פוטיאל

פּוּטִיאֵל הוא דמות המוזכרת פעם אחת במקרא, בספר שמות, כחותנו של אלעזר בן אהרן הכהן וסבו של פינחס:
"וְאֶלְעָזָר בֶּן אַהֲרֹן לָקַח לוֹ מִבְּנוֹת פּוּטִיאֵל לוֹ לְאִשָּׁה וַתֵּלֶד לוֹ אֶת פִּינְחָס." ()
חז"ל זיהו אותו עם יתרו מזה, ואם כן אשת אלעזר הייתה קרובה של ציפורה דודתה, ועם יוסף מזה.
 הזיהוי עם יתרו: או לשבח – מפני ש"פט" (=זילזל) בכל עובדי עבודה זרה (לנוסח מכילתא דרבי ישמעאל: מפני שנפטר מעבודה זרה) והתגייר, על אף היותו כהן מדין; או לגנאי – מפני שפיטם עגלים לעבודה זרה קודם גיורו. ספר הערוך מביא פירוש נוסף בשם מדרש ילמדנו, מפני שהאיר במעשים טובים, ו"פוטיא" הוא נר ביוונית (φῶτα=פּוֹטָא, אורות).
 הזיהוי עם יוסף: מפני ש"פיטפט" (=זילזל) בייצרו, בשעה שאשת פוטיפר ביקשה לשכב עמו.
התלמוד הבבלי תיווך בין הדעות, ופירש ששני הוריה באו מיתרו ומיוסף במקביל, ואף דייק זאת מהמילים "מבנות פוטיאל". לפי האגדה, העם זילזל בייחוס זה וכינה את פינחס "בן פוטי", ומסיבה זו ה' ייחס אותו לאחר שהרג את זמרי ל"אלעזר בן אהרן הכהן".

במחקר מקושר השם פוטיאל עם שמו של פוטי פרע כהן און, חותנו של יוסף: "פוטי" משמעו 'נתן', ואילו "רע" הוא האל המצרי. יש גורסים זיהוי זה (כולל זיהוי פוטי פרע עם פוטיפר) גם בבראשית רבא.

לקריאה נוספת
 Putiel, ב"אנציקלופדיה יודאיקה"
 שמואל אחיטוב, פוטיאל, באנציקלופדיה מקראית

ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:אישים בספר שמות
קטגוריה:יתרו