גאורגי פליורוב

גאורגי ניקולייביץ' פליורוב (ברוסית: Гео́ргий Никола́евич Флёров;  2 במרץ 1913 – 19 בנובמבר 1990) היה מדען גרעין יהודי סובייטי. אבי המאמץ הגרעיני הסובייטי, אחד מהאבות המייסדים של המכון המאוחד למחקר גרעיני בדובנה, חבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות. על שמו נקרא היסוד פלרוביום.

 תולדות חייו 
נולד בעיר רוסטוב על הדון לאב רוסי ולאם יהודיה. בגיל 15 התייתם מאביו. בגיל 16 החל לעבוד כפועל באחד ממפעלי התעשייה ברוסטוב. בשנת 1932 עבר ללנינגרד, שם התגורר אצל דודתו ועבד במפעל קירוב. בשנת 1933 החל ללמוד פיזיקה באוניברסיטה הטכנולוגית של לנינגרד. בשנת 1936 החל להתמחות בפיזיקה גרעינית. מורו היה איגור קורצ'טוב, עמו חלק את גילוי העקרונות הבסיסיים של תגובת השרשרת של האורניום ואת עקרונות הפעולה של כור גרעיני. לאחר הפלישה הנצאית לברית המועצות התנדב לצבא האדום. לחם בקרבות להגנת לנינגרד. בהמשך פונה ליושקר-אולה, שם סיים קורס קצינים מזורז. שירת כקצין טכני בטייסת מטוסי סיור. באוגוסט 1942 הוחזר מחזית לעבודה מדעית. פליורוב הבחין כי מאמרים בכתבי עת מדעיים שהתייחסו לביקוע גרעיני מאת מדענים בארצות הברית, בריטניה וגרמניה הפסיקו להופיע. פליורוב הסיק נכונה כי הדבר אירע בשל הפיכת התחום לסוד מדינה. סיבת הדבר יכולה להיות אחת בלבד - פיתוח נשק גרעיני. פליורוב כתב לסטלין את תובנתו והפציר בו להתרכז בבניית "פצצת אורניום" בהקדם האפשרי, כעין תמונת-מראה למכתב איינשטיין-סילארד ששיגרו אלברט איינשטיין ולאו סילארד לנשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, אשר הניע את פרויקט מנהטן.

לאחר שהנ.ק.ו.ד. יירט מסמכים בריטיים שדנו בנושא הציב סטלין בראש המשימה את איגור קורצ'טוב. בפרויקט היו מעורבים גם אברם יופה, יולי חריטון, יעקב זלדוביץ' ולב ארצימוביץ'.

לאחר עבודה בפרויקט הגרעין, תחילה במסגרת הצבא האדום ולאחר מכן כחבר צוות המכון לאנרגיה אטומית ב"עיר האטום" ארזמאס-16 ובדובנה, פרש פליורוב ב-1960 וייסד בדובנה את המעבדה לחקר ריאקציות גרעיניות, כיום חלק מן המכון המאוחד למחקר גרעיני. במעבדה זו עסק פליורוב בעיקר בחקר יסודות על-כבדים וגילויים. הוא גילה והסביר את תופעת הדעיכה הרדיואקטיבית של גרעיני יסודות אלה ויצר שני יסודות חדשים, סיבורגיום (1974, במקביל לצוות של גלן תיאודור סיבורג מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי) ובוהריום (1976). פליורוב כיהן בראש המעבדה עד לפרישתו ב-1989, במקביל כיהן כיו"ר הוועדה המדעית של האקדמיה הרוסית למדעים. קרוב משפחתו הוא הפיזיקאי פרופ' ויקטור פלורוב מאוניברסיטת תל אביב.

 פרסים ואותות הצטיינות 
 גיבור העמל הסוציאליסטי (1949)
 עיטור לנין (פעמיים, ב-1949 וב-1983)
 עיטור מהפכת אוקטובר (1973)
 פרס לנין (1967)
 פרס סטלין (1946, 1949)
 פרס ברית המועצות (1975)
 ביוני 2012 החליטה הוועדה הבינלאומית לכימיה לקרוא את היסוד 114 על שמו

 קישורים חיצוניים 

 Making the Russian Bomb, ביוגרפיה מקוצרת בעמ' 180. מכתבו לסאלין בעמ' 193.
 ביוגרפיה באתר המעבדה על שמו בדובנה 


הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מגלי יסודות כימיים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:פיזיקאים סובייטים
קטגוריה:תוכנית הגרעין של ברית המועצות
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:יהודים זוכי פרס לנין
קטגוריה:אישים שעל שמם יסודות כימיים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1913
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1990
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1990