זלמן שחטר-שלומי

הרב משולם זלמן חייא הכהן שֶׁחְטֶר-שַׁלוֹמִי (נודע כ"רַבּ זלמֶן"; באנגלית: Zalman Schachter-Shalomi"; 17 באוגוסט 1924, ז'ולקבה, פולין – 3 ביולי 2014, בולדר, קולורדו) היה ממייסדיה ומנהיגיה הבולטים של התנועה להתחדשות יהודית ביהדות ארצות הברית.

 קורות חייו 
זלמן שחטר (לעיתים נכתב: שכטר) נולד בז'ולקבה שבפולין (כיום באוקראינה) וגדל בווינה. בשנת 1938 עברה משפחתו לבלגיה, שם החל ללמוד עם חסידי חב"ד. בשנת 1941 הגיע לארצות הברית, הפך לחסיד חב"ד וב-1947 הוסמך לרב אורתודוקסי, במסגרת קהילת חסידי חב"ד-ליובאוויטש, תחת הנהגתו של האדמו"ר השישי רבי יוסף יצחק שניאורסון. לאחר מכן שימש כרב בקהילות חב"ד במסצ'וסטס ובקונטיקט.

בראשית דרכו הציבורית, נשלח "ר' זלמן" בצוותא עם הרב שלמה קרליבך על ידי רבי יוסף יצחק שניאורסון, לעסוק בהפצת יהדות והחזרה בתשובה בקמפוסים של אוניברסיטאות בארצות הברית. עם עליית כוחה של תנועת ילדי הפרחים, נמשך אחרי רעיונותיה והתרחק מאורח החיים של חסידות חב"ד. בשנות ה-80 הוסיף שכטר את השם "שלומי" (על פי המלה "שלום") לשמו, כהצהרה על שאיפתו לשלום בישראל ובעולם.

שחטר-שלומי היה בעל תואר שני בפסיכולוגיה של הדת מאוניברסיטת בוסטון, ותואר דוקטור של המכון למדעי היהדות בהיברו יוניון קולג'. שימש כמרצה למדעי היהדות ודתות אחרות באוניברסיטת טמפל שבפילדלפיה.

שחטר-שלומי נפטר ב-3 ביולי 2014.

במהלך חייו נישא שחטר-שלומי ארבע פעמים, בפעם האחרונה עם חוה אילסן מבולדר. הוא הותיר אחריו אחד-עשר ילדים.

 תפקידים ופעילות 

 הגותו וחידושיו 

שחטר-שלומי גיבש בצוותא עם תלמידו ארתור וסקו את התנועה להתחדשות יהודית בארצות הברית. היא צמחה מתוך מגמת "החבורות" (מלשון החבורה החסידית), קבוצות תפילה ולימוד קטנות שדמו לקומונות ההיפים שנפוצו בשעתו. החבורה הסדורה הראשונה הייתה "סמינר קהילת שלום" שקמה ב-1968 בסמרוויל שבמסצ'וסטס בהנהגת ארתור גרין. שחטר-שלומי הקים ב-1962 את אגודת "בני אור" (שם שלקח ממגילת מלחמת בני אור בבני חושך), אליה נאספו אנשי חבורות וממנה צמחה לבסוף תנועת ההתחדשות. בשנות השבעים עיצב שלומי טלית תפילה מקושטת על פי עקרונות קבליים. הטלית, הידועה כ"טלית בני אור", צבועה במגוון צבעים, המבטאים יחד את צבעי בריאת העולם על פי ספר הזוהר.

יש הרואים בתנועה זו תחת הנהגתו של שחטר-שלומי, מעין זרם חמישי ביהדות ארצות הברית לצד ארבעת הזרמים המוכרים: האורתודוקסי, הקונסרבטיבי, הרפורמי והרקונסטרוקציוניסטי. בזרם רמה גבוהה ויוצאת דופן של הסתמכות על מיסטיקה, שניתן היה למצוא ביטוי שלה בתיאור ססגוני שלו בעיתונות . שחטר-שלומי עצמו התנגד לשימוש בהגדרה זו, והדגיש בספרו כי תנועתו "התחדשות יהודית" אינה "זרם" אלא תהליך העובר על נפשות היהודים.

שחטר-שלומי ראה את תנועתו ככזו שמבוססת על "הקבלה, החסידות וצורות נוספות של מיסטיקה יהודית". רוחה זו של התנועה באה בהנחייתו לידי ביטוי בטקסי תפילה סוערים הכוללים ריקודים עד אובדן חושים.

הגותו של שחטר-שלומי נוגעת לעיתים בנושאים רגישים, בצורות שאינן מקובלות בקהל הרחב, למשל אמירתו כי אנשים המגלים חיבה ליהדות הם לפעמים נשמות ממוחזרות מהשואה, כהגדרתו, שהחליטו בגלגול זה להיוולד כלא-יהודים.

לדעתו, היהדות צריכה לשנות את גישתה, להתאים את עצמה למציאות החדשה, ביחס לנושאים שחיי הדת המסורתיים לא נותנים להם לפי תפיסתו מענה רוחני מספיק, כמו ההתחממות הגלובלית, ההתחמשות הגרעינית וההתבוללות.

 דעות חדשניות בענייני הלכה 
ממוזער|300px|במפגש עם הדלאי לאמה בדרמסאלה, 1990.
כחלק מ"ההתחדשות הרוחנית", ביקש שחטר-שלומי לטעת בתלמידיו ושומעי לקחו סוג חשיבה המכיל גם היבטים מוסריים ולא רק הלכתיים-מסורתיים מקובלים גם ביחס לשאלות הלכתיות מובהקות כמו למשל סוגיית הכשרות. תלמידו מצוטט כאומר "אנו אוהבים לומר שהשאלה בדבר כשרותה של תרנגולת איננה שאלה הנוגעת לתרנגולת עצמה, אלא לשואל", לדעתם יש לכלול בתנאי הכשרות לא רק את עובדת היות האוכל "כשר" במובן המסורתי, אלא גם אם הוא כשר מבחינה מוסרית סוציאלית: האם תנאי העסקתם של עובדי המשחטות הוגנים, האם תנאי גידולם של העופות הולמים, האם הזבל של התעשייה ממוחזר כיאות. בהתאם לתפיסה זו יש להרחיב לטעמם את תחום הכשרות גם לנושאים שלא היו כלולים בו בתפיסת הכשרות המסורתית, כמו: האם מותר להשתמש בחשמל המיוצר בכור גרעיני? האם מותר לקרוא בעיתון יהודי שמודפס על נייר המיוצר מעצים שנכרתו בלא התחשבות אקולוגית ראויה? כך מיוחסת אופנת הכשרות הסביבתית ("אקו-כשרות") לתפיסת הכשרות של רב זלמן ו"התחדשות יהודית".

תפיסה זו נחשבת כמי ש"מחמירה" יותר על קהל מאמיניה של התנועה. אולם בצידה, מצוטט שחטר-שלומי כמי שמיישם את גישתו המהפכנית גם באופנים החורגים מן ההלכה היהודית המסורתית ומקלים יותר ממנה. לדעתו האדם המודרני צריך לקבוע בעצמו את גבולות ואופי האיסורים וההיתרים שלו, כך "אם אתה לא אוהב את העבודה בגינה, ומבכר שתיעשה על ידי גנן שכיר, אזי הגינון נחשב כ"מלאכה" ואסור. אך אם אתה אוהב לגנן וזמן הפנאי היחיד שלך הוא בשבת, תן לגינון להיות חלק מעונג השבת שלך". מעריציו האורתודוקסים מסבירים אמירות מעין אלו כדרך לגשת אל לבבות ההמון האמריקני-יהודי, בבחינת "מתוך שלא לשמה בא לשמה", כלומר גישה התולה תקוות שלאחר שבאמצעותה יתקרבו יותר ויותר צעירים אל הדת, שתחדל לאיים עליהם, יבינו מעצמם את ערכי קדושת השבת, וישאירו את הגינון לימות החול גם כאשר הוא נעשה בתחביב בלבד.

 מגדר 
סיפור שכתב מתאר פגישה דמיונית בינו ובין 'הבתולה מלודמיר', מעין "אדמו"רית" בת המאה התשע-עשרה:

חיבוריו
 זלמן שחטר-שלומי ורות גן קגן, קרבת אלהים: על תיקון עולם ועל תיקון הלב, תל אביב: משכל, 2006.

 לקריאה נוספת 
 שמואל רוזנר, שטעטל, בייגל, בייסבול: על מצבם הנורא והנפלא של יהודי אמריקה. כתר, 2011.
 תומר פרסיקו, מדיטציה יהודית - התפתחותן של תרגולות רחניות ביהדות זמננו, ההוצאה, 2016 עמ' 321-358.

קישורים חיצוניים


 הסיפור השופר מאת זלמן שחטר-שלומי, נוסח עברי: יואל שלום פרץ. באתר התסכיתים של האוניברסיטה העברית בירושלים (קובץ אודיו)
 תולדות חייו של שחטר-שלומי, עם תמונות מההיסטוריה שלו, באתר "יסוד" 


 Daniel Treiman, Zalman Schachter-Shalomi, Jewish Renewal Pioneer, Dead at 89, Jewish Telegraphic Agency, July 3, 2014 (כולל ראיון מ-2010)
 Stephanie Butnick, Rabbi Zalman Schachter-Shalomi Dies at 89, Tablet Magazine, July 3, 2014

 הערות שוליים 

קטגוריה:רבני התנועה להתחדשות יהודית
קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:פמיניסטים יהודים אמריקאים
קטגוריה:ניצולי השואה: אוסטריה
קטגוריה:ילדים בשואה: אוסטריה
קטגוריה:ניצולי השואה: בלגיה
קטגוריה:ילדים בשואה: בלגיה
קטגוריה:מורים רוחניים יהודים
קטגוריה:רבנים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014