אליו די רופו

אליו די רופו (בצרפתית: Elio Di Rupo; נולד ב-18 ביולי 1951) הוא מדינאי בלגי אשר כיהן כראש ממשלת בלגיה מ-6 בדצמבר 2011 עד 11 באוקטובר 2014. הוא היה ראש הממשלה הראשון מבית דובר צרפתית מאז פול ונדן בויננץ בשנת 1979. הוא ראש הממשלה הראשון מהמפלגה הסוציאליסטית, מאז סיים את תפקידו אדמון לבירטון בשנת 1974, והוא מנהיג המדינה השני בעידן המודרני שהוא הומו גלוי (לאחר יוהנה סיגוד'רדוטיר). בשנים 2019–2014 כיהן כיושב ראש המפלגה הסוציאליסטית הבלגית והחל מ-2019 מכהן בפעם השלישית כראש ממשלת האזור ולוניה.

 ביוגרפיה 
די רופו נולד במורלנווה שבוולוניה, בן למהגרים איטלקים. הוא הבן היחיד במשפחה שנולד בבלגיה; ששת אחיו ואחיותיו נולדו באיטליה. בהיותו בן שנה, נהרג אביו בתאונת דרכים. אמו שלא הצליחה להתמודד עם כלכלת המשפחה, שלחה שלושה מאחיו לבית יתומים הסמוך למקום מגוריהם. בגיל 12 הוא נשלח לפנימייה. עקב בעיות רפואיות, הוא חזר שנה נוספת על שנת הלימודים הראשונה, אבל בסופו של דבר סיים את לימודי המדעים בתיכון בהצטיינות. הוא בעל תואר דוקטור לכימיה מאוניברסיטת מונס והשתלם ולימד באוניברסיטת לידס.

קריירה פוליטית
די רופו, הצטרף למפלגה הסוציאליסטית במהלך לימודי התואר השני שלו בכימיה באוניברסיטת מונס. בשנים 1982–1985 ובשנים 1988–2000 כיהן כחבר מועצת העיר מונס. בשנים 1999–2000 ובשנים 2005–2007 שימש כראש ממשלת ולוניה.

בשנת 1987 נבחר די רופו לבית התחתון ושנתיים לאחר מכן כיהן תקופה קצרה כחבר בפרלמנט האירופי. בשנת 1991 נבחר די רופו לסנאטור, אך זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1992, הוא שימש כשר החינוך והתקשורת בקהילת דוברי הצרפתית.

בשנת 1994 כיהן די רופו כסגן ראש ממשלת בלגיה, שר התחבורה, ואחראי על החברות הממשלתיות. לאחר הבחירות בשנת 1995, הוא נשאר בתפקיד סגן ראש הממשלה ומונה לתפקיד שר הכלכלה והתקשורת. אותה שנה הוא חתם על הסכם מיזוג בין חברת התעופה הבלגית סבנה לחברת התעופה השווייצרית סוויסאייר, שהייתה אחת הסיבות לפשיטת רגל של שתי החברות ולפיטורים של אלפי עובדים.

בשנת 1996, זונה ממין זכר האשים את די רופו כי שילם לו תמורת שירותי מין בהיותו קטין, אך חקירת הנושא הוכיחה שהוא חף מפשע והיה מדובר בהאשמות שווא. ב-2000 נבחר לראש עיריית מונס.

בשנים 1999–2011 כיהן די רופו כיושב ראש המפלגה הסוציאליסטית.

ראש ממשלה
החל משנת 2007 הייתה בלגיה במשבר פוליטי, שמקורו בחילוקי דעות בין הקהילה דוברת הפלמית לקהילה דוברת הצרפתית. משבר זה המשיך לאחר הבחירות הפדרליות בשנת 2010, שבעקבותיהן  התנהלה בלגיה ללא ממשלה נבחרת. בשלבים שונים של המשבר היה איום כי המדינה תתפרק לפלנדריה ולוולוניה.

במאי 2011 הוטל על די רופו להרכיב ממשלה, והוא הצליח להרכיבה מקואליציה של שש מפלגות בדצמבר 2011. בכך הסתיימה תקופה של 589 ימים שבהם לא הייתה לבלגיה ממשלה נבחרת.

הממשלה שהקים די רופו כללה נציגים של הסוציאליסטים (מפלגתו, 26 מושבים), הליברלים והשמרנים. בקבינט היו 13 שרים: די רופו, שישה שרים דוברי צרפתית ושישה שרים דוברי פלמית. המפלגה הגדולה ביותר בבלגיה, המפלגה הפלמית הבדלנית (27 מושבים), בראשות הפוליטיקאי בארט דה וובר, לא השתתפה בקואליציה ונשארה באופוזיציה.

ב-11 באוקטובר 2014 סיים את כהונתו.

 חייו האישיים 
די רופו הוא אתאיסט וחבר בארגון הבונים החופשיים. הוא דובר איטלקית וצרפתית, ומאז כניסתו לתפקיד ראש הממשלה, השפה ההולנדית שלו השתפרה באופן משמעותי.

די רופו יצא מהארון בשנת 1996 כהומוסקסואל. הוא הגבר הומוסקסואל הגלוי הראשון שהנהיג מדינה, והלהט"ב השני אחרי ראש ממשלת איסלנד בעבר, יוהנה סיגורדרדוטיר, שכיהנה כראש ממשלת איסלנד בין השנים 2009–2013.

 קישורים חיצוניים 





 הערות שוליים 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בלגים ממוצא איטלקי
קטגוריה:ואלונים
קטגוריה:ראשי ממשלת בלגיה
קטגוריה:ראשי ממשלה להט"בים
קטגוריה:להט"בים בלגים
קטגוריה:בלגים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:פוליטיקאים הומוסקסואלים
קטגוריה:פוליטיקאים להט"בים בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1951