השמרנית, קיבלה את מרבית הקולות.

בחירות משנה לבית הנבחרים 2014
ב-10 באוקטובר 2014 הצליחה המפלגה לקבל מושב ראשון בבית הנבחרים הבריטי, לאחר שחבר המפלגה השמרנית דאגלס קרסוול, עזב את סיעתו והצטרף למפלגת העצמאות ניצח בבחירות חוזרות כמועמד מטעמה. הוא הושבע לפרלמנט הבריטי ב-13 באוקטובר 2014. לאחר מכן ערק מהמפלגה השמרנית גם מארק רֶקלֶס, הנציג מרוֹצֶ'סטֶר וסְטְרוּד, וניצח בבחירות המשנה ב-20 בנובמבר. קרסוול עזב את המפלגה והפך לחבר פרלמנט עצמאי ב-2017, ורקלס הפסיד את מושבו בבחירות 2015. השניים היו צירי המפלגה היחידים בפרלמנט הבריטי אי-פעם, וקרסוול היה היחיד שזכה במושב כשהוא מתמודד מטעם המפלגה.

בחירות 2015
יוקי"פ ניהלה מערכה אגרסיבית בחודשים שלפני הבחירות הכלליות ב-2015, ולאור התנופה שיצרו שני העריקים מהמפלגה השמרנית הכריז פרג' כי הוא צופה ניצחון גדול ושיער כי מושבים רבים ייפלו לידי המפלגה. במקביל, הסתבכו חברי המפלגה בכמה תקריות מתוקשרות, כמו הקלטתה של חברת המועצה בדרום תאנט רוזאן דנקן שאמרה "האנשים היחידים שיש לי בעיה עמם הם כושים." יוקי"פ ריבעה את מספר הקולות שקיבלה ביחס ל-2015 והגיעה לכמעט 3.9 מיליון, או 12.6%, השלישית מבחינה זו. מתמודדיה הגיעו למקום השני ב-120 מחוזות בחירה; אך מבין שני ציריה בווסטמינסטר, רק דגלאס קארסוול הצליח להיוותר כחבר פרלמנט. מרק רקלס הובס ברוצ'סטר וסטרוד בהפרש ניכר. פרג' הפסיד במחוז דרום תאנט. בבחירות למועצות האזוריות, הייתה זו של דרום תאנט הראשונה אי-פעם בה השיגה יוקי"פ עם שליטה, עם 33 חברים מתוך 56.

בחירות 2017
לאחר הבטחת פרישת בריטניה מהאיחוד האירופי והתפטרותו של המנהיג הכריזמטי פרג', קרסה יוקי"פ בבחירות הכלליות. היא קיבלה 593,852 קולות בלבד, בערך שביעית מהישגה בקודמות, ולא הצליחה שוב להיכנס לבית הנבחרים. פול נאטל, מחליפו של פרג', התפטר ומוחלף זמנית על ידי סטיבן קראוטר. באפריל 2018 נבחר לבסוף ג'ררד באטן. בדצמבר עזב פרג' את המפלגה בטענה שבאטן מקדם אסלאמופוביה ותמיכה בטומי רובינסון.

הבחירות לפרלמנט האירופאי 2019
בעת הבחירות לפרלמנט האירופי 2019 שהתקיימו ב-23 במאי, איבדה יוקי"פ כשבע שמיניות מבוחריה. רק 554,463 הצביעו בעדה.
הקמפיין שלה נפגע עקב מספר שערוריות, בין היתר כשחבר פרלמנט מטעמה נתגלה כתומך באפרטהייד. היא ירדה מן המקום הראשון בין המפלגות הבריטיות בפרלמנט האיחוד למקום השמיני, ואף נציג מטעמה לא נכנס.

היחס לישראל וליהדות
מפלגת העצמאות הבריטית מפגינה עמדות פרו-ישראליות ואף קיימת בה שדולה של תומכי ישראל, הקרויה "ידידי ישראל במפלגת העצמאות הבריטית" (UKIP Friends of Israel). יש אמנם ב-UKIP, גם גוף פרו פלסטיני מקביל, אך הוא קטן יותר ואיננו נתמך על ידי מנהיג המפלגה. חברי הפרלמנט האירופי מטעם המפלגה התנגדו למשל לקריאות להשעות את הסכמי הסחר עם ישראל והתנגדו לעזרה האירופאית לרשות הפלסטינית, בטענה שחלקה מופנה לבתי ספר המחנכים את הדור הבא לג'יהאד ולפעולות התאבדות ומלמדים "איך לטהר את ארצם מהיהודים הציוניים הרשעים". מנהיג המפלגה דאז פרג' אף אמר שהוא "מבין מדוע ישראל נוטה לדאגה עמוקה, כששכנותיה מצהירות בפומבי שהן מעוניינות למחוק אותה מעל פני כדור הארץ".

ב-13 באוקטובר 2014, כשנערכה בפרלמנט הצבעה לא-מחייבת על האפשרות להכיר במדינה פלסטינית, היה חבר המפלגה דאגלס קארסוול, שהושבע באותה ישיבה ממש, בין שלושת הצירים הבודדים שנאמו באותו דיון בעד ישראל ונגד הכרה חד צדדית במדינה הפלסטינית.

במפלגה קיימות גם תופעות אנטישמיות, אך היא ככלל מתנגדת לאנטישמיות, גם מעבר לתמיכתה בישראל. פרג' אף התייצב לצד היהודים והמוסלמים במאבק על השחיטה הכשרה, והצהיר כי היא הומנית יותר משיטות אחרות, בניגוד לדעתם של ארגוני זכויות בעלי חיים.

במהלך 2014 כאשר רשויות מקומיות בבריטניה (עיריית ברדפורד, לסטר ודאדלי) החלו לקדם העברת חוקים והחרמה כללית של ישראל (סחר, תיירות, קשרים אקדמאיים) התייצבו חברי UKIP לצד ישראל.

 ראשי המפלגה 
 # מנהיג כהונה הערה 1 אלאן סקד  1993–1997  -קרייג מקינלי  1997    2מייקל הולמס  1997–2000  חבר הפרלמנט האירופי בשנים 1999–2004 3ג'פרי טיפורד  2000–2002  חפ"א בשנים 1999–2009 4רוג'ר קנפמן  2002–2006  חפ"א בשנים 2004–2009 5נייג'ל פרג' 2006–2009  חפ"א מאז 1999 6לורד פירסון מראנך  2009–2010  -ג'פרי טיפורד  2010  ''' (5)נייג'ל פרג' 2010–2016 (7)דיאן ג'יימס 16 בספטמבר – 4 באוקטובר 2016 (8)פול נאטל 28 בנובמבר 2016 – 8 ביוני 2017 (9)הנרי בולטון 29 בספטמבר 2017 – 17 בפברואר 2018 (10)ג'ררד באטן 14 באפריל 2018 – 2 ביוני 2019 (11)ריצ'רד בריין10 באוגוסט 2019 – 30 באוקטובר 2019

ראו גם
 המפלגה הלאומית הסקוטית
קישורים חיצוניים







הערות שוליים

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מפלגות
קטגוריה:תנועות בדלניות
קטגוריה:מפלגות שמתנגדות לאסלאם
קטגוריה:מפלגות אירוסקפטיות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי
קטגוריה:מפלגות ליברטראניות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1993
קטגוריה:פופוליזם ימני