סרטן אדום של אי חג המולד

סרטן אדום של אי חג המולד (שם מדעי: Gecarcoidea natalis) הוא מין מתת-מערכה סרטנאים, שאנדמי לאי חג המולד ולאיי קוקוס שבאוקיינוס ההודי.

אף על פי ששטח המחיה שלו קטן יחסית, מעריכים שישנם כ-43.7 מיליון סרטנים אדומים רק באי חג המולד, ועקב פלישתה של הנמלה הצהובה המשוגעת (Anoplolepis gracilipes) לאי מספרם קטן ב-10 עד 15 מיליון החל משנות ה-90 של המאה ה-20. הסרטן האדום הוא אוכל-כול ואוכל נבלות. הוא ניזון בעיקר מעלים נשירים ומפרחים, אבל יאכל גם חיות מתות (כולל סרטנים אדומים אחרים) ופסולת אנושית.

 תיאור 
שריון הסרטן הוא ברוחב של 11.6 ס"מ, צורתו עגולה והוא מכסה את הזימים. הצבתות הן לרוב סימטריות, אלא אם כן אחת מהן נפגעת או נעקרת ממקומה, ובמקרה זה היא תצמח מחדש. הסרטנים הזכרים לרוב גדולים מהנקבות, בעוד שלנקבות בטן רחבה יותר (ניתן להבחין בכך רק כאשר הסרטן הוא מגיל 3) ולרוב צבתות קטנות יותר.

 אקולוגיה 
הסרטן האדום של האי כריסטמס חי במחילות על מנת להתגונן מפני השמש. מאחר שהוא נושם דרך זימים, הסבירות להתייבשות היא גבוהה. סרטנים אלו ידועים בשל נדידתם השנתית לים על מנת להטיל ביצים.

 אוכלוסייה 
המתיישבים הראשונים באי חג המולד כמעט ולא תיארו את הסרטן האדום. ייתכן שהעלייה הגדולה במספרם נגרמה עקב היכחדותו של חולדת המקלר (Rattus macleari) בשנת 1903, שהגבילה את צמיחת אוכלוסיית הסרטן האדום. ממחקרים שנעשו באי, נמצא כי צפיפות הסרטנים הממוצעת היא 0.09–0.57 סרטנים למטר רבוע, או במילים אחרות שאוכלוסיית הסרטנים האדומים באי מגיעה בקירוב ל-43.7 מיליון פרטים. חוקרים אחרים טענו שמספר הסרטנים באי מגיע ל-120 מיליון, אך הבסיס לטענתם אינו ברור.

התפוצצות אוכלוסין של הנמלה הצהובה המשוגעת, מין פולש שמצא את דרכו לאי חג המולד ולאוסטרליה מאפריקה, היא זו שככל הנראה גרמה למותם של 10–15 מיליון סרטנים אדומים באי בשנים האחרונות (בין רבע לשליש מאוכלוסיית הסרטנים המקורית). בסך הכל (כולל טריפות), מעריכים כי הנמלה הצהובה תפסה את מקומם של 15–20 מיליון סרטנים אדומים באי חג המולד.

הנמלים מרססות על הסרטנים העוברים בסביבתן חומצה שגורמת להם להתייבשות ולמוות. החל מ־2016 החלו הרשויות באי לייבא אליו צרעות זעירות ממלזיה שיסייעו בדילול טל הדבש, מקור מזון חשוב של הנמלים. הדבר הביא לצמצום משמעותי בפגיעה באוכלוסיית הסרטנים, אבל המאבק צפוי להימשך, כיוון שהנמלים מפגינות גמישות אקולוגית ומוצאות מקורות מזון אחרים.

מאז שולבו הצרעות במשימת השימור נצפתה התאוששות משמעותית, סרטנים צעירים חזרו לאי וסייעו בהגדלת מספר הפרטים. על פי הערכות, מספר הסרטנים האדומים ב־2025 עשוי לחצות את רף 180 המיליון.

קישורים חיצוניים



קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1888
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רג'ינלד אינס פוקוק
קטגוריה:סרטנים קצרי בטן
קטגוריה:אוסטרליה: פרוקי-רגליים
קטגוריה:בעלי חיים חצי-מימיים

 Yellow Crazy Ants Kill Red Crab | Planet Earth II | BBC Earth, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:58)

 הערות שוליים