אדוארד גנז

אדוארד גנז (Eduard Gans נ. 22 במרץ 1797 – 5 במאי 1839) היה פילוסוף ומשפטן גרמני, יהודי מומר.

ביוגרפיה
גנז נולד בברלין למשפחה יהודית אמידה. הוא למד משפטים תחילה באוניברסיטת הומבולדט של ברלין ובגטינגן, ובהמשך באוניברסיטת היידלברג, שם השתתף בהרצאותיו של הגל. גנז נעשה חסיד אדוק של רעיונותיו של הגל, ולימים היה מעורכי כתביו. ב-1820, לאחר קבלת תואר דוקטור, חזר לברלין כמרצה. בשנת 1825 המיר את דתו לנצרות והצטרף לכנסייה האוונגלית בפרוסיה, לשם קבלת המשרה האוניברסיטאית. שנה לאחר מכן התמנה למרצה שאינו מן המנין, ובשנת 1828 היה למרצה מן המנין. בשנת 1831, עם מותו של הגל, קיבל גנז את ראשות הקתדרה של הגל. הוא לימד היסטוריה, משפטים ופילוסופיה, והרצאותיו משכו קהל רב. בין תלמידיו היה גם קרל מרקס.

גנז כתב מספר ספרים. יצירתו הגדולה, Erbrecht in weltgeschichtlicher Entwicklung ("משפט הירושה בהתפתחותו בדברי ימי העולם"), נחשבת לאחד מיסודות תורת המשפט המשווה. ספרו תורגם בחלקו לצרפתית, אנגלית ואיטלקית.

גנז נפטר בגיל 41. תורתו המשפטית נחשבה בעבר רק כמקשרת בין הגל למרקס, אולם היום יש התעניינות חדשה בתורתו, והוא נתפס כהוגה פרגמטי וליברלי שהקדים את זמנו בחתירה לשלום כלל אירופי.

יחסו ליהדות
בצעירותו גילה גנז עניין רב ביהדות ובשאלת היהודים. הוא היה שותף להיינריך היינה, יום-טוב ליפמן צונץ, יצחק מרדכי יוסט ואחרים בייסוד האגודה לתרבות ולמדע של היהודים. חברי האגודה שאפו לתיקון של היהדות והתאמתה לרוח הזמן על ידי חינוך למלאכה ולהשכלה. בהקשר זה ידועה הכרזתו של גנז, שגם בעידן האמנציפציה תמשיך היהדות להתקיים, אך לא עוד כערוץ תרבותי ואנושי עצמאי, אלא כ"זרם מעמקים" המשוקע בתרבות ובחברה הכללית. גנז כתב בכתב העת של האגודה והרצה במוסד המדעי שלה, אולם התאכזב מהישגי האגודה. בראותו שאין לו דרך אחרת להשיג משרת מרצה באחת האוניברסיטאות – הוא התנצר.

חברו היינריך היינה הביע אכזבה גלויה ממעשהו זה. בשיר שהתגלה רק אחרי מותו הוא כתב היינה:

אולם כמו רבים בדור הראשון להשכלה, היינה עצמו התנצר חודשים ספורים אחרי גנז.

ביבליוגרפיה
בעריכתו
 הגל, גאורג וילהלם פרידריך, קווי יסוד לפילוסופיה של המשפט, 1821 (תרגום: גדי גולדברג, הוצאת שלם, 2011.

בגרמנית
 Halbjähriger Bericht, im Verein für Cultur und Wissenschaft der Juden (am 28. April 1822) abgestattet von E. Gans. M. Hahn, Hamburg 1822 Digitalisat.
 Das Erbrecht in weltgeschichtlicher Entwicklung. Eine Abhandlung der Universalrechtsgeschichte.
 Band 1: Das römische Erbrecht in seiner Stellung zu vor- und nachrömischem, Mauersche Buchhandlung, Berlin 1824
 Band 2: Das römische Erbrecht in seiner Stellung zu vor- und nachrömischem, Mauersche Buchhandlung, Berlin 1825
 Band 3: Das Erbrecht des Mittelalters, J. B. Cotta’schen Buchhandlung, Stuttgart und Tübingen, 1829
 Band 4: Das Erbrecht des Mittelalters, Zweyter Teil, J. B. Cotta’schen Buchhandlung, Stuttgart und Tübingen, 1835
 System des römischen Civilrechts im Grundrisse. Ferdinand Dümmler, Berlin 1827 Digitalisat.
 Beiträge zur Revision der preußischen Gesetzgebung. Duncker und Humblot, Berlin 1832 Digitalisat.
 Vorlesungen über die Geschichte der letzten fünfzig Jahre.
 Historisches Taschenbuch 4 (1833), S. 283–326.
 Historisches Taschenbuch 5 (1834), S. 409–453.
 Rückblicke auf Personen und Zustände. Veit und Comp., Berlin 1836 Digitalisat.
 Ueber die Grundlage des Besitzes. Eine Duplik. Veit und Comp., Berlin 1839 Digitalisat.
 Philosophische Schriften. Hrsg. und eingeleitet von Horst Schröder, Auvermann, Glashütten/Taunus 1971.
 Naturrecht und Universalrechtsgeschichte. Vorlesungen nach G. W. F. Hegel. Herausgegeben und eingeleitet von Johann Braun, Mohr Siebeck, Tübingen 2005.
 Briefe und Dokumente. Hrsg. und eingeleitet von Johann Braun, Mohr Siebeck, Tübingen 2011, .

קישורים חיצוניים





הערות שוליים

קטגוריה:משפטנים יהודים גרמנים
קטגוריה:יהודים מומרים גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:פילוסופים יהודים גרמנים
קטגוריה:חברי האגודה לתרבות ולמדע של היהודים
קטגוריה:מתנצרים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1797
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1839