זלאביה

זלאביה בערבית: زلابية, (נקראת קורץ בקרב חלק מיהודי תימן, זׇנְגוּלׇה בקרב יהודי עיראק וג'ילבי בהודו.) הוא מאכל מתוק העשוי מבלילת קמח חיטה, מטוגן בשמן עמוק ולרוב נספג בסירופ סוכר. נהוג לעצב את הזלאביה בצורת בייגלה או בצורות מעגליות.

המאכל נפוץ מאוד בתת-היבשת ההודית, במדינות כמו הודו, פקיסטן, סרי לנקה, נפאל ובנגלדש, וכן במדינות רבות במזרח התיכון, כגון לוב, איראן, עיראק, ירדן, סוריה, לבנון, תוניסיה, אלג'יריה, מצרים וגם בישראל.

המאכל נפוץ מאוד במהלך חודש הרמדאן בקרב מוסלמים, בחגיגות הדיוואלי בקרב הינדים ובקהילות נוצרים בחג ההתגלות ובחג הפסחא. בקרב יהודי תימן ומדינות נוספות במזרח התיכון, נחשבת הזלאביה כמאכל מסורתי לחנוכה ושבועות.

ברכתה של הזלביה, בדומה לסופגנייה, היא ברכת בורא מיני מזונות.

הפצה 
ממוזער|הכנת ג'ילבי על ידי מוכר רחוב בבנגלור, הודו
בתת-היבשת ההודית, היא ידועה בשם ג'ילבי בהינדית ומוגשת עם מנת חלב מרוכז ממותק, רברי או נאכלת עם קאצ'ורי וקארי ירקות בחלק הצפוני של תת-היבשת ההודית.

קישורים חיצוניים

קטגוריה:מאכלים מטוגנים
קטגוריה:מגדנאות
קטגוריה:המטבח הערבי: קינוחים
קטגוריה:המטבח היהודי
קטגוריה:המטבח הנפאלי
קטגוריה:סופגניות
קטגוריה:מאכלי שבועות
קטגוריה:המטבח התימני
קטגוריה:המטבח הלובי