ג'ורג' מארי לוויק

ג'ורג' מארי לוויק (באנגלית: George Murray Levick; ) היה חוקר אנטארקטיקה בריטי ומייסד החברה הבריטית להדרכת משלחות מחקר (BSES).

חייו
לוויק נולד בניוקאסל. לאחר קריירה קצרה ברפואה, התגייס לצי המלכותי בשנת 1910.

משלחת טרה נובה

ממוזער|פינגוויני אֶָדֶלי על שיפולי הקרח בכף אדייר, צילום ג'ורג' מארי לוויק, 1911 או 1912.

זמן קצר לאחר גיוסו, קיבל היתר להיעדר מתפקידו כדי להצטרף אל רוברט פלקון סקוט במשלחת טרה נובה. כחבר בקבוצה הצפונית, עשה לוויק את חודשי הקיץ הדרומי של 1911 ו-1912 בכף אדייר בתוככי מושבת הדגירה של פינגווין אדלי. נכון ליוני 2012, זהו המחקר היחיד שבוצע אי פעם של כף אדייר (המושבה הגדולה בעולם של פינגווין אדלי), ולוויק הוא היחיד ששהה שם במשך מחזור דגירה שלם.
תצפיותיו על מנהגי החיזור, ההזדווגות וגידול האפרוחים של העופות הללו מתועדות בספרו "פינגווינים של אנטארקטיקה". תיאוריו את הרגליהם המיניים של הפינגווינים, שכללו כפייה מינית, מין בין זכרים ומין עם נקבות מתות, נחשבו לחורגים מדי ממוסכמות המהוגנות לפרסום בשעתם; הם התגלו מחדש ויצאו לאור בכתב העת "רשומות הקוטב" בשנת 2012. התגלית מבהירה באורח משמעותי התנהגות של זן, המצביעה על שינויי אקלים.

הצטברות קרח מנעה מלוויק ושאר חמשת חברי הקבוצה (ויקטור קמבל, ריימונד פריסטלי, ג'ורג' אבוט, הארי דיקאסון ופרנק בראונינג) את העלייה על סיפון ה"טרה נובה" בפברואר 1912, והם נאלצו לחרוף על "אִינְאֶקְסְפְּרֶסיבְּל איילנד" ("האי שלא יתואר") במערת קרח צפופה. אפסלי צ'רי-גארארד תיאר את הקשיים שחוותה הקבוצה בחורף של 1912:

 שארית חייו 

לאחר שובו מן הקוטב, שירת לוויק ב"צי הגדול" ובגליפולי במלחמת העולם הראשונה, 1918-1914. לאחר פרישתו מן הצי המלכותי היה חלוץ בהדרכת עיוורים בפיזיותרפיה על אף התנגדות ניכרת. בשנת 1932 ייסד את החברה הבריטית להדרכת משלחות מחקר והיה נשיאה עד מותו, ביוני 1956. החברה עסקה בהוצאת צעירים במשלחות מחקר לחבלי ארץ נידחים ולא-נודעים של התבל.

במותו, כתב עליו סרן ד. גלין אוון, יו"ר החברה הבריטית להדרכת משלחות מחקר:

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי מדליית הקוטב
קטגוריה:אנטארקטיקה: משלחת טרה נובה
קטגוריה:מגלי ארצות בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1876
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1956