טיגריס דרום-סין

טיגריס דרום-סין (שם מדעי: Panthera tigris amoyensis) הוא תת-מין נדיר ביותר של טיגריס. בתי גידולו היו מחוזות פוג'יין, גואנגדונג, חונאן, ג'יאנגשי אשר בדרום סין. תת-מין זה מסווג בסכנת הכחדה חמורה ונראה שרוב הפרטים שבטבע נכחדו.

בסוף 1990, עוד ניתן היה להבחין בטבע בכמות סבירה של פרטים. הצפיפות הנמוכה הביאה לפיצול תאי הגידול ובכך להכחדה של לא מעט מבתי הגידול המבודדים. זאת, ולחצי אדם אחרים הביאו לכך שנותרו בטבע עתה לכל היותר 40 פרטים. מרבית בני תת-המין נמצאים היום בתוכנית שימור במספר גני חיות ושמורות טבע בסין וגם בדרום אפריקה, אף שאין במדינה טיגריסים טבעיים.

 מאפיינים גופניים 
לטיגריס דרום סין יש פרווה ארוכה המכסה את גופו, ארוכה משל הטיגריס הבנגלי אך קצרה יותר משל הטיגריס הסיבירי. גופו קטן יחסית, אורך זכר ממוצע נע בין 2.45 לבין 2.65 מטרים. זכרים גדולים יכולים להגיע גם לאורך של 2.75 מטרים. משקלו הוא 170 ק״ג.

 תפוצה ומרחב מחיה 
אזור התפוצה ההיסטורי של טיגריס דרום סין השתרע על פני שטח עצום של 2,000 ק"מ (1,200 מייל) ממזרח למערב ו 1,500 ק"מ (930 מייל) מצפון לדרום בסין. ממזרח הוא משתרע בין מחוזות ג'יאנגשי (Jiangxi) וג'ג'יאנג מקו הרוחב 120° מזרח, והשתרע מערבה דרך מחוזות גוויג'ואו וסצ'ואן עד לקו רוחב 100° מזרח.

הנקודה הצפונית ביותר של תחום התפוצה הייתה באזור הר צ'ין-לינג  והנהר הצהוב בקו רוחב 35° צפון לערך, והדרומית ביותר הייתה במחוזות גואנגדונג (Guangdong), גואנגשי ויונאן בקו רוחב 21° צפון.

סביר להניח שאוכלוסיית טיגריס דרום סין הייתה מחוברת בעבר, לאורך תקופות הפליסטוקן המאוחרת והולוקן, לאוכלוסיית הטיגריסי הסיבירי דרך מסדרונות טבעיים באגן הנהר הצהוב, לפני שבני האדם הפריעו לזרימת הגנים . 

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1905
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מקס הילצהיימר
קטגוריה:טיגריס
קטגוריה:סין: יונקים