ניקולאיה הרליה

ניקולאיה הרליה (ברומנית: Nicolae Herlea; 28 באוגוסט 1927, בוקרשט – 24 בפברואר 2014, פרנקפורט) היה זמר בריטון רומני ממוצא גרמני.

ביוגרפיה

הרליה נולד בבוקרשט שברומניה, הוריו היו פקידים. שם משפחתו המקורי היה גרמני: "הרלה" (Herle). אביו שירת בצבא הרומני שלוש שנים בחזית במלחמת העולם השנייה. בגיל 16 נרשם לקונסרבטוריון הפרטי של ניקולאיה אואנצ'ה, בו למד פיתוח קול אצל המורה אורליוס קוסטסקו-דוקה. כעבור שלוש שנים התקבל לקונסרבטוריון הממלכתי (האקדמיה למוזיקה) "צ'יפריאן פורומבסקו". ניקולאיה הרליה השתלם בהמשך ברומא באקדמיה סנטה צ'צ'יליה אצל ג'ורג'ו פאבארטו.

אחרי שעבר שבעה מבחני קבלה, ב-14 באפריל 1950 הופיע לראשונה על במת האופרה הלאומית בבוקרשט בתפקיד סילביו ב"ליצנים" מאת לאונקוואלו וקיבל את משרת הבריטון הראשון. 

הרליה זכה בפרס הראשון בשלוש תחרויות בינלאומיות לזמרת אופרה בז'נבה (1954), פראג (1951) וורווייה שבבלגיה (1957). אחרי שנת 1958 הופיע על במות בתי האופרה הגדולים בעולם – בקובנט גרדן בלונדון (1961), "לה סקאלה" במילאנו (1963), האופרה הלאומית של פראג, בתיאטרון בולשוי במוסקבה (1958), באופרה "לה מונה" בבריסל (1957) ובאופרה הלאומית בברלין. בשנים 1964–1967 הופיע במסגרת חוזה עם מטרופוליטן אופרה בניו יורק. הופיע גם על במות האופרה בבוסטון, קליבלנד ודטרויט. 

הוא הופיע בתפקידים החשובים מן הרפרטואר הקלאסי האופראי: פיגרו ב"הספר מסביליה" מאת רוסיני, הלורד אשטון ב"לוצ'יה די למרמור" מאת דוניצטי, ריגולטו ב"ריגולטו" מאת ורדי, אסקרמילו ב"כרמן" מאת ביזה, אונייגין ב"יבגני אונייגין" מאת צ'ייקובסקי, איגור ב"הנסיך איגור" מאת בורודין וסקרפיה ב"טוסקה" מאת פוצ'יני.

הוא שר לצד אמנים בינלאומיים מפורסמים כמו מונסראט קאבאייה, מריו דל מונקו, פרנקו קורלי, פלסידו דומינגו, ג'ואן סאת'רלנד, ניקולאי גיאורוב, ניקולאי גיוסלב, ג'ולייטה סימיונטו, ג'יימס מקקרקן, פיורנצה קוסוטו, ניקולאי גדה, לואיג'י אלווה, איוואן פטרוב ואחרים.

בשנת 1984 הופיע ב-12 מופעים עם "ריגולטו" בישראל. בשובו לרומניה, הצטרך לוותר לטובת השלטון הקומוניסטי ברומניה על 90% מרווחיו בישראל ויצא לגמלאות.

ניקולאיה הרליה כיהן כיושב ראש חבר השופטים הבינלאומי של קרן "הריקלאה דרקלה" ולימד במהלך השנים באקדמיה למוזיקה בבוקרשט. לאחר פרישתו לגמלאות לימד בכיתות אמן.

גרמנית ידע מבית אביו, אחר כך למד צרפתית בבית הספר ואיטלקית בשיעורים פרטיים בנעוריו.

חייו הפרטיים
ניקולאיה הרליה היה נשוי לסימונה, בת לבית יונסקו, רופאת נשים, שערקה מרומניה הקומוניסטית בשנת 1983.
הזוג התאחד מאוחר יותר וחי בפרנקפורט. נולדו להם שני בנים – האחד הוא פיליפ אנטון, משפטן, והשני, רוברט ניקולאיה – פסנתרן.  
ב-1971 הזמר החליף את שם המשפחה מ"הרלה" ל"הרליה" ,שם בעל צליל רומני. 
הרליה נפטר בפרנקפורט ב-2014 בגיל 86.

פרסים ואותות כבוד
1954 - מדליית הזהב והפרס הגדול בפסטיבל האביב של פראג
1954 - הפרס הראשון בתחרות הבינלאומית לקנטו בז'נבה
1957 מדליית הזהב והפרס הגדול בתחרות הבינלאומית לקנטו בוורבייה 
1962 - תואר "אמן העם של הרפובליקה העממית הרומנית"
1963 - מדליית "ג'וזפה ורדי" במילאנו
קיבל את מפתח העיר דטרויט
1964 פרס המדינה - של רומניה
1968 עיטור "ההצטיינות בתרבות" של רומניה
1974 עיטור העמל של רומניה
1981 עיטור "טודור ולדימירסקו"
1997 -  יקיר העיר בוקרשט
2000 העיטור "כוכב רומניה"
2012 במלאת 85, קיבל את המדליה ע"ש הריקלאה דרקלה ואת דיפלומת הכבוד של קרן דרקלה-  בפסטיבל "הריקלאה דרקלה" בעיר בראילה.

הקלטות וידאו
1975 - "טוסקה" בטוקיו - עם ג'וזפה די סטפנו ומונסראט ראבאייה
1971 - "אנדראה שנייה" מאת ג'ורדאנו, סרט טלוויזיה רומני, עם קורנל סטאברו, מריאנה סלטינארו-ניסטור
"כוחו של גורל" מאת ורדי -סרט טלוויזיה רומני - עם מריאנה סלטינארו-ניסטור ולודוביק שפיס 
1984 - "ריגולטו" סרט טלוויזיה, סילביה וויניה, אוקטביאן נאגיו 
1984- "לה טרוויאטה" מאת ורדי - סרט טלוויזיה רומניה - עם וסילה מולדוביאנו, אוקטביאן נאגיו,
1983 - "הספר מסביליה" - סרט רומניה - עם סילביה וויניה, ולנטין תאדוריאן
1984- "נשף מסיכות" מאת ורדי, סרט, עם סילביה פופ, לודוביק שפיס
1985 - "לוצ'יה די למרמור", סרט - עם סילביה וויניה, פלורין ג'ורג'סקו

קישורים חיצוניים


 ראיון של אירניה מונטיאנו עם ניקולאיה הרליה בעיתון הרומני "ז'ורנאלול", ב-21.10.2007


 באתר הגרמני deacademic

קטגוריה:זמרי בריטון
קטגוריה:זמרי אופרה רומנים
קטגוריה:רומנים ממוצא גרמני
קטגוריה:מעוטרי עיטור טודור ולדימירסקו
קטגוריה:אישים במאה ה-20
קטגוריה:בוקרשט: אישים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1927
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-2014
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2014