א. גיטלין

ממוזער|שמאל|250px|אסתר (סְטוּלָה) גיטלין, בידיה מקראה עברית, בחנות הספרים של אביה אליהו גיטלין
א. גִיטְלִין (בפולנית: E. Gitlin; ברוסית: Э. Гитлинъ) היו הוצאת ספרים ובית מסחר ספרים לקהל היהודי מיסודו של אליהו גיטלין (~1882 – 4 באפריל 1932), שפעלו בוורשה מ-1911 ועד מלחמת העולם השנייה. בהוצאה, שהייתה מהוצאות הספרים היידיות הגדולות ביותר בזמנה, ראו אור מאות כותרים, בעיקר ביידיש, ועיקרם ספרות יפה – ספרי מקור, בהם יצירותיהם של סופרים יידיים חשובים, ותרגומים מהספרות האירופית, לרבות ספרים לילדים ונוער – וכן שורת ספרי לימוד, רבים מהם בעברית.

אליהו גיטלין
אליהו גיטלין החל את דרכו בענף הספרים כעובד פשוט. בצעירותו עבד כפקיד בבית מסחר הספרים והוצאת הספרים של מרדכי קצנלנבוגן בווילנה. קצנלנבוגן (קאצענעלענבויגען; 1858–?) היה אחד מסוחרי הספרים והמו"לים הנודעים בווילנה בזמנו; בין עובדיו היו גם ל' קוֹזאק, שהיה למוכר ספרים בוורשה, לא הרחק מגיטלין, ושלמה שְׁרֶבֶּרְק, שב-1900 היה למו"ל ביסדו בווילנה את הוצאת ש. שרברק, שאיתה עבר בהמשך לוורשה ומשם לארץ ישראל.

בהמשך התיישב גיטלין בוורשה. בינואר 1911 נישא לחוה (אווה) לבית רוזנשטיין, ילידת נובידבור (1888). בתוך זמן קצר היו בני הזוג הורים לשתי בנות, וכעבור כעשור נולד להם בן זקונים.

ב-1911 (תרע"א), כמה חודשים לאחר נישואיו (לא יאוחר מחודש אפריל), ייסד גיטלין בית מסחר ספרים והוצאת ספרים ברחוב נָאלֶבְקי (Nalewki), מרכז החיים היהודיים בוורשה. בחנות, ששכנה ברחוב נאלבקי 1, ב"ביתן הנאלבקאי" מס' 1, מול גן קרָשינסקי (Krasiński), פעלו בעשור שלפני כן חנות הספרים של הוצאת "אחיאסף" (1901–1905) ואחרי-כן של הוצאת "תושיה" (1906–1911), שמכירת ספריה עברה לחנות של התאגדות ההוצאה לאור "צנטראל" עם היווסדה. המשפחה התגוררה לא הרחק משם, ברח' נאלבקי 23.

בית המסחר לספרים של גיטלין נמצא בכניסה לנאלבקי מצדו האחד, ליד רחוב בּיֶילנסקה (Bielańska). בצד השני, בכניסה ליד רחוב נוֹבוֹליפּקי (Nowolipki), שכן בית המסחר לספרים של קוזאק (שהיה קודם לכן בית המסחר לספרים החשוב של הסופר, המו"ל ומוכר הספרים אליעזר יצחק שפירא (אי"ש)). הסופר א"ל לוינסקי העיר פעם ששתי חנויות הספרים הללו שבמבוא לרחוב נאלבקי נדמות כמזוזות בפתחו של בית יהודי.

גיטלין נודע כאדם חרוץ וכאחד המו"לים היהודים הנמרצים והרציניים ביותר. הוא היה חובב ספרות וסופרים ואדם אהוב, וסופרים יהודים רבים אהבו להתכנס בביתו.
הוא נפטר באפריל 1932 באופן פתאומי לאחר מחלה קצרה וקשה, בגיל 50. הותיר את אשתו, ילדיו ואמו. ללווייתו בבית הקברות היהודי בעיר הגיע קהל של כמה אלפים, בעיקר מחוגי האינטליגנציה היהודית בוורשה, ובהם סופרים ומלומדים שכתביהם הופיעו בהוצאתו, עיתונאים ועורכי עיתונים, פדגוגים ומו"לים עמיתים.

לאחר מותו של גיטלין המשיכה אשתו חוה להפעיל את ההוצאה ובית מסחר הספרים לאורך שנות ה-30, עד מלחמת העולם השנייה.

הוצאת א. גיטלין

הוצאת א. גיטלין התמחתה בספרות יפה (ביידיש ומעט בעברית) וספרי לימוד (בשתי השפות). גיטלין כיוון לטעמו של הקורא היהודי המתוחכם יותר, שכבר היה מושפע מהספרות האירופית המודרנית, ועל כן הִרבה לפרסם תרגומים ליידיש לרומנים של הקלאסיקונים האירופאים, כגון טולסטוי, לרמונטוב, אנטול פראנס, ז'ול ורן, גי דה מופאסאן, היינריך מאן, הנריק סנקביץ' ואליזה אוז'שקוב. לצד זה, התפרסמה בהוצאה ספרות מקור ענפה – בעיקר ספרות יפה לסוגיה (בעיקר ספרים חדשים) מאת סופרים יידיים בני הזמן, בהם י"י טרונק, ב. יאושזון, מנחם בורישו, זוסמן סגלוביץ', דוד קאסל, י"מ וייסנברג, שמריהו גורליק, אוסיפ דימוב, לייבל מלאך ופישל בימקו – למבוגרים וכן לילדים ונוער.
ובנוסף, ראו אור בהוצאה ספרי עיון, אנתולוגיות של שירים ופזמונים וסיפורי עמים, מקראות וספרי לימוד רבים לבית הספר היהודי (ביידיש ובעברית), ספרונים הומוריסטיים לחגים ("יום-טוב בלעטער"), ספרי יעץ ואף כמה ספרי דת.

העשור הראשון
בשנת תרע"א–1911 החלו להופיע הספרים הראשונים בהוצאת א. גיטלין – חלקם תחת השם "א. גיטלין'ס פאָלקס-ביבליאָטעק" ('הספרייה לעם של א. גיטלין'). ההוצאה הציעה כבר מראשיתה ספרים ממגוון רחב של סוגים:
ספרות מקור (יידיש), כולל ספרות יפה, כגון הסיפור "" ('המשומדת', תרע"א) מאת מרדכי ספקטור, שנכתב ופורסם במקור בשנה שלפני כן כסיפור בהמשכים בעיתון היידי הוורשאי קצר-הימים בעריכתו, "די ניַיע וועלט",
וספרי הומור כמו "אויף דער פרישער לופט" ('באוויר הצח', תרע"ב) מאת ב. יֵאוּשְזוֹן (משה יוּסטמַן);
תרגומים ועיבודים ליצירות מהספרות היפה האירופית, כגון המחזה "" ('השבועה', תרע"א) מאת יעקב גורדין, שעובד לפי "הֶנשל העגלון"  לגרהרט האופטמן,
וכן תרגומים לספרות יהודית, כגון תרגום אנונימי לכמה ממעשיותיו של מקס נורדאו, "" ('מעשיות נבחרות', תרע"ב 1912), שפורסמו במקור בגרמנית ב-1910;
ספרי עיון, כמו "" ('כיצד כותבים סופרים יהודים?', תרע"א) – קובץ רשימות מאת מרדכי ספקטור על חייהם ויצירתם של הסופרים והמשוררים היהודים הגדולים בני הזמן;
אנתולוגיות כמו האסופה הספרותית "" ('הספר והקורא', תרע"א);
וספרי לימוד (שהמצליחים שבהם המשיכו להופיע במהדורות נוספות), כגון מהדורה חדשה של ספר הדקדוק העברי "דקדוק שפת עבר" מאת מ"מ קפלן (1911).
סוגה נוספת שהופיעה בהוצאה הייתה "יום-טוב בלעטער" ('עלונים לחגים', בפרט לשלוש הרגלים) – חוברות ספרותיות הומוריסטיות מאוירות שהופיעו לכבוד החג (בתחילה נערכו על ידי הסופר א. אלמי (אליהו חיים שֶפְּס), עד הגירתו לאמריקה ב-1912).

היצירה הבלטריסטית המקורית הראשונה שראתה אור בהוצאת א. גיטלין הייתה הרומן "" ('בכפר') מאת דוד קאסל, אשר הופיע בתרע"ב-1912 וזכה להצלחה.
מחברו, קאסל, שימש בהמשך כעורך ומנהל הספרותי של ההוצאה.
בשלהי 1912 הופיעו בה זיכרונותיו המפורסמים של יחזקאל קוטיק; הספר, שככל הנראה עבר עריכה ספרותית מסוימת תחת ידיו של דוד קאסל כעורך צללים, זכה מיד להצלחה ניכרת, ובשנה שלאחר מכן התפרסם חלקו השני.
במקביל, במחצית הראשונה של שנת תרע"ג, הופיעה בהוצאת גיטלין הפואמה "אין קאזמערזש" ('בקז'ימייז'') מאת זוסמן סגלוביץ'; זו עשתה רושם רב עם הופעתה וקנתה ליוצרה שם בעולם הספרות, ועד תחילת שנות ה-20 הופיעה בהוצאת גיטלין לבדה בעוד ארבע מהדורות לפחות (מחברהּ פרסם בהמשך בהוצאת גיטלין עוד רבים מספריו).

בעשור הראשון לפעולתה ראו אור בהוצאה הספרים הבאים:

ספרות יפה
מקור
פרוזה

שירה

דרמה

אנתולוגיות
 הדפסה חוזרת של דוד איגֶלברג (קיבץ ותרגם), "" ('קובץ מכתמים לפי נושאים: הגיגים נבחרים מאת הסופרים המפורסמים ביותר מכל העמים והזמנים', תרע"ב 1912; נדפס במקור כנראה בתרס"ח בוורשה);
 סדרת "געזאנג און דעקלאמאציע" ('זֶמֶר ודקלום') בעריכת דוד קאסל:
 "" (קובץ שירים לזמרה ולדקלום, 1913),
  (1914),
 ו"" ('לערבים ולאירועי בידור' (כלומר, לחוג בית ולקהל מאזינים גדול יותר) – 'פנינים מהספרות היידית: משַאצקֶס עד קוֹבְּרין', קובץ יצירות מאת 24 סופרים, עם רשימה קצרצרה על כל סופר, 1918).

תרגום (ספרות אירופית)
פרוזה

דרמה
שורת קומדיות ופארסות במערכה אחת (ברובן לא מאת סופרים מהשורה הראשונה) בתרגום זלמן זילברצווייג או בעיבודו, שהחלו להופיע לקראת סוף העשור:

ילדים ונוער
 הדפסה חוזרת של סיפורו של מאיר להמן, "סוכן המלך, או: יד ושם" (תרע"ג; נדפס במקור בוורשה ב-1890), סיפור מההיסטוריה היהודית, בתרגום לעברית מגרמנית מאת אברהם צוקרמן;
 והדפסה חוזרת (מאמהות דפוס) של "געשיכטען און לעגענדען" ('סיפורים ואגדות', תרע"ד) – חמש חוברות סיפורים של הנס כריסטיאן אנדרסן בתרגום ל' ברוֹמברג, שנדפסו במקור בשנת תר"ע בהוצאת "שטראהל":

עיון
 יעקב רייזפדר, "" ('החתם סופר', 1919, בסדרת "דאָס לעבן פון אונדזערע דענקער און גאונים", 'חייהם של הוגינו וגאונינו');
 שירי העם מהרפרטואר של מנחם קיפניס ורעייתו זמרה זליגפלד, עם תווים: מ' קיפניס (קיבץ), "פאָלקס-לידער פון מ. קיפּניס און ז. זעליגפעלדס קאָנצערט-רעפערטואר" (2 כרכים (כרך א: 60 פאָלקס-לידער; כרך ב: 80 פאָלקס-לידער), 1918–1925; ; ו; הוצע גם במהדורה אלבומית).

ספרי לימוד
 "" ('לבית הספר ולעם', תרע"ג 1912), מקראה עם תמונות מאת יעקב פיכמן, לבתי ספר רגילים ובתי ספר ערב;
 "אליין-לעהרער פון דער דיַיטשישער שפּראך" (לימוד עצמי של השפה הגרמנית, מהדורה גדולה ב-3 כרכים, תרע"ו 1916 – בעת הכיבוש הגרמני במלחמת העולם הראשונה) מאת פ' אידלסון וא' שטיגליץ;
 "פּראקטישע יודישע גראמאטיק" ('דקדוק יידי מעשי': קורס בסיסי: אורתוגרפיה, אטימולוגיה ותחביר, 2 כרכים, תרע"ז) מאת מרדכי בירנבוים ודוד קאסל ().

שנות ה-20
ספרות יפה
מקור
פרוזה

שירה

דרמה

תרגום

 סדרת כל כתבי ז'ול ורן ("אלע ווערק פון זשול ווערן") – החלה להופיע ב-1926, לקראת מלאת מאה שנה להולדתו (1928), ולבסוף הופיעו במסגרתה עד 1930 13 כותרים (ב-20 כרכים):

אנתולוגיות
 אברהם בן-אוּרי (Benury), "בשעות המנוחה: ספר-מקרא לבני-הנעורים ולעם" (מקראה עברית, מהספרות היהודית והכללית; תרפ"ה);
 א. אלמי, "" ('בדרך האלים: כתבי קודש וסיפורי מיתולוגיה של המצרים, ההינדים, היפנים והאינדיאנים', 1929).

ילדים ונוער
(מקור ותרגום)
ממוזער|200px|שמאל|שִׁבֳּלִים, מהדורה שנייה, חוברת מס' 5 (ורשה–תל אביב, תרצ"ו 1936)
 "שִׁבֳּלִים" ('שיבולים', ספרייה מצוירת לילדים ולנערים, [1920–1923?, כנראה תר"פ–תרפ"ג]) – סדרה של כ-60 חוברות מנוקדות ומצוירות בנות 16–20 עמודים, ברובן עיבודים של מעשיות עם (לרוב בלא ציון שם המעבד). המעבד והמתרגם העיקרי של עשרות החוברות הראשונות היה אליהו חיים חיניץ', עד הגירתו למקסיקו ב-1922. הציורים היו מעשה ידי חיים גולדברג (חגי), שאייר ספרים נוספים עבור גיטלין. הסדרה החלה להופיע לא יאוחר מ-1920 (ייתכן שעוד ב-1919) והוצאתה הסתיימה כנראה ב-1923. בראשיתה היא נחלקה לשתיים – "ספרייה לילדים" ו"ספרייה לילדים ולנערים" – והתכנון היה להוציא 50 כותרים בכל ספרייה. בסופו של דבר ראו אור 69 חוברות (מספור החוברות השתנה מספר פעמים). בשנת תרצ"ו-1935 הופיעה מהדורה שנייה. הכותרים:

 "אילוסטרירטע קינדער-ביבליאָטעק" ('הספרייה המאוירת לילדים'):

 סדרת "מעשהלאך פון דער גאנצער וועלט" ('מעשיות מכל העולם') מאת יוסף ראווין:

אנתולוגיות
סדרת אנתולוגיות של סיפורי עמים לבני הנעורים בעיבוד ותרגום עברי, מנוקדות ומאוירות (תרפ"ב):

עיון

ספרי לימוד

ספרי עזר ויעץ

בשפה הפולנית
עם היטמעותם ההדרגתית של היהודים בחברה הפולנית, החלו להופיע בהוצאה גם ספרים אחדים בשפה הפולנית:

משפט פלילי
בשנת 1920 הופיעה בהוצאת גיטלין "המקראה לַפועֵל" (; מהדורה ב משופרת: 1923) – אנתולוגיה של שירים סוציאליסטיים כגון המנונה של תנועת הבונד, "די שבועה" ('השבועה') מאת ש. אנ-סקי, האינטרנציונל, ושירי פועלים נוספים ביידיש מהרפרטואר של התנועה הסוציאליסטית היהודית מאת משוררים כמוריס רוזנפלד ואברהם רייזן.
במאי 1926, לאחר תקופה של אי-יציבות שלטונית בפולין, העלתה הפיכה צבאית לשלטון את יוזף פילסודסקי כדיקטטור נאור. כעבור מספר חודשים, על רקע האיבה כלפי ברית המועצות והקומוניזם, הוחרם הספר על ידי הרשויות בוורשה, וגיטלין הועמד למשפט פלילי (זמן קצר קודם לכן נתבעה גם הוצאת הספרים היהודית "צֶנטרל" על שהדפיסה את "השבועה" בתוך כתבי אנ-סקי, אך המשפט בוטל); התובע דרש מאסר של שלוש שנים. בית המשפט אישר את החרמת הספר, ובספטמבר 1927 גזרו שופטי בית המשפט המחוזי על גיטלין מאסר בן חודשיים. הוא ערער לבית המשפט לערעורים, וזה נענה בנובמבר 1928 להצעת הסנגור וביטל את הדין.

שנות ה-30 עד מותו של גיטלין

בראשית שנות ה-30 סבל ענף הספרים היהודיים מירידה ניכרת בעקבות המשבר הכלכלי העולמי, שפגע בפולין. נסגרו כמה מהוצאות הספרים היהודיות הגדולות במדינה, כמו ב. קלעצקין (קלֶצקין) בווילנה ו"צֶנטרל" בוורשה, אך הוצאת גיטלין ובית מסחר הספרים המשיכו לפעול. בין הספרים שראו אור בהוצאה עד מותו של גיטלין:

ספרות יפה (מקור)

ספרי לימוד

ממותו של גיטלין ועד מלחמת העולם השנייה

לאחר מותו של גיטלין הייתה אלמנתו חוה בין היהודים הרבים שעלו אז מפולין לארץ ישראל, אך לאחר שלא עלה בידה להתבסס בה, שבה לארצה. היא המשיכה להפעיל את ההוצאה ובית מסחר הספרים לאורך שנות ה-30, עד מלחמת העולם השנייה.
בין הספרים שהופיעו בהוצאה בשנים האחרונות לקיומה:

ילדים ונוער
 חידוש הספרייה המצוירת והמנוקדת לילדים ונוער "שבלים" ('שיבולים', מהדורה חדשה ומתוקנת, תרצ"ו 1935). מרבית החוברות (אך לא כולן) היו הדפסה חוזרת של מהדורה א. לעומת הסדרה המקורית, שנחלקה ל-69 חוברות, מהדורה ב כללה 62, ובסדר שונה.

ספרי לימוד

ספרי יעץ
מילון עברי–יידי (תרצ"ג 1933), מילון פולני–עברי (תרצ"ז) ומילון עברי–פולני (תרצ"ט) שסידר אברהם בן-אוּרי.

תרגום

אחרית דבר
ממוזער|שמאל|250px|משפחת גיטלין באמצע שנות ה-20: אליהו גיטלין עומד לצד בנותיו: לימינו הבכורה, אנה (חנה) (אַנקָה), ולשמאלו אסתר (סְטוּלָה); יושבת אשתו חוה (אווה) ועליה בן הזקונים משה (מְיֶיטֶק).

זמן קצר לאחר כיבוש פולין סגרו הגרמנים חנויות ספרים וספריות יהודיות והחרימו את ספריהן. היודנראט בוורשה השיג היתר לפתוח ספריית השאלה וחנויות ספרים בגטו ולקבל בחזרה ספרים עבריים ויידיים שהוחרמו. בינואר 1942, לפקודת הגרמנים, נסגרו חנויות הספרים והספריות בגטו (כמה ספריות ניידות המשיכו לפעול במחתרת).
עמנואל רינגלבלום מציין בכתביו בינואר 1942:
"חנויות הספרים היהודיות אינן עוד. הן נסגרו והספרים נלקחו"; "סגרו את כל חנויות הספרים היהודיות, כמו קוזאק ואחרות".

משפחתו הגרעינית של גיטלין – אלמנתו חוה (אווה) ושלושת ילדיהם: בנותיהם הנשואות אנה (חנה) (אַנקָה) פּוֹלָקֶביץ' ואסתר (סְטוּלָה) הילדֶסהיים ובנם הנער משה (מְיֶיטֶק) – נספתה כולה בשואה.

צִלה של חנות הספרים של גיטלין נזכר בדיווחיהם של שני עיתונאים יהודים יוצאי פולין שנשלחו לסקר את גורל הקהילה היהודית במדינה לאחר השואה.
לאחר תום המלחמה, בסוף שנת 1945, יצא הסופר והעיתונאי היידי מרדכי צאנין לסיור בן שנה בפולין, שבמהלכו שלח רשמי מסע ליומון היידי הניו-יורקי הנפוץ "פאָרווערטס", שבהם דיווח על חורבנן של כמאה קהילות יהודיות בערים ועיירות במדינה. את מאמריו כינס בספר מסעות, שראה אור ב-1952 בהוצאת "לעצטע נייעס" (העיתון היידי הישראלי שייסד וערך). בסַפְּרו על וורשה כתב: "משמאל, מול גן קרָשינסקי, אתה מזהה את מקומן של חנויות נאלבקי, שם הייתה פעם הוצאת גיטלין. ומעט הלאה משם לא רואים כבר אפילו חורבות".

מעט אחרי צאנין, בראשית שנת 1946, יצא עיתונאי ארצישראלי עברי ראשון לבקר בפולין לאחר המלחמה: שמעון סאמט, שליח עיתון "הארץ", היה אורחה של ממשלת פולין וסייר ברחבי המדינה במטרה להביא בפני קוראי העיתון תמונות מחיי שארית הפליטה. בספר המסעות שפרסם באותה שנה סיפר "מישהו מחפש את מקום הבית, בו היה פעם בית-המסחר לספרים של גיטלין. רק זכר של הרס נשאר גם ממנו. עם רדת יהודי הגיטו ורכושם לטמיון, חוסל עורקו החי, הקריה ההומיה, שכל יהודי ידע משמעה: נאליווקי".

קישורים חיצוניים







מודעות נבחרות של הוצאת ובית מסחר הספרים א. גיטלין בעיתונות התקופה:



 , ,  (תוספת של 3 עמודים לגיליון היומון, ובה רשימת ספרים (ברובה אלפבית, ובחלקה לפי ז'אנרים ולפי הוצאות אחרות) המוצעים בהנחה: "חודש של מכירת הספרים היידיים והעבריים הגדולה ביותר: מאורגן על ידי הוצאת א. גיטלין, בהשתתפות 20 הוצאות ספרים. 4,000 הספרים הטובים ביותר..."; והערה בשער הגיליון: )

הערות שוליים

קטגוריה:מו"לים יהודים פולנים
קטגוריה:הוצאות ספרים ביידיש
קטגוריה:הוצאות ספרים עבריות
קטגוריה:ספרות יידיש
קטגוריה:מוכרי ספרים
קטגוריה:יהדות ורשה
קטגוריה:ורשה: אישים
קטגוריה:בין שתי מלחמות העולם
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות היהודי בוורשה