שמואל שרגא פייגנזון

שמואל שרגא פייבוש פייגנזוֹן (בכתב יידי: פייגענזָאהן; ערב ראש חודש אדר תקצ"ח, פברואר 1836, וילקומיר – כ"ו באדר ב' תרצ"ב, 3 באפריל 1932, וילנה), הידוע בכינויו הספרותי "שפ"ן הסופר", היה מו"ל וביבליוגרף יהודי, מנהלו במשך שנים רבות של דפוס ראָם (נהגה "רוֹם"), המוכר יותר בשם "דפוס והוצאת האלמנה והאחים ראָם" בווילנה.

קורות חיים
שמואל שרגא פייבוש בן שלום פייגנזון נולד בווילקומיר, רוסיה (ליטא). כבר מגיל צעיר התמחה בתחום הדפוס, ובהיותו בן 24 פיקח על הדפסת ש"ס ומשניות בדפוס שטֶטין שבפרוסיה (תרכ"ב–תרכ"ד, 1862–1864).

באמצע שנות השישים של המאה הוא עסק במכירת ספרים בווילנה, ובשנת 1867 (תרכ"ז)המליץ, ד אדר תרכ"ה; המגיד, כ"ז סיון תרכ"ה התמנה למנהל התוכן של דפוס האלמנה והאחים ראָם של דבורה ראם (הרכבי) וגיסיה, ומאז היה אחראי על תחום זה במשך כ-55 שנה, למעט הפסקה קצרה. בשנת 1871 (תרל"א), במהלך ההכנות להדפסת ה"שולחן ערוך" בדפוס ראם, שיחד פייגנזון, לפי עדותו, את המומר יעקב ברופמן, ששימש כצנזור מטעם הממשלה, וקיבל את הסכמתו להדפיס גם את הסעיף העשירי בסימן שפ"ח שבחושן משפט, אותו הדפיסו דפוסים קדומים, מפאת ההלכה ה"אסורה" הנקבעת בו: . תוך שהוא מסתפק בהערתו של שפ"ן הסופר בשולי העמוד בה הוא מבהיר שדין זה היה תקף רק בזמן מחבר השולחן הערוך, ולא בזמן הדפסת החיבור בווילנה. אך מחליפו של ברופמן סירב להסדר זה, בזמן הדפסת המהדורה השנייה של השולחן הערוך בדפוס ראם בשנת 1875, ודרש לשנות את הניסוח בגוף הספר: .

פייגנזון ריכז את המאמצים שהושקעו בעריכה ובהכנה לדפוס של מהדורת התלמוד הבבלי, הידועה בכינוייה "ש"ס וילנא" בין השנים תר"ם–תרמ"ו (1880–1886) כפי שהוא טוען ב"אחרית דבר" [שנכתב על ידו] המובאת בסוף עשרים הכרכים של התלמוד.

לדבריו, הוא גם היה אחראי למהדורת התלמוד הירושלמי של דפוס ראם, "דפוס וילנא", ואף חיבר לו פירוש: "רוח זקנים" – ליקוט מתוך ספרי הפרשנות "יפה עיניים" ו"נועם ירושלמי". נודעת חשיבות להקדמתו לתלמוד הירושלמי, הנקראת "שערי חומת ירושלים". כמו כן, עמד, לטענתו, מאחורי שאר הפקות הדפוס הווילנאי, בהן בעיקר מהדורות של ספרי יסוד יהודיים רבים, שנחשבו בשעתן למהדורות מופת. בשונה מכך, המחקר בשנים האחרונות מעלה שמעורבותו בתחום הניהול של דפוס ראם הייתה שולית.

בזמן מלחמת העולם הראשונה, תחת הכיבוש הגרמני, לא ניתן היה להמשיך במלאכת ההדפסה, אך פייגנזון ועמו קומץ פועלי דפוס, המשיכו להכין לדפוס ספרים חדשים, ומיד כשהתאפשר הדבר, המשיכו בהדפסה. לאחר המלחמה היה פייגנזון מעורב בהלכי מכירת בית הדפוס וההוצאה לאור מידי אלמנת הברון דוד גינצבורג, בעלי ההוצאה לאור מאז פטירת האלמנה דבורה ראם, לידי חיים כהן ובנו בנדט כהן (מת ב-1953; בהמשך היה בעליה של הוצאת "ילקוט", שהתמזגה לאחר מותו עם הוצאת עם עובד). ב-1922 פרש פייגנזון מעבודתו, והוא בן 85.

בזקנותו החל בעריכת חיבורו "עלבונה של תורה", שבו הוא מצביע על שגיאות, כמו גם טעויות מכוונות, שהשתרבבו לספרות הדתית בידי אנשי צנזורה ומדפיסים נוצרים.

פייגנזון זכה לזיקנה מופלגת ונפטר בשנת 1932 (תרצ"ב). נקבר בבית הקברות היהודי בווילנה.

כתביו
 .
 "לתולדות דפוס ראם"; הביא לדפוס: חיים בר-דיין, בתוך: יהדות ליטא, כרך א: יהודי ליטא מהמאה הט"ו עד 1918, תל אביב: עם הספר, תש"ך 1959, עמ' 268–296. (, תמונה 290 ואילך) (נדפס במקור בכתב העת הספר א,א (אייר תשי"ד).)

לקריאה נוספת
 משה צינוביץ, אישים וקהילות, תל אביב, תש"ן (1990). עמ' 211–212.
 מרדכי זלקין, "הרוח החיה באופני ההדפסה": דבורה ראם כסוכנת תרבות, דרך ספר, שי לזאב גריס, ירושלים תשפ"א

קישורים חיצוניים



 חיים בר-דיין, מבוא למאמר "לתולדות דפוס ראם", בתוך: יהדות ליטא, כרך א: יהודי ליטא מהמאה הט"ו עד 1918, תל אביב: עם הספר, תש"ך 1959, עמ' 268 (, תמונה 290)
 זאב גריס, 
 שלמה אילן, "צהר תעשה לתבה": 'אוצר התפילות' ויוצריו כצוהר לפרשנות סידור התפילה, עבודה לקבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2024, עמ' 19–72

הערות שוליים

קטגוריה:מו"לים יהודים ליטאים
קטגוריה:וילנה: אישים
קטגוריה:פרשני התלמוד הירושלמי
קטגוריה:מדפיסים עבריים
קטגוריה:משכילי וילנה
קטגוריה:ילידי 1838
קטגוריה:נפטרים ב-1932