יעקב שדה

יעקב שדה (3 ביוני 1925 – 16 במרץ 2020) היה פרופסור למחלות אף אוזן גרון בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.

קורות חיים
שדה נולד בברלין לד"ר נחום שדה-סדובסקי ולרעיה לבית פיינברג – שניהם מקובנו, ליטא, ששהו באותה תקופה בגרמניה לרגל השלמת לימודי הרפואה של האב. ב-1930 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב. האב, מראשוני הרופאים למחלות אף אוזן גרון בארץ ישראל, היה ממקימי בית-החולים אסותא בתל אביב, יסד את הליגה להטבת השמיעה והיה בין עורכי ה-Acta Oto-Laryngologica Orientalia, כתב עת רפואי בינלאומי שעסק ברפואת אא"ג וראה אור בשנים שלפני קום מדינת ישראל. ב-1947 היה שדה-סדובסקי החלוץ בארץ ישראל בביצוע ניתוח חדשני להטבת השמיעה (Fenestration).

שדה סיים את לימודיו בגימנסיה העברית "הרצליה" ב-1943. בשנים 1943–1945 למד ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובהמשך, לא ברצף אחד, למד רפואה באוניברסיטה של ז'נבה וסיים בה את לימודיו ב-1951. חזר לישראל, עבד שלוש שנים בבית-החולים תל השומר ולאחר מכן השתלם ברפואת אף אוזן גרון במרכז Mass. Eye and Ear שבבית-החולים האוניברסיטאי של הרווארד בבוסטון. היה עמית מחקר גם שם וגם באוניברסיטת וושינגטון שבסנט לואיס. חזר לישראל ב-1959, התמנה לרופא בכיר במחלקת אא"ג בבית-החולים תל השומר וב-1961 עבר לבית-החולים העמק בעפולה, שם הקים את מחלקת אא"ג ובראשהּ עמד עד 1970.

בשנת 1966 התמנה למרצה בכיר באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1967 הצטרף בדרגת פרופסור-אורח לסגל מכון ויצמן למדע ברחובות, שם פעל במשך ארבע שנים כחוקר בתחום של מחלות אוזניים במחלקה לפולימרים שבראשות פרופ' אהרן קציר.

ב-1971 התמנה למנהל מחלקת אא"ג בבית-החולים מאיר בכפר סבא וכיהן במשרה זו עד לשנת 1995.

בשנים 1974–1980 תפקד כמדען מוכר בלשכת המדען הראשי של משרד הבריאות. בשנת 1975 התמנה לפרופסור-חבר באוניברסיטת תל אביב. ב-1975–1976 שהה כפרופסור-אורח באוניברסיטת איווה באיווה סיטי, ארצות הברית. ב-1978 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב. ב-1979 מונה לפרופסור-אורח באוניברסיטת בוסטון. ב-1985 הופקד על הקתדרה לחקר מחלות השמיעה על שם ד"ר פליקס וד"ר שרה דומון בבית-הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.

בשנים 1986–1990 כיהן כנשיא איגוד רופאי אא"ג בישראל. ב-1998 התמנה ליו"ר הוועדה לתיאום המחקר במחלות האוזן בפדרציה הבינלאומית של אגודות אא"ג בעולם, וכן ליו"ר הוועדה לפרסי מדע של איגוד רופאי אא"ג בישראל. מאז 1993 היה שדה פרופסור אמריטוס באוניברסיטת תל אביב, ובשנים 1995–2010 ניהל את המעבדה לחקר האוזן באוניברסיטת תל אביב בפקולטה להנדסה ביו-רפואית.

שדה עסק בניתוחי אף אוזן וגרון. היה הראשון בישראל שביצע כירורגיה חדשנית להטבת השמיעה וריפוי דלקות האוזניים, ותרם חידושים משמעותיים בתחום הכירורגיה המיקרוסקופית.

פעל שש שנים כחבר ב. את שירותו הצבאי בצה"ל סיים בגיל 74 בדרגת רב-סרן במילואים.

בתחילת שנת 2019 ראה אור בהוצאת עם עובד ספרו "שמונה סיפורים" ובו מעט מזכרונותיו.

היה נשוי לרות ואב ליואב, איילת, נדב ורון. נטמן בבית העלמין בקיבוץ גבעת השלושה.

נושאי עבודתו המדעית ועיקר עניינו הקליני
שדה עבד כ-40 שנה במחלקות אף אוזן גרון בבתי-חולים אוניברסיטאיים בארצות הברית ובישראל. הקים בישראל שתי מחלקות אא"ג ואותן ניהל כ-30 שנה. חינך תלמידים רבים ברפואת אא"ג.

עניינו הקליני, הכירורגי והמדעי העיקרי מתמקד בתחום השמיעה, דלקות אוזניים, עצב הפנים ובעיות במערכת שיווי המשקל. עניינו התרכז במיוחד בדלקות חריפות, נסיוביות וכרוניות של האוזן התיכונה, בטיפול הכירורגי באוזן התיכונה ובטיפול במחלת הכולסטאתומה. מחקריו, שהתמקדו בתחומים הקליניים שבהם עסק, הובילו לקונצפטים קליניים ולטכניקות כירורגיות חדשות. בין מחקריו המובילים נמצא התיאור הראשון של מערכת הריסים באוזן התיכונה ופעולתה. עבודות אלה הראו שפעולת ריסים מיקרוסקופיים אלה (המצפים גם חלק גדול מהסינוסים והסימפונות שבריאות) מותנית בהימצאותו של ריר בעל מבנה מולקולרי מיוחד על גב הריסים. כמו כן נמצא שהפרשת יתר של ריר באוזן התיכונה הוא הגורם השכיח ביותר לירידה בשמיעה אצל ילדים. עבודות אלה הובילו לסדרת מחקרים הקשורים ללחצים תקינים ובלתי-תקינים באוזן התיכונה, לבעיית האוורור שלה ולהרכב הגזים שבתוכה.

שדה שימש כחבר מערכת בעשרה כתבי-עת מקצועיים בינלאומיים בנושאי מחלות אף אוזן גרון והיה חבר כבוד ב-19 איגודים בינלאומיים למחלות אא"ג. היה יוזם ושותף בהקמת איגוד רופאי אא"ג הים-תיכוני ואיגוד פוליצר הבינלאומי לחקר רפואת האוזן. במרוצת עבודתו הוזמן להרצות ב-166 קונגרסים בינלאומיים וב-69 אוניברסיטאות ב-25 ארצות בעולם. יזם וכיהן כיו"ר שבעה קונגרסים בינלאומיים בתחום השמיעה ומחלות האוזן. פרסם 190 מאמרים בעיתונות הבינלאומית לרפואת אף אוזן גרון, 49 סיכומים מדעיים ו-61 פרקים בספרים לרפואת אא"ג. כתב וערך שמונה ספרי לימוד במחלות אא"ג. פעל כמנחה ב-21 עבודות של בוגרי רפואה, עבודות לתואר מוסמך אוניברסיטה ועבודות לתואר דוקטור.

מפרסומיו

לקריאה נוספת
 אבישי גולץ, רפואת אף אוזן גרון בארץ ישראל 1911–1948, זכרון יעקב: איתי בחור - הוצאה לאור, 2009, עמ' 88–92

קטגוריה:רופאי אף אוזן גרון ישראלים
קטגוריה:סגל מרכז רפואי מאיר
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:סגל מרכז רפואי העמק
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
קטגוריה:אישים הקבורים בגבעת השלושה