יחסי ישראל–קפריסין

בין מדינת ישראל והרפובליקה של קפריסין מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים וחמים במיוחד, וזאת יחד עם קשרים פוליטיים, צבאיים, כלכליים ותרבותיים ענפים בין שתי המדינות. לישראל יש שגרירות רשמית בניקוסיה ולקפריסין יש שגרירות רשמית בתל אביב. בנוסף לכך, בין המדינות יש קו גבול ימי שנקבע ב-2010.

היחסים בין שתי המדינות, המבוססים על כבוד הדדי לערכי תרבות המערב והדמוקרטיה, הושפעו עמוקות מיחסי טורקיה–ישראל לאורך השנים, כאשר החשש הקפריסאי מהקרבה שבין טורקיה וישראל הקשה במהלך שנים רבות על התחממות היחסים בין שתי המדינות, וגרם לתמיכתה של קפריסין בפלסטינים (כיום עמדתה השתנתה). עם זאת, החל משנת 2000, ולאורך העשור הראשון והשני של המאה ה-21, החלו היחסים בין שתי המדינות להתחמם בצורה משמעותית, וזאת בין היתר בעקבות גילויים של שדות נפט וגז באזור הימי שבין שתי המדינות, אשר הוביל לשיתוף פעולה עתידי של השתיים בניצולם הכלכלי, כפי שהוצהר על ידי בכירים בשתי המדינות. התקרבות זו נובעת גם מהתרחקות טורקיה מישראל. כיום, היחסים בין ישראל לקפריסין נחשבים ליחסים מיוחדים.

שגרירת קפריסין בישראל מנובמבר 2020 היא טיודורה קונסטנטינידו.

רקע
ימין|ממוזער|100px|מחנה עקורים בקפריסין
עוד במהלכה של מלחמת העולם השנייה, וכן בין השנים 1946–1949, קפריסין שימשה כנקודת מעבר עיקרית עבור ניצולי השואה שביקשו להגיע לארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי. קפריסין הייתה בתקופה זו אף היא תחת שלטון בריטי, וזאת כמושבת כתר. מסיבה זו, רבים מאותם העולים, בשעה שנתפסו על ידי הבריטים, הושמו במחנות מעצר זמניים על אדמת קפריסין. בסופו של דבר, בין השנים 1946–1949, מספרם של העולים היהודים לארץ ישראל אשר נעצרו והושמו במחנות מעצר בקפריסין, נאמד על כ-53,000. עם הקמתה של מדינת ישראל במאי 1948, ובמסגרת הפינוי הבריטי מארץ ישראל, שוחררו בהדרגה המעפילים, ורובם המוחלט המשיך בדרכו לארץ ישראל.

ישראל הקימה קונסוליה בקפריסין הבריטית ב-1950.

היסטוריה
ממוזער|250px|חנוכייה ציבורית ברחוב ראשי בניקוסיה לרגל חג החנוכה
250px|ממוזער|נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין בפגישה עם שר החוץ של קפריסין, ניקוס כריסטודולידס , מרץ 2018
250px|ממוזער|מימין: שר החוץ הישראלי גבי אשכנזי, שר החוץ הקפריסאי ניקוס כריסטודולידס, ושר החוץ היווני ניקוס דנדיאס בפסגה משולשת באתונה, אוקטובר 2020 (בעת מגפת הקורונה)
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין שתי המדינות החלו במהלך שנת 1960, שנת עצמאותה של הרפובליקה הקפריסאית, כאשר זמן קצר לאחר קבלת העצמאות מבריטניה, קפריסין כוננה קשרים דיפלומטיים עם ישראל. בשנת 1960 העלתה ישראל את דרג הקונסוליה לדרג שגרירות (השגרירות הקפריסאית בתל אביב נפתחה רק בשנת 1994). עם זאת, היחסים בין שתי המדינות הושפעו עוד מראשיתם מהמאמץ הניכר של ישראל לאורך השנים לכונן יחסים דיפלומטיים קרובים עם טורקיה, יריבתה הגדולה של קפריסין, אשר ניהלה כנגדה מלחמה עקובה מדם בשנת 1974, ובמהלכה כבשה את חלקו הצפוני של האי, כיבוש אשר ממשיך ומתקיים נכון לשנת 2025. לאורך השנים, קפריסין הביעה מספר פעמים את חששה מהיחסים הקרובים בין טורקיה וישראל, ובעיקר במהלך שנות ה-80 וה-90, בהן היחסים בין טורקיה וישראל הגיעו לשיא פריחתם. במהלך אותן השנים, קפריסין הכירה בפועל בפלסטין כמדינה, וכמו כן תמכה באופן גלוי בפלסטינים במסגרת הסכסוך הישראלי-פלסטיני.

בעקבות פלישת ישראל ללבנון במלחמת לבנון הראשונה, קיבל הפרלמנט של קפריסין החלטה הקוראת לניתוק היחסים עם ישראל.

באפריל 1991 נעצר רם בן ברק בקפריסין יחד עם שלושה סוכנים נוספים של המוסד כשהתחזו לתיירים במהלך מבצע השתלת מכשירי האזנה בשגרירות איראן בניקוסיה. נגד חברי החוליה הוגש כתב אישום בעבירות של ריגול, פריצה, הסגת גבול ועוד, הם הורשעו בסעיף הסגת הגבול, נגזר עליהם קנס והם שבו לישראל. בנובמבר 1998 נעצרו שני סוכני מוסד בקפריסין, והורשעו בהמשך בעסקת טיעון באחזקה לא חוקית של ציוד תקשורת.

היחסים בין שתי המדינות החלו להתחמם בשנת 1993, על רקע ההתחממות ביחסי ישראל-העולם הערבי, ובעקבות חתימתם של הסכמי אוסלו באותה השנה. במהלך התקופה, נחתמו מספר הסכמים כלכליים בין ישראל וקפריסין, וכן התקיים בפעם הראשונה מאז כינון היחסים ביקור ממלכתי של נשיא מדינת ישראל בקפריסין, ובעקבותיו ביקור גומלין בישראל של נשיא קפריסין.

בעקבות התדרדרות היחסים בין טורקיה וישראל ב-2010, בעקבות אירועי המשט לעזה ודו"ח פאלמר, התחממו היחסים בין ישראל לקפריסין ויוון. בין היתר, קפריסין הרוויחה מהירידה התלולה במספר התיירים הישראלים אשר נסעו לטורקיה, כאשר רבים מהם בחרו לנסוע לקפריסין.

בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, חברי הסניף הקפריסאי של הכנסייה היוונית-אורתודוקסית, הואשמו על ידי פעילים פלסטינים במכירת קרקעות בבעלות הכנסייה לישראלים.

במהלך השרפה בכרמל בשנת 2010, קפריסין הייתה אחת מהמדינות אשר שלחו סיוע לישראל. סיוע זה כלל מטוס ומסוק כיבוי, אשר היוו חלק ניכר מכוח כיבוי האש הלאומי של קפריסין.

החל משנת 2010, ובעקבות המגעים למול ישראל בסוגיית ניצול מחצבי הנפט והגז הטבעי שהתגלו בשטח הימי המשותף לשתי המדינות, קפריסין הציעה לשמש כמתווכת רשמית בין לבנון וישראל, בניסיון ליישב את סכסוך הגבולות הימי בין שתי המדינות, אשר מעכב את איתורם וניצולם של מרבצי גז טבעי ונפט בשטח שבין שתי המדינות. המנהל הכללי של משרד האנרגיה הקפריסאי, סולונה קסיני, הודיע באותה השנה על מאמציו לחזק את שיתוף הפעולה הכלכלי בין שלוש המדינות, לא רק בנושא החלוקה של מרבצי המחצבים לחופי המדינות, אלא גם בנושאים צבאיים ואסטרטגיים. שיאם של המאמצים להגיע להסכם בנוגע לחלוקת הגבול הימי הגיעו בשיחות בין ישראל ללבנון ב-2020.

במהלך פברואר 2011, קיים ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ביקור רשמי ראשון של ראש ממשלה ישראלי בניקוסיה, וזאת יחד עם קבוצה של 20 בכירים בממשל הישראלי, לרבות שר התשתיות הלאומיות עוזי לנדאו. במסגרת הביקור, חתמו ישראל וקפריסין על הסכם המחייב שיתוף פעולה בין שתי המדינות במסגרת המאמצים לאיתורם של מרבצים נוספים של נפט וגז טבעי בשטח הימי המשותף. ההסכם נחתם על ידי ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ונשיא קפריסין, דימיטריס כריסטופיאס. ההסכם גם מאפשר לישראל להשתמש בשטח המרחב האווירי והמים הטריטוריאליים של קפריסין לשם קיום תרגילי הצלה של חיל הים הישראלי.

במהלך נובמבר 2011, נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס, קיים ביקור ממלכתי רשמי בקפריסין, במסגרתו נפגש עם נשיא קפריסין, דמיטריס כריסטופיאס. במסגרת הפגישה, השניים דנו בהרחבת והעמקת הקשרים האסטרטגיים של ישראל עם קפריסין בתחומים המדיניים, הביטחוניים והכלכליים.

במהלך מאי 2013, ובמסגרת ביקור נוסף של הנשיא פרס בקפריסין, הציע נשיא קפריסין כי עתודות הגז של ישראל יועברו דרך קפריסין, במסגרת שיתוף הפעולה הכלכלי ההדוק שבין שתי המדינות. עוד הדגיש נשיא קפריסין, כי "קפריסין זקוקה לישראל. אנו רואים בכם לא רק שכנים קרובים אלא אחים ושותפים - ישראל יכולה לסמוך על קפריסין".

ביוני 2020 ביקר שר החוץ של קפריסין בישראל ונפגש עם שר החוץ גבי אשכנזי.

במרץ 2022 ביקר הנשיא יצחק הרצוג בקפריסין, שם נפגש עם נשיא קפריסין ניקוס אנסטסיאדיס

ישראל
לישראל עניין רב בנעשה בקפריסין, ובאופן כללי בסוגיה ישראל תומכת בקפריסין (היוונית). ברמה האסטרטגית, מדובר במדינה הלא-ערבית הקרובה ביותר לישראל מבחינה גאוגרפית, ולפתרון הסכסוך באי השלכות גם על ישראל. יחסי ישראל–קפריסין (היוונית) התהדקו במקביל להתהדקות יחסי יוון–ישראל והתערערות יחסי טורקיה–ישראל משנת 2010 (פרשת "מאווי מרמרה").

ב-2006 פרסמה שגרירות קפריסין (היוונית) בתל אביב כי רכישת נדל"ן בקפריסין הטורקית אינה חוקית והיא אף בגדר "הסגת גבול". באתר השגרירות של קפריסין בתל אביב מצוין כי כ-78% מהאדמה הפרטית בצפון קפריסין היא רכוש של אזרחים קפריסאים אשר גורשו על ידי הכיבוש הטורקי, וכי פסקי דין של האיחוד האירופי מ-1996 ו-2005 פסקו לטובת אזרחים קפריסאים אשר גורשו.

באוקטובר 2021 פורסם כי סוכל ניסיון חיסול של איש עסקים ישראלי, והמתנקש, עבר מספר פעמים בין הצדדים הקפריסאי והטורקי של האי, עד שנעצר כשברשותו אקדח עם משתיק קול.

באמצע 2023 פורסם כי סוכל פיגוע של משמרות המהפכה האיראניות נגד ישראלים השוהים בקפריסין, באמצעות רשת טרור שמקורה בשטחי קפריסין הטורקית שבצפון המדינה.

באוגוסט 2023 נעצרו בקפריסין הצפונית בני משפחה ישראלית בחשד להונאת דרכונים ואי החתמת הדרכונים שברשותם.

בדצמבר 2023 פורסם כי המוסד סיכל פעילות טרור איראנית נגד ישראלים ויהודים בקפריסין, וכי קיימת נוכחות האיראנית בצפון קפריסין, העושה שימוש מטריד באזור זה בעבר ובהווה הן למטרות טרור והן כזירת פעילות ומעבר לפגיעה ביעדים ישראליים ויהודים.

בדצמבר 2023 פרסמה קרן קפריסין הציבורית אזהרה מפני מכירת אדמות ליהודים ציוניים, כהגדרתה, וקראה להפסקת הכיבוש הזה, לדבריה. פרסומים נוספים בעיתונות דיווחו על "מזימה ציונית" וגם "כיבוש ציוני בקפריסין", ודווח כי נשיא קפריסין הצפונית הכריז כי יחוקקו תקנות שימנעו זאת.

בינואר 2024 אמר השר גדעון סער כי ישראל צריכה לשקול הגשת תלונה לבית הדין הבין-לאומי בהאג נגד טורקיה על כיבוש צפון קפריסין וטיהורה האתני.

יחסים ביטחוניים
בעקבות התחממות היחסים בין שתי המדינות במהלך העשור הראשון של המאה ה-21, ועל רקע המשבר ביחסים הביטחוניים בין ישראל וטורקיה, שתי המדינות החלו להדק את התיאום הביטחוני ביניהן, בתחומים שונים. בין היתר, העיתון הטורקי "מילייט" דיווח במהלך חודש נובמבר 2011, כי הסכם שיתוף פעולה חשאי נחתם בין המוסד הישראלי לשירות המודיעין הקפריסאי, וזאת במהלך ביקור נשיא מדינת ישראל שמעון פרס בקפריסין במהלך החודש. עוד דיווח העיתון, כי שתי המדינות חתמו בנוסף על הסכם לשיתוף פעולה צבאי, המסדיר את קיומם של תמרונים צבאיים משותפים לשתי המדינות.

במהלך חודש פברואר 2012, ובמסגרת ביקור רשמי של ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, בקפריסין, דווח כי ישראל הגישה בקשה רשמית לממשלת קפריסין להקים תחנה צבאית עבור מטוסי הקרב של חיל האוויר הישראלי, בשטחו של בסיס צבאי על אדמת קפריסין. הדבר נועד לשם הגברת תדירות הסיורים האוויריים של חיל האוויר הישראלי במזרח התיכון, במטרה לשמור על אסדות הגז וכלי השיט של ישראל. כמו כן, שתי המדינות חתמו על הסכם משותף בתחום החילוץ וההצלה במקרה של אסון. על פי ההסכם, במקרה של אסון תתאפשר כניסה של כוחות אוויר וים מישראל לקפריסין, ולהפך.

במסגרת שיתוף הפעולה הצבאי בין המדינות מקיים צה"ל תרגילים צבאיים בשטח קפריסין ובמשותף עם המשמר הלאומי של קפריסין. בתרגילים אלו משתתפים, בין השאר, חיילי חטיבת עוז, יחידת עוקץ, הנדסה קרבית, חיל האוויר, וכן חיילי הכוחות המיוחדים של צבא קפריסין.

תרגיל "משחקי הכס" של לוחמי הקומנדו וטייסות חיל האוויר בקפריסין, דצמבר 2019

ממוזער|רב-אלוף דימוקריטוס זרווקיס מתקבל בקריה.
במרץ 2022 ביקר בישראל רמטכ"ל המשמר הלאומי של קפריסין , דימוקריטוס זרווקיס. במהלכו, ביקר בגבול לבנון ובסוללת כיפת ברזל.

ביוני 2023 פורסם כי ישראל ניהלה מגעים עם קפריסין למכירת טנקי מרכבה.

יחסים כלכליים
בשנת 2003 הוקמה לשכת המסחר ישראל קפריסין.

נכון לשנת 2013, ישראל וקפריסין מקיימות קשרים כלכליים הדוקים, במגוון תחומים, כאשר ישראל מהווה את היצואנית החמישית בגודלה לקפריסין. במהלך שנת 2011, היקף היצוא מישראל לקפריסין נאמד על סך של כ-845 מיליון דולר, בעוד שהיקף היבוא מקפריסין לישראל נאמד על סך של כ-252 מיליון דולר.

אנרגיה וגז טבעי
ממוזער|שמאל|האזור הכלכלי הבלעדי של ישראל וקפריסין
ב-17 בדצמבר 2010, בעקבות גילויים בדבר מחצבים בכמות מסחרית של גז טבעי ונפט בשטח האזור הכלכלי הבלעדי המשותף לשתי המדינות, חתמו ישראל וקפריסין על הסכם תיחום המים הכלכליים בין שתי המדינות, אשר במסגרתו הובטחו זכויותיה של ישראל במחצבים. ההסכם נחתם בניקוסיה על ידי שר תשתיות הישראלי, עוזי לנדאו, ושר החוץ הקפריסאי, מרקוס קיפריאנו. שתי המדינות הסכימו לשתף פעולה בפיתוחם של כל המשאבים אשר התגלו בשטח המשותף לשתי המדינות, ולנהל משא ומתן להסכם על חלוקת המשאבים המשותפים.

במהלך אוקטובר 2013, ועל רקע המשבר הכלכלי לו נקלעה קפריסין, הודיע שר האנרגיה של קפריסין כי ממשלת קפריסין שוקלת לקנות מישראל גז טבעי כדי להוזיל עלויות אנרגיה, וזאת עד שהמדינה תצליח לצאת מהמשבר הכלכלי שאליו נקלעה.

על פי נתונים שפרסמה לשכת המסחר של קפריסין, עובר הסחר בין המדינות את רף החצי מיליארד דולר. ב-2014 ייצאה ישראל לקפריסין סחורות ב-487 מיליון דולר. ענף הייצוא העיקרי היה תזקיקי נפט שקפריסין רכשה מבזן.

בינואר 2020 נחתם במעמד ראשי המדינות של ישראל, קפריסין ויוון הסכם האיסטמד להקמת צינור גז שיאפשר להעביר גז מישראל דרך קפריסין ליוון.

ישראל וקפריסין בונות יחדיו כבל חשמל תת-ימי בשם מגשר אירו-אסיה המיועד לחבר בין רשתות החשמל של יוון, ישראל וקפריסין.

בדצמבר 2021 במעמד ראשי המדינות ישראל וקפריסין חתמו על הסכם לשיתוף פעולה מדעי-טכנולוגי בין ישראל, קפריסין ויוון.

ביוני 2023 שרי האנרגיה של ישראל וקפריסין נפגשו לדיונים כדי לחזק את שיתוף הפעולה האנרגטי בין המדינות, בנוסף השרים החליטו לקדם שתי קבוצות עבודה שיקדמו חיבור בין המדינות בתחום חשמל, הגז הטבעי ומימן.

נישואים אזרחיים

מערכת הנישואים הקיימת כיום בישראל מבוססת על בתי דין של קהילות דתיות מוכרות - שריד מתקופת האימפריה העות'מאנית בארץ ישראל שלא השתנה במהלך תקופת המנדט הבריטי וגם לא לאחר הקמת מדינת ישראל. הדבר מונע בפועל מקבוצות בחברה הישראלית, אשר אינן יכולות, או אינן מעוניינות להינשא במסגרתו של בית דין דתי, להיכנס בברית הנישואין. כתוצאה מכך, ובשל קרבתה של קפריסין לישראל, ושיטת הנישואין האזרחית המונהגת בה, קפריסין הפכה עבור ישראלים רבים ליעד מועדף לנישואין, אשר מוכרים על ידי הממסד בישראל. לפי נתוני לשכת התיירות של קפריסין בישראל, בשנת 2006 נישאו באי 1,500 זוגות ישראלים - כשני שלישים מהנישאים בנישואים אזרחיים בשנה זו.

 מלחמת חרבות ברזל 
ב-19 ביוני 2024 חזבאללה איים על קפריסין שאם תשתף פעולה עם ישראל חזבאללה תתקוף את קפריסין.

בעקבות איום חזבאללה, הופיעו מספר תגובות חשובות הן ברמה המקומית והן ברמה הבינלאומית.

פקידים בקפריסין, כולל הנשיא ניקוס כריסטודולידס, הצהירו באופן חד משמעי שקפריסין אינה מעורבת בעימותים צבאיים ושואפת להיות חלק מהפתרון ולא הבעיה. ממשלת קפריסין הדגישה שקפריסין היא עמוד תווך של שלום ויציבות באזור ואין לה כוונה להיות מעורבת במלחמות או עימותים.

גורמים נוספים שהגיבו להצהרה זו הם:
 האיחוד האירופי: הביע תמיכה חזקה בקפריסין. דובר האיחוד האירופי פיטר סטאנו הדגיש שכל איום על מדינה חברה באיחוד האירופי הוא איום על כל האיחוד, וחיזק את המחויבות של האיחוד האירופי לקפריסין וקרא להפחתת המתיחות באזור.
 ישראל: גינתה את האיומים של חזבאללה, כאשר שר החוץ הישראלי ישראל כץ הצהיר כי איומים אלה הם חלק מבעיה רחבה יותר של טילים איראניים וטרור קיצוני המאיימים על העולם החופשי. הוא קרא לפעולה דחופה כדי להתמודד עם ההשפעה של איראן והתוקפנות של חזבאללה.

במקביל, קפריסין שמרה על ערוצי תקשורת פתוחים עם לבנון כדי להתמודד עם הבעיה באופן דיפלומטי, תוך שהיא מאשרת מחדש את קשריה ההיסטוריים החזקים ומחויבותה ליציבות אזורית.

המצב הדגיש את המורכבות הגאופוליטית של מזרח הים התיכון והמזרח התיכון הרחב, כאשר צדדים שונים תומכים ברגיעה ובתגובות דיפלומטיות אסטרטגיות כדי להימנע מהסלמה נוספת.

מעורבותה של קפריסין במלחמת חרבות ברזל התגברה בעקבות חיסול אסמאעיל הנייה, ראש הלשכה המדינית של חמאס, ב-3 באוגוסט 2024 בעת ביקורו באיראן. החיסול הגביר את המתיחות באזור המזרח התיכון והוביל להתרבות האיומים מצד איראן וארגוני טרור תומכים במתקפה משולבת כנגד ישראל, בראשם חזבאללה, לאחר שחוסל בתחומי ביירות פואד שוכר, יועצו הצבאי של חזבאללה.

איומים אלו הובילו את ארצות הברית לפנות לקפריסין עם בקשה להקים מרכז מבצעי משולב באי.המרכז נועד לנהל את ההגנה על הקווים האוויריים והימיים של קפריסין ולתאם את פעולות הכוחות הצבאיים האמריקאיים והאירופיים הפועלים באזור עליהם נמנים:
 בריטניה: פנתה לקפריסין במטרה לחזק את בסיסיה באי ולשלוח מומחים וציוד הקשור למערכות הגנה אוויריות, בתגובה לפעולות הצבאיות באזור. קפריסין קיבלה את הצעת הבריטים.
 גרמניה: פנתה לקפריסין לגבי סיוע בפעולות פינוי במקרה של מלחמה רחבת היקף, אם תתרחש. קפריסין קיבלה את ההצעה הגרמנית.

דיווחים אלו הופיעו בעיקר בעיתון הלבנוני "אל אחבאר", המזוהה עם חזבאללה, והם פורסמו בתשיעי לאוגוסט 2024, מספר ימים לאחר שלטענת העיתון, ארצות הברית פנתה לקפריסין עם בקשה להקים את המרכז המבצעי. לדיווח אין אישור ממקורות נוספים. עם זאת, כלי תקשורת אחרים דיווחו כי גם בריטניה, המחזיקה בכוחות צבא באי, תגברה את הכוננות ועיבתה את הכוחות.

במקביל הופצו לתקשורת הודעות כי גורמים דיפלומטיים בקפריסין, ששמם ותפקידם לא פורסם, שמרו על ערוצי תקשורת פתוחים עם לבנון, תוך כדי הבהרה שקפריסין אינה שותפה פעילה לעימות ומבקשת להימנע מהסלמה נוספת במצב. בזאת הממשל הקפריסאי הדגיש את כוונתו לשמור על יציבות אזורית ולמנוע עימותים נוספים באמצעות דיפלומטיה והדגשת מעמדו כנייטרלי.

לקריאה נוספת
 תעודות למדיניות החוץ של מדינת ישראל 1961–1967, כרך 1 חלק שני: יחסי ישראל – קפריסין, 1967-1961, באתר ארכיון המדינה
 משה יגר, ראשיתו של שירות החוץ 1948–1967, הוצאת כרמל, 2021, עמ' 161–162.

קישורים חיצוניים

 האתר הרשמי של שגרירות קפריסין בישראל
 האתר הרשמי של שגרירות ישראל בקפריסין
 האתר הרשמי של לשכת המסחר ישראל-קפריסין
 מידע על קפריסין, באתר משרד החוץ
 גירוש קפריסין, 1948-1946, באתר מט"ח
 יחסי סחר ישראל – קפריסין, באתר "המכון הישראלי לייצוא ולשיתוף פעולה בינלאומי"
 עמי רוחקס דומבה, חברת החשמל חתמה על שיתוף פעולה בנושא חדשנות עם חברת החשמל הקפריסאית, IsraelDefense, 18.07.2021

 הערות שוליים 

*