יחסי איטליה–ישראל

יחסי איטליה–ישראל הם היחסים הרשמיים בין איטליה למדינת ישראל. ישראל ואיטליה ביססו את קשריהן מיחסים זהירים לאחר הקמת מדינת ישראל, יחסים שידעו עליות ומורדות, עד ליחסי הידידות הקרובים השוררים ביניהן כיום.

שתי המדינות מחזיקות שגרירויות; שגרירות ישראל ברומא, בירת איטליה, ושגרירות איטליה בתל אביב בישראל. בין המדינות פועלת לשכת מסחר ותיקה הדואגת לקשרי הסחר המפותחים בין שתי המדינות. כמו כן, ישראל ואיטליה מקיימות קשרים רחבים בפן הצבאי, הכלכלי, החינוכי והמדעי-טכנולוגי.

יחסים דיפלומטיים

250px|ממוזער|דוד בן-גוריון עם רנדולפו פיצ'יארדי, הפוליטיקאי האיטלקי הראשון שביקר בישראל. (שנת 1958)
ממוזער|גולדה מאיר מקבלת את פניו של שר החוץ האיטלקי, ג'וזפה מדיצ'י, בלשכתה בירושלים, 26 במרץ 1973
היחסים הדיפלומטיים בין איטליה וישראל כוננו לאחר הכרת איטליה במדינת ישראל בינואר 1949. ישראל מינתה את אריה אורון לקונסול ברומא, באפריל מונה שלמה גינוסר לציר ישראל באיטליה, ובנובמבר 1949 הגיע לישראל ציר איטליה הראשון, אנריקו אנצילוטי.

ב-1956 הועלה דרג היחסים בין המדינות לשגרירות.

בסוף שנות ה-50, הקפידה איטליה לנהל מדיניות זהירה עם ישראל. בשנים אלו היא ניסתה לרכוש את אמונן של מדינות ערב ולבסס לעצמה מעמד נכבד במזרח התיכון. להסתייגות של איטליה מישראל תרם גם החשש שלה מהצטרפות של ישראל לארגונים כלכליים אירופיים, שמא מוצרי החקלאות של מדינת ישראל, יתחרו בייצוא החקלאי שלה ויפגעו בו. מנגד, ראתה ישראל באיטליה בעלת ברית חשובה באזור הים התיכון. ביקורה של שרת החוץ, גולדה מאיר ברומא באוגוסט 1958 והזמנתה לארח את מנהיגי איטליה בישראל, הם הוכחה לכך.

לאחר ניתוק היחסים הדיפלומטיים בין אוגנדה לישראל ב-1972, הייתה איטליה למעצמה מעניקת חסות עבור האינטרסים הישראלים באוגנדה.
ממוזער|שגריר איטליה אלדו פירנטוני נפגש עם הנשיא שזר ושרת החוץ גולדה מאיר בבית הנשיא בירושלים, מרץ 1964

בנובמבר 1975 הצביעה איטליה נגד החלטה 3379 של העצרת הכללית של האו"ם הקובעת כי "ציונות היא צורה של גזענות ואפליה גזעית". במאי 1989, העביר הפרלמנט של איטליה החלטה הקוראת לממשלה לדרוש את ביטול ההחלטה.

ב-12 ביולי 2001, ביקר ראש ממשלת ישראל אריאל שרון באיטליה. הביקור התקיים בשיאה של האינתיפאדה השנייה, במטרה לגייס את איטליה להפעלת לחץ אירופי על הרשות הפלסטינית להפסקת האלימות והפיגועים. במהלך הביקור, נפגש שרון עם נשיא איטליה קרלו צ'אמפי, ראש ממשלת איטליה סילביו ברלוסקוני ושר ההגנה האיטלקי. ב-17 בנובמבר 2003, שוב הגיע שרון לביקור בן שלושה ימים באיטליה, לאחר גל האנטישמיות שהתרחש באירופה ושוחח עם המנהיגים האיטלקיים.

במאי 2002, החליטו שלטונות המכס באיטליה, להטיל הגבלות על הייבוא מישראל, עם חיוב כספי על יבואני סחורות מישראל, שיוחזר רק אם יתברר כי מקור הסחורה אינו בהתנחלויות. משרד החוץ אמר כי זהו צעד חמור העלול להפסיק את יחסי המסחר של איטליה עם ישראל.

החל משנת 2004, החלו מאמצים איטלקיים גדולים לצירופה של ישראל לאיחוד האירופי. בנובמבר 2006 תמכו חברי פרלמנט איטלקים באיחוד האירופי בצירוף ישראל לאיחוד, ואף תכננו יוזמה ובה ישראל יכלה להציע את מועמדותה כבר באותו זמן, אך צירופה המלא ייעשה לאחר חתימת הסכם שלום עם הפלסטינים. בפועל יוזמות אלו לא פעלו, ונכון ל-2024, ישראל איננה חברה באיחוד האירופי.

ב-3 בנובמבר 2005, לאחר התבטאותו של נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד כי "יש למחוק את ישראל מהמפה", התקיימה ברומא שבאיטליה הפגנת תמיכה גדולה בישראל מול שגרירות איראן באיטליה במחאה על דבריה של איראן, וכללה כ-15 אלף מפגינים. במקביל נערכה הפגנה בת כ-2,000 אנשים תומכי ישראל, מול הקונסוליה האיראנית במילאנו. למחרת ההפגנה, התנוססו כותרות ראשיות באתרי החדשות האיטלקיים הגדולים שהעמידו את נושא התמיכה בישראל במרכז העניינים ודיברו על ההפגנה הגדולה שנערכה במדינה אמש. שגריר איראן זומן לשיחה במשרד החוץ האיטלקי, ושר הרפורמות האיטלקי קרא לגרש אותו מהמדינה.

בינואר 2009, בעת מבצע עופרת יצוקה, החלו להתקיים הפגנות גדולות נגד ישראל באיטליה. אירועי המחאה במדינה הלכו וצברו תאוצה, והגיעו לשיאם כאשר ב-9 בינואר 2009, חמישה אלמונים רעולי פנים פרצו למשרדי חברת הספנות הישראלית צים סמוך לעיר ונציה. יממה לאחר מכן, הופיעו ברחבי רומא כתובות נאצה אנטישמיות רבות, והפגנות המוניות נערכו בכל רחבי המדינה, בין השאר בעיר מילאנו, וארגון סוחרים מקומי קרא לחרם על חנויות יהודים. למרות ההפגנות לגנותה של ישראל, מרבית מנהיגי איטליה המשיכו לתמוך בישראל וגינו את פעילותו של חמאס ברצועת עזה.

ראש ממשלת איטליה סילביו ברלוסקוני היה ידוע בתמיכתו בישראל לאורך כל שנות הכהונה שלו. ב-1 בפברואר 2010, הגיע ברלוסקוני לישראל לביקור ממלכתי בן יומיים יחד עם עוד שבעה שרים איטלקיים. באותה שנה, כמה חודשים לאחר מכן, עורר ברלוסקוני סערה בקרב הקהילה היהודית באיטליה, לאחר שסיפר בדיחות על השואה בפומבי וזכה לגינויים רבים, אפילו מצד הוותיקן. ב-7 באוקטובר, השתתף ברלוסקוני בעצרת תמיכה בישראל שהתקיימה ברומא, גינה את איומיה של איראן כלפי ישראל, ואף הכריז כי הוא מרגיש "ישראלי".

במרץ 2009, החליט שר החוץ האיטלקי להחרים את ועידת דרבן השנייה, מאחר שחשש כי תשמש לניגוח ישראל, לאחר שסדר היום של הוועידה הוסט מ"הבעיות האמיתיות של אפליה וגזענות". שנתיים אחר כך הודיעה איטליה כי תחרים גם את ועידת דרבן השלישית.

ב-1 ביולי 2012 כמה חודשים לאחר שהכו בצפון איטליה רעידות אדמה רבות וגרמו לנזק רב, הגיע שר החוץ הישראלי אביגדור ליברמן לאיטליה במטרה להעניק תרומה בשם איש עסקים קנדי-ישראלי לארבעה בתי חולים שדה בצפון המדינה למען נפגעי הרעידות. בנוסף, נשלחה לאזור האסון באיטליה משלחת ישראלית של מומחי טראומה על ידי ראש הממשלה. לאחר הרעידות, הוכרז על סטודנט ישראלי שנעדר במדינה, וב-8 באפריל, נמצאה גופתו של הסטודנט, שזוהה על ידי אביו ששהה במקום והיא הוטסה חזרה לישראל.

ב-13 ביוני 2013, נחת בישראל לביקור ראשון, ראש ממשלת איטליה החדש אנריקו לטה, במהלכו נפגש עם ראש הממשלה נתניהו, שאמר: "אנו רוצים שלום, חייבים לחתור לסיום הסכסוך".

ב-11 בדצמבר 2018 ביקר בישראל סגן ראש ממשלת איטליה ושר הפנים, מתאו סלביני, שידוע כאוהד ישראל. הוא נפגש עם ראש הממשלה ושרים נוספים. נשיא המדינה ראובן ריבלין הודיע שלא ייפגש עם סלביני.

ביוני 2023 החליטה ממשלת ישראל למנות את בני כשריאל לשגריר באיטליה, החל מקיץ 2024, אך נשיא איטליה, סרג'ו מטרלה, פסל את כשריאל על רקע עברו כראש עיריית מעלה אדומים וכראש מועצת יש"ע.

ב-21 באוקטובר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הגיעה ראש ממשלת איטליה ג'ורג'יה מלוני לביקור בישראל לשם הבעת תמיכה וסולידריות ונפגשה עם ראש הממשלה בנימין נתניהו.

ב-10 באוקטובר 2024, יוניפי"ל דיווח כי חיילי צה"ל ירו מכוונה לעבר עמדה שלו בדרום לבנון, מה שגרם לנזקים לכלי רכב ומכשירי קשר. שר ההגנה האיטלקי האשים את ישראל שהפגיעה הייתה מכוונת ושגריר ישראל זומן לשיחת נזיפה.

יחסים צבאיים
250px|ממוזער|שמאל|התרגיל האווירי הגדול של איטליה וישראל בסרדיניה ב-2009
250px|ממוזער|שמאל|ביקור הרמטכ"ל גבי אשכנזי באיטליה ב-2010
250px|ממוזער|שמאל|ביקור הרמטכ"ל האיטלקי ביאג'יו אבראטה בישראל ב-2012
היחסים הצבאיים בין איטליה לישראל גם הם התפתחו בהדרגה, והחלו לתפקד לאחר הקמת מדינת ישראל, עם אימון טייסים ישראלים בבתי ספר לטיס באיטליה.

בשנת 2000 סיפקה חברת "תדיראן-ספקטרלינק" מקבוצת תדיראן לצבא איטליה מערכות חיפוש והצלה מוטסות.

באוקטובר 2009, הותר לפרסום קיומו של תרגיל אווירי גדול בין חיל האוויר הישראלי לאיטלקי בסרדיניה, תרגיל שהיה אמור להתקיים עם חיל האוויר הטורקי ובוטל. בתרגיל תורגלו קרבות אוויר, תקיפות קרקעיות ותדלוק אווירי. ב-19 ביולי 2010, נפגש הרמטכ"ל גבי אשכנזי עם ראשי הצבא האיטלקי באיטליה. שנה לאחר מכן, בדצמבר 2011, שוב התקיים תרגיל משותף בין חילות האוויר של המדינות שהתקיים בישראל. התרגיל נמשך במשך חודשיים והתקיים בבסיס עובדה.

בסוף 2011, קיימה ישראל משא ומתן עם המדינות קוריאה הדרומית ואיטליה, על רכישת 30 מטוסי אימונים חדשים שיחליפו את מטוסי הסקייהוק הישנים שבבעלות חיל האוויר הישראלי. בנובמבר, גילתה קוריאה הדרומית כי ישראל חתמה על הסכם זיכרון דברים עם איטליה בנוגע לעסקה, והתלוננה בפני ישראל, כי משרד הביטחון שלה עבר על חוק חובת המכרזים, ונתן עדיפות לאיטליה. לעסקה ששווייה מוערך בכמיליארד דולר, הציעו הדרום קוריאנים את מטוס ה-T-50 שלהם, ואילו איטליה הציעה את מטוס ה-M-346. בסופו של דבר, החליטה ישראל לקנות את המטוסים האיטלקיים, וחברת תור שותפת התעשייה האווירית ואלביט מערכות, החליטה לממן כ-600 מיליון דולר מהעסקה ששווייה הוערך לבסוף ב-6.3 מיליארד דולר, 4 מיליארד מהם תכסה איטליה בקנייה של כלי נשק ישראליים בעתיד. מטוסי ה-M-346 הראשונים הגיעו לישראל באמצע שנת 2014. כחלק מעסקת התמורות, בתמורה ל-30 המטוסים האיטלקיים, תספק התעשייה האווירית לישראל לאיטליה לוויין תצפית ושני מטוסי התרעה, בעסקה של כחצי מיליארד דולר. מסירת המטוסים הושלמה בינואר 2018.

ב-7 בדצמבר 2012, דיווחה סוכנות הידיעות האיטלקית, כי משטרת איטליה סיכלה ניסיון הברחת נשק על ידי אזרח מצרי בעיר נאפולי, הודות למידע מודיעיני ישראלי מוקדם שהגיע לאיטליה. הניסיון כלל חמש מכולות מלאות באמצעי נשק, ביניהם משגרי רקטות. באוקטובר של אותה שנה, ביקר לראשונה רמטכ"ל איטליה בישראל, הגנרל ביאג'יו אבראטה, ונפגש עם הרמטכ"ל הישראלי בני גנץ.

בינואר 2024 חשף שר החוץ האיטלקי אנטוניו טאיאני כי מדינתו הטילה אמברגו נשק על ישראל מאז תחילת מלחמת חרבות ברזל באוקטובר 2023. באיטליה קיימת חקיקה שאוסרת מכירת נשק למדינות שנמצאות במלחמה.

יחסים מסחריים-כלכליים
ממוזער|שלט הקונסוליה של איטליה ברחוב כ"ט בנובמבר בירושלים

במאי 1952 חתמו לראשונה שתי המדינות על הסכם תעופה שהתיר לחברת אל על לבצע טיסות המשך מרומא לניו-יורק, וינה ואתונה. ההסכם היה העל חשיבות רבה באותה עת, מאחר שמטוסים לא היו בעלי טווח טיסה שאפשר טיסה ישירה מישראל לצפון אמריקה.
בשנת 1955 הוקמה לשכת המסחר והתעשייה איטליה-ישראל. בשנת 1993, קיבלה הלשכה הכרה רשמית מממשלת איטליה. באפריל 1968 נחתמה אמנת מס בין ישראל ואיטליה למניעת כפל מס בין שתי המדינות, וב-8 בספטמבר 1995 נחתמה אמנה חדשה.

באפריל 2008, נחתם הסכם תעופה חדש בין איטליה לישראל המתיר לחברות תעופה נוספות של המדינות להפעיל טיסות ביניהן. בהסכם הוחלט כי כל צד יוכל להפעיל עד 26 טיסות שבועיות בקווי ישראל-איטליה, לעומת 20 טיסות שהיו לפני כן בחודשי הקיץ ו-15 בחודשי החורף.

ב-2 בפברואר 2010, חתם שר התמ"ת בנימין בן אליעזר, ביחד עם נציגי ממשלת איטליה וראש הממשלה האיטלקי על שלושה הסכמים של שיתופי פעולה; בתחום הכשרת עובדים עם שר הרווחה האיטלקי, בתחום המים עם השרה האיטלקייה לאיכות הסביבה, ובתחום הכלכלה עם שר הכלכלה האיטלקי. באוקטובר 2012, עם ביקורו של ראש ממשלת איטליה מריו מונטי בישראל, חתמו הוא ובנימין נתניהו על חמישה הסכמים להגברת שיתוף הפעולה הישראלי-איטלקי. בין ההסכמים, נחתם הסכם בתחום רישיונות הנהיגה, בין שר התחבורה ישראל כץ עם שר הכלכלה והתשתיות האיטלקי, ובו יוכלו נהגים ישראליים להמיר את רישיון הנהיגה שלהם באיטליה לרישיון איטלקי, ללא צורך במבחני נהיגה חוזרים, כך גם לנהגים איטלקיים השוהים בישראל. על פי נתוני משרד התמ"ת, ההסכם צפוי להקל על כ-40 אלף אנשי עסקים ישראליים השוהים באיטליה.

על פי נתוני התאחדות התעשיינים בישראל לשנת 2011, עלה הגירעון המסחרי של ישראל עם איטליה ב-77.5 אחוזים בתשעת החודשים הראשונים של השנה לעומת התקופה המקבילה אשתקד, והסתכם ב-1.3 מיליארד דולר. היצוא לאיטליה מישראל בתקופה זו של השנה עלה בארבעה אחוזים ועמד על מיליארד דולר, ואילו היבוא מאיטליה לישראל זינק ב-36 אחוזים ועמד על 2.35 מיליארד דולר. בשנת 2009, עמד הייצוא הישראלי לאיטליה על כמיליארד דולר, והייבוא ממנה עמד על 2.1 מיליארד דולר. בשנת 2010, עמד הייצוא על 1.2 מיליארד דולר, והייבוא על 2.4 מיליארד דולר.
בשנת 2011 כל הייבוא מאיטליה לישראל עמד על כשלושה מיליארד דולר. נתונים אלו הפכו את איטליה לשותפת הסחר השביעית בגודלה בעולם עם ישראל, ושלישית באירופה.

יחסים מדעיים-טכנולוגיים
שיתוף הפעולה המדעי עם איטליה החל בשנת 1971 עם חתימת הסכם מסגרת בין המדינות בתחום המדע. הסכם זה הביא לחתימתו של ההסכם הראשון לשיתוף פעולה במדע בין המדינות, אשר נחתם ביולי 1975. ביוני 2000 חודש ההסכם בין המדינות. בתוכנית שיתוף הפעולה שהחלה בשנת 2011 ושהוקצתה לה כשני מיליארד יורו, מומנו כ-11 פרויקטים בתחומי מחקר של אנרגיה מתחדשת, חקלאות ומזון.

באוגוסט 2003, אישרה קרן המחקר והפיתוח ישראל-איטליה 6 פרויקטים חדשים בהיקף של 5.9 מיליון יורו בין חברות איטלקיות וישראליות, בהשתתפות המדען הראשי במשרד התמ"ת ומנהל אגף המזרח התיכון במשרד החוץ האיטלקי.

בשנת 2008, הגיעה לישראל, במחווה לחגיגות ה-60 שלה, משלחת בת 30 מדענים איטלקיים במטרה לחזק את קשרי המדע בין המדינות.

ב-16 ביוני 2009, חתם שר המדע והטכנולוגיה דניאל הרשקוביץ בפריז, על הסכם שיתוף פעולה מחקרי במשימות חלל בין סוכנויות החלל של ישראל ואיטליה בנוכחות ראשיהם. שיתוף הפעולה כולל פיתוח משותף של לווייני תצפית ותקשורת בין המדינות.

ב-23 במאי 2011, הגיעה לישראל משלחת גדולה בתחום הביו-רפואה, הכוללים נציגים מהמוסד הלאומי לבריאות (ISS), מועצת המחקר הלאומי (CNR) והמוסד האיטלקי לטכנולוגיה (ITTׂׂ), נציגים מחברות תרופות גדולות באיטליה, נציגי בתי חולים ואוניברסיטאות איטלקיות ויועצים בתחום הביוטכנולוגיה לרגל תערוכת ביו-רפואה שנערכה בישראל. שנה לאחר מכן, באפריל 2013, הגיעו לישראל נציגים מ-30 ארגונים ותעשיות בתחום החלל באיטליה, כדי לקדם את שיתוף הפעולה עם תעשיית החלל בישראל, בהשתתפות ראשי סוכנויות החלל של שתי המדינות ושגריר ישראל באיטליה.

מ-11 באפריל עד 13 באפריל 2016 התקיים בארץ כנס מדעי בתחום של הפיזיקה של מערכות מחוץ לשווי משקל . הכנס התקיים באוניברסיטת בר-אילן ואורגן על ידי ד"ר עמנואל דלה טורה ושותפים איטלקיים נוספים. שגריר איטליה נכח בפתיחה של הכנס והזכיר את דברי ראש הממשלה בקשר לתנועת החרם נגד ישראל באומרו "מי שמחרים את ישראל מחרים את עצמו". הכנס סוקר בעיתונות בעברית ובאנגלית.

היחס לסכסוך הישראלי פלסטיני
ב-29 בנובמבר 2012, תמכה איטליה בהחלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם, על קבלת פלסטין כחברה ה-194 באו"ם. בהודעה שפרסם ראש ממשלת איטליה, מריו מונטי, נמסר כי הצעד עולה בקנה אחד עם תמיכתה של איטליה בפתרון של שתי מדינות לשני עמים. ההודעה פורסמה לאחר שמונטי התקשר לנשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, ולראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, כדי להסביר את החלטתה של איטליה. הצבעת איטליה הייתה בניגוד להבטחה קודמת של ראש הממשלה סילביו ברלוסקוני לא לתמוך בהחלטה.

ב-27 בפברואר 2015 הפרלמנט האיטלקי הצביע בעד החלטה להכיר במדינה פלסטינית, ברוב של 300 תומכים מול 45 מתנגדים. זאת בעקבות הצעה שהועלתה על ידי המפלגה הדמוקרטית של ראש הממשלה מתאו רנצי.
ראו גם
יהדות איטליה

לקריאה נוספת
 משה יגר, ראשיתו של שירות החוץ 1948–1967, הוצאת כרמל, 2021, עמ' 100–101.

קישורים חיצוניים

 הרב אליעזר מלמד, חשיבות הידוק יחסי ישראל עם ממשלת איטליה, בטור רביבים
  הכרת איטליה בישראל. מרץ 1949, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים


 הערות שוליים 

*