אלכסנדר אוקון

אלכסנדר (סשה) אוקון (12 במאי 1949 – 6 בנובמבר 2025) היה צייר ישראלי, יליד ברית המועצות.

ביוגרפיה
אוקון נולד ב-1949 בסנקט פטרבורג (אז לנינגרד). במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 היה אוקון מעורב בפעילות אמנותית אוונגרדית של אמנים בברית המועצות. בשנת 1979 עלה לישראל והתיישב בירושלים. החל משנות ה-80 שימש, לצד יצירתו האמנותית, גם כקריין וכמגיש בקול ישראל ברוסית ובערוץ הטלוויזיה ברוסית בישראל. משנת 1996 ואילך כיהן כיו”ר ועדת אמנויות פלסטיות במשרד הקליטה ובין השנים 2000–2005 כיהן כיו"ר אגודת הציירים והפסלים בירושלים.

עיקר יצירתו של אוקון היא במדיה הרישום והציור, אולם יצר גם מיצבים גדולי ממדים אשר הוצגו במשכן לאמנות עין חרוד, מוזיאון יאנקו דאדא ומוזיאון ישראל. יצירותיו מרבות לשאוב מקורות מתולדות האמנות המערבית. ביצירותיו הדו־ממדיות מופיעות דמויות גרוטסקיות או כבדות גוף.

בשנת 2023 יצא לאור ספרו של אוקון רומן עם עיפרון: הערות בשולי הרישום, בהוצאת הקיבוץ המאוחד.

בשנת 2025 יצא לאור ספרו של אוקון בצלו של חור, בלוקוס הוצאת ספרים.

בספטמבר 2025 נערכה במוזיאון תל אביב תערוכת יחיד שהציגה מבחר עבודות מהשנים האחרונות לפני מותו. הוא נכח בפתיחת התערוכה ונפטר זמן קצר לאחר מכן. התערוכה, אותה אצרו ענת דנון סיוון ודלית מתתיהו, עסקה בקיום האנושי, ההזדקנות והקמילה, מאבקו של הגוף הארצי בסופיותו.

אוקון נפטר ב-6 בנובמבר 2025, בגיל 76, מסרטן הלבלב.

השכלה
1972 - תואר שני, אקדמיה לאמנות ע"ש מוכינה, לנינגרד, ברית המועצות.

הוראה
1976-1972 - בית ספר לאמנות 2 №, לנינגרד, ברית המועצות
1986 ואילך - רישום, בצלאל אקדמיה לאומנות ועיצוב, ירושלים
2001-1988 - ציור ורישום, מכללת “אמונה”, ירושלים
1989 - פרופ’ נלווה בלרמין קולג’ קנטאקי, ארצות הברית.

עבודות נמצאות באוספים
 אקדמיה לאמנות ועיצוב ע"ש שטיגליץ, סנט פטרסבורג
 ארמיטאז', סנט פטרסבורג
 המוזיאון הרוסי, סנט פטרסבורג
 המוזיאון לאמנות נונקונפורמיסטי, סנט פטרסבורג
 מוזיאון אלברטינה, וינה
 מוזיאון לאמנות, ויטבסק, בלרוס
 מוזיאון ישראל, ירושלים
 מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
 מוזיאון יד ושם, ירושלים
 מוזיאון הנגב לאמנות, באר-שבע
 מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד
 מוזיאון אילנה גור, יפו
 מוזיאון בר דוד לאמנות ויודאיקה, ברעם
 המוזיאון הפתוח תפן, גליל

תערוכות יחיד נבחרות
 1981-1983, 1985, 1986, 1988 - גלריה דבל, ירושלים.
 1987 - קריית האומנים הבינלאומית - "הסיטה", פריז.
 1987, 1989 - גלריית הורס ריכטר, תל אביב - יפו.
 1992 - מוזיאון ישראל, ירושלים.
 1994 - מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד.
 1994 - המשכן לאמנות על שם חיים אתר, עין חרוד.
 1999 - המוזיאון הפתוח תפן, גליל.
 2000 - המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן.
 2006 - בית האמנים בירושלים.
 2010 - פדינגטון סנטרל, לונדון.
 2013 - "האמן והתלמיד", בשיתוף עם אסיה לוקינה, גלריה נורה, ירושלים.
 2013 - המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן.
 2014 - "חתני הפרס איש שלום", גלריה אגריפס 12, ירושלים.
 2014 - מוזיאון לאמנות, ויטבסק, בלרוס.
 2016 - "הרמוניה ודיסוננס", גלריית U&I, לונדון..
 2019 - "אייכה?", המוזיאון הרוסי, סנט פטרסבורג.
 2023 - "מקדש החיים" (מוקדש לשוק מחנה יהודה), גלריה עירונית "בית גורדון", ראשון לציון.
 2024 - "חזרה גנרלית", גלריה WILD GALLERY, ירושלים, יחד עם בוריס כץ.
 2024 - השקת יצירה "שערי צדק", ALBERTINA KLOSTERNEUBURG, וינה.
 2025 - מוזיאון פתח תקווה לאמנות.
 2025 - תערוכה זוגית עם ג'ודית אניס, גלריית כורש 14, ירושלים.
 2025 - "קורפוס" אוצרות: ענת דנון סיוון ודלית מתתיהו, מוזיאון תל אביב לאמנות.
 2025 - "שערי צדק", אוצרות: חגי שגב, גלריה דינה ריקנאטי, הרצליה.

תערוכות קבוצתיות נבחרות

פרסים
1983 פרס עופר פניגר לאמן צעיר
1985 מלגת גסטטנר
1987 מלגת שהייה, קריית האומנים הבינלאומית - "הסיטה", פריז, צרפת
1989 תואר “Kentucky Colonel”, קנטקי, ארצות הברית
1989 אזרח כבוד של ג’פרסון קאונטי, קנטקי, ארצות הברית
1993 איש השנה, המרכז הבינלאומי, קיימברידג', אנגליה
2014 פרס מפעל חיים ע"ש מרדכי איש-שלום, בית האמנים, ירושלים

ביקורת
 "לא סתם מגדיר האוצר חגי שגב את אוקון כ"אמן הכי חשוב בישראל שכמעט אינו מוכר; אמן הרנסאנס היחיד שחי בינינו בארץ"", {{הארץ|נעמה ריבה|הצייר סשה אוקון: "אני לא לסבית שחורה. גבר רוסי, עולה חדש, זה לא משהו שאי פעם מכר"|00000191-73b3-db7d-a7d7-7fbb10330000|22 באוגוסט 2024}}
 "ואכן, איננו יכולים שלא להשתאות לנוכח המיומנות הציורית הנדירה של הצייר ולנוכח כושר הרישום הפנומנלי ותרבות הצבע, שנתקשה למצא כדוגמתם במחוזותינו", גדעון עפרת, הקומדיה האנושית: סוף הדרך, 2013
 "האיכות הציורית המשובחת של העבודות, מחברת את העבודות למסורת אירופאית, בעיקר מאז הרנסאנס הציור של אוקון אינו משקף ואינו מחקה. הוא מתהלך על גבול הקריקטורה והגרוטסקה, אבל אינו נופל לפחים של גסות. בצדק הושוו העבודות לא אחת לציורי פרסקאות מבחינת התחושב שהם יוצרים: אפשר לחשוב על חדר הענקים בפלאצו טה Palazzo del Te במאנטובה שצייר גוליו רומנו במאה ה-16 או על חלק מהדמויות בקפלה של סן אנטוניו דלה פלורידה במדריד שצייר גויה ב-1799, שני מקומות בהם ציורי קיר מושחזים ופנטסטיים", Observationes Sasha Okun, סמדר שפי, 2014

קישורים חיצוניים






הערות שוליים

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025