קרקיר

קרקיר (שם מדעי: Spatula querquedula) הוא מין של ברווז קטן ממשפחת הברווזיים. הוא חי במקווי מים רדודים ברחבי העולם הישן וחולף גם בישראל.

אטימולוגיה
משמעות שמו העממי באנגלית של הקרקיר, Garganey, היא ככל הנראה שיבוש של המילה האיטלקית לקנה הנשימה. הקרקיר קיבל את שמו בזכות קריאות החיזור החזקות של הזכר, שאולי נשמעו כמו נהימה חזקה.

תיאור
ממדי הקרקיר צנועים למדי. אורכו מגיע ל-39 ס"מ בלבד, ומוטת כנפיו לכ-62 ס"מ. משקלו של פרט בוגר מגיע עד ל-500 גרם. לבוגר בלבוש החיזור יש ראש וחזה חומים כהים, עם גבה לבנה עבה היורדת לכיוון העורף. לנקבה ראש כהה למדי, מפוספס, עם גבה בהירה ופס בהיר היוצא מבסיס מקורה עד אחרי העין. הנקבה בעלת דגם קשקשים כהים על גבה וקשקשים בהירים יותר לצידי גופה. הקרקיר הצעיר דומה מאוד לנקבה. לזכר סוככות אפורות בהירות ו"דגל-כנף" לא בולט, אך עם ניגוד חזק בין הצוואר והחזה לבטן הבהירה. הנקבה בעלת דגם חדגוני בכנף עם פס זרימה לבן רחב יחסית.

הקרקיר דומה לשרשיר אבל גדול ממנו במעט ובעל דגם ראש וכנף שונים. בשעת התעופה, נקבת השרשיר מציגה דגל כנף ירוק ופס כנף לבן ורחב. בשחייה, לנקבת הקרקיר חסר הכתם הבהיר באזור הזנב שמאפיין את נקבת השרשיר.

 אקולוגיה 

תפוצה
מקנן בכל אירואסיה - באזורים הממוזגים, ונודד דרומה במהלך החורף לדרום אסיה, אפריקה ואוסטרליה. נוטה לנדוד בלהקות גדולות. 

בישראל, הקרקיר נחשב לברווז חולף מצוי הנפוץ במהלך נדודיו דרומה, בחודשים אוגוסט-ספטמבר, וצפונה, ממרץ עד תחילת מאי. בחורף  הוא כמעט לא נראה בישראל. בעונת הנדידה הוא נצפה בבריכות דגים ובמקווי מים גדולים אחרים במרבית אזורי הארץ; מעל הים ובמאגרי הצפון והמרכז - שם לעיתים נצפה בלהקות גדולות. הוא נוטה "להתערבב" עם להקות של שרשירים ומריות. 

נרשמו עד כה רק 2 עדויות לדגירת קרקירים בישראל, והוא נחשב למקנן נדיר ביותר. שתי הדגירות נצפו בין השנים 1977–1999 באגן החמצון של אשדוד.

מבנה גוף והתנהגות
בתי גידולו האופייניים של הקרקיר הם ביצות, אגמים ושאר גופי מים עשירים בצמחייה. הקרקיר הוא ברווז קטן, שבדומה לברווזים "קטנים-בינוניים" אחרים, יכול להמריא במהירות מפני המים - וכך גם להימלט בשעת סכנה.

תזונת קרקיר מבוססת על צמחים, זרעים, שורשים, חסרי חוליות ואף דגים קטנים (לעיתים נדירות). כאשר הוא שוחה, הוא מסנן את המים או שהוא טובל את כל קדמת גופו בתוכם.

הקן הוא גומה מרופדת על הקרקע בין צמחי גדת נחל. בהטלה אחת מוטלות לרוב 8–9 ביצים חומות מבריקות. הנקבה דוגרת לבדה במשך 21–23 יום. האפרוחים מסוגלים לעוף לאחר 35–40 יום.

 גלריה 

 קישורים חיצוניים 

 צלילים, תמונות וסרטונים של קרקיר, The Internet Bird Collection

 הערות שוליים 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:ברווזים מצויים
קטגוריה:ארץ ישראל: אווזאים
קטגוריה:אסטוניה: עופות
קטגוריה:פולין: עופות
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:המלדיביים: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758