שוג נייט

מריון יו נייט הבן (באנגלית: Marion Hugh Knight Jr; נולד ב-19 באפריל 1965) מוכר גם בכינויים "שוג" או "שוג נייט" הוא מנהל תקליטים אמריקאי לשעבר ועבריין מורשע שהוא גם המייסד והמנכ"ל לשעבר של דת' רואו רקורדס (Death Row Records). נייט נחשב כדמות מרכזית בהצלחת הגנגסטה ראפ וסצנת ההיפ הופ בארצות הברית בשנות ה-90 לאור מעורבותו בהפקת האלבומים הראשונים של חברת התקליטים שהייתה בבעלותו; "The Chronic" של ד"ר דרה מ-1992, "Doggystyle" של סנופ דוג מ-1993, ו-"All Eyez On Me" של טופאק שאקור מ-1996. נייט מרצה כרגע עונש מאסר של 28 שנים בגין הריגה כחלק מפגע וברח בו היה מעורב עם הטנדר שלו.

לפני היווסדה של דת' רואו נייט שיחק פוטבול בצורה מקצועית ואף שיחק ב-NFL לתקופה קצרה ב-1987 עבור הלוס אנג'לס ראמס. ב-1995 נגזר על הראפר טופאק שאקור עונש של עד ארבע וחצי שנות מאסר בגין תקיפה מינית. נייט שחרר אותו בחודש אוקטובר של אותה שנה בזמן המתנה לערעורו על המשפט עבור ערבות של 1.4 מיליון דולר בתמורה לכך שיחתום בחברת התקליטים שלו והקלטה של שלושה אלבומים. בפברואר 1996 חברת התקליטים שחררה את האלבום המצליח ביותר של שאקור, "All Eyez On Me". בספטמבר של אותה שנה, נייט, שאקור ופמלייתם, תקפו את אורלנדו אנדרסון, חבר כנופיית הקריפס, בלובי של מלון ה-MGM Grand לאחר שיצאו מקרב אגרוף של מייק טייסון. כמעט כשלוש שעות אחר כך, נורו יריות אל המכונית בה נייט נהג כששאקור לצידו. נייט נפצע קל בראשו מרסיסים בזמן ששאקור נפצע אנושות.

ד"ר דרה עזב את חברת התקליטים זמן קצר לפני מותו של שאקור, וסנופ דוג כשנתיים אחר כך ב-1998. באותן שנים, עלו האשמות כלפי נייט כי מעבר להעסקת חברי כנופיה הוא גם משתמש באיומים ובאלימות בעסקיו. משנות ה-90 המאוחרות עד שנות ה-2000 המוקדמות נייט ישב מספר שנים בכלא עקב הרשעות תקיפה וכי הפר את תנאי השחרור שלו על תנאי ומאסר על תנאי. בספטמבר 2018 הורשע בהריגה מרצון  כחלק מעסקת טיעון בתאונת פגע וברח בו היה מעורב ב-2015. ההרשעה הזאת הכניסה לתוקף את חוק שלוש הפסילות  בקליפורניה לאור עברו של נייט. נגזר עליו כתוצאה מכך 28 שנות מאסר והוא יהיה זכאי לחנינה באוקטובר 2034 כשיהיה בן 69.

בדצמבר 2018 יצא סרט אודות חייו בו הוא גם מתראיין בהרחבה בשם American Dream/American Knightmare .

 שנותיו הראשונות וכספורטאי, הסתבכויות ראשונות
נייט נולד בקומפטון שבקליפורניה. כינויו בילדות "Sugar Bear" הקנה לו בהמשך את הכינוי "Suge" (שוג). הוא עשה את לימודיו התיכוניים בעיר לינווד ובמהלכן התבלט בפוטבול ואתלטיקה. עם סיומם ב-1983, החל ללמוד במכללת 'אל קמינו' בעיר טורנס כשבמקביל שיחק עבור קבוצת הפוטבול המקומית; שם אותר מאוחר יותר על ידי סקאוטים מאוניברסיטת נבדה שהציעו לו מלגת ספורט במוסד האקדמי בתמורה לכישוריו; לה הסכים. גם שם היה נחשב לשחקן מצטיין ולקפטן ההגנתי בקבוצה; אך למרות זאת, מעולם לא סיים את לימודיו.

בשנת 1987, נייט השתתף בשני משחקים כחלק מהלוס אנג'לס ראמס על אף שלא נבחר בדראפט ה-NFL, וזאת עקב שביתת שחקנים שנמשכה שלושה שבועות. באוקטובר של אותה השנה הואשם בתקיפת חברתו ואשתו לעתיד בכך שגזר את שיערה, וזאת בנוסף על ניסיון רצח וגניבה חמורה  במקרה אחר בו ירה בבן אדם פעמיים וגנב את רכבו לאחר ויכוח בליל כל הקדושים. למרות ההאשמות, עונשו הסתכם בקנס של 1000 דולר ושלוש שנים מאסר על תנאי, וזאת לאור עברו כספורטאי והופעה מתנצלת בבית המשפט. בראיון לוושינגטון פוסט ב-2007, אמר כי מקרה האלימות הופחת לעבירת עוון אך בכל זאת שיבש לו את הקריירה כספורטאי והוסיף: "יריתי בו (בקורבן) עם הנשק שלו".

 קריירה 
כשקריירת הפוטבול לא צלחה, נייט נכנס לעולם המוזיקה כמאבטחו של הזמר בובי בראון ולאחר מכן כסוכן אומנים. הוא עשה את הונו המשמעותי הראשון בשנת 1989 כאשר החתים את הראפר ונילה אייס לקבלת חלק משמעותי מהתמלוגים ללהיט "Ice Ice Baby", וזאת כחלק מייצוג מפיק מוזיקלי בשם מריו ג'ונסון הטען לגניבת הזכויות לשיר על ידי הראפר; לאחר הירצחו של טופאק שאקור ב-1996 וכשנייט במעצר על הפרת תנאי שחרורו טען אייס בראיון לרשת ABC כי נייט ואנשיו ארבו לו חמושים בסוויטת בית מלון בו שהה בבוורלי הילס ואיימו כי יזרקו אותו מהמרפסת אם לא יחתום על המסמך; אייס אף הכחיש כל קשר של ג'ונסון לשיר.

 Death Row Records 
בהמשך הקים נייט חברה לייצוג אומנים עם הראפר The D.O.C, ודרכו פגש חלק מחברי קבוצת הראפ N.W.A, ביניהם ד"ר דרה. השניים רצו לעזוב את חברת התקליטים בה היו חתומים (Ruthless Records) ולצאת לדרך חדשה בחברת תקליטים משלהם בשותפות עם נייט. כדי לגרום לזה לקרות, נייט זימן לפגישה את מוביל קבוצת הראפ, Eazy-E, שם אילץ אותו לחתום על שחרורם תחת איומים. לאחר מכן, השלושה הקימו יחד את דת' רואו רקורדס והשיגו חוזה הפצה עם חברת התקליטים אינטרסקופ.

האלבום הראשון שבבעלות החברה, The Chronic של ד"ר דרה יצא בדצמבר 1992 ומכר שלושה מיליון עותקים תוך פחות משנה. הצלחתו שימשה כמקפצה גם עבור בן טיפוחיו של דרה, סנופ דוג, שאלבום הבכורה שלו, Doggystyle, שיצא בנובמבר 1993, מכר כארבעה מיליון עותקים תוך פחות משבעה חודשים.

ב-1995, פתח נייט את מועדון 662 בלאס וגאס, שמספריו מקודדים MOB בשיטת הלחצנים בטלפונים ישנים  ומתכוון ל"Member of Bloods" - חבר כנופיית הבלאדס איתה היה מזוהה.

 החתמת טופאק בחברה 
באוגוסט של 1995 נייט החל להסתכסך עם אמרגן ומנכ"ל קבוצת התקליטים מהחוף המזרחי "Bad Boy Records" שון קומבס בכך שלעג לו בטקס פרסי ה-Source Awards על השתתפותו ההפגנתית כמפיק ביצירות אומניו, בין אם בסרטוני המוזיקה או בשירים עצמם. העימות החריף כשבעה שבועות אחר כך כאשר ג'ייק רובלס, חברו של נייט ושותפו בחברת התקליטים, נפצע אנושות מירי בפתחו של מועדון לילה באטלנטה לאחר קטטה עם קומבס ואנשיו בה נייט גם היה מעורב. היורה מעולם לא נתפס, ועל פי עדויות ראייה אף כלל לא היה קשור לקומבס והגיב בדרכו לאחר שרובלס טעה בזיהוי והכה גם אותו. למרות זאת, נייט, שהשתמש בקומבס כמגן אנושי במהלך הירי, ראה בו כאחראי ונטר לו טינה על המקרה.

באוקטובר של אותה השנה, נייט הציע לטופאק שאקור לשחררו בערבות של 1.4 מיליון דולר מהכלא בתמורה להחתמתו בדת' רואו והקלטה של שלושה אלבומים. שאקור הסכים, ובכך הונחה הקרקע לאלבומו הכפול All Eyez On Me מ-1995 ו-The Don Killuminati: The 7 Day Theory שיצא לאחר מותו של שאקור ב-1996.

 התפרקות החברה 
בתחילת 1996 עזב ד"ר דרה את חברת ההקלטות. כשנה לאחר מכן, סנופ דוג עזב את החברה אף הוא.

ב-2006 נייט פשט את הרגל לאחר שחויב על ידי בית המשפט לשלם 107 מיליון דולר ללידיה האריס, בעקבות תביעתה של האריס שטענה שנייט חייב לה 50 אחוז מהרווחים של דת' רואו.

ביוני 2008 נייט מכר את דת' רואו רקורדס לחברת ההקלטות Global Music Group.

 הסתבכויות נוספות עם החוק 

 הרשעה ב-1990 
ביוני 1990 נייט הואשם בתקיפה לאחר שסתר באדם עם אקדח טעון ושבר את לסתו. הוא הודה באשמה והוטל עליו קנס של כ-9000 דולר ושנתיים מאסר על תנאי.

 הרשעה ב-1995 
בתיק פדרלי משנת 1995 נייט הורשע כחלק מעסקת טיעון בתקיפת שני אמנים ב-1992 באולפן ההקלטות של דת' רואו בגלל שהשתמשו בטלפון המשרדי ללא רשותו. עונשו נגזר לחמש שנות מאסר על תנאי. האמנים טענו כי התובע הקל בעונשו משום שבתו הייתה אמורה להשתתף באלבום של חברת ההקלטות.

 הפרת תקופת התנאי ומאסרו ב-1996 
ב-22 באוקטובר 1996 נייט נשלח למעצר עד לשימוע בשל הפרת תנאי המאסר על תנאי שלו כתוצאה מהאירוע ב-7 בספטמבר 1996 שבו הוא ופמלייתו מדת' רואו כולל טופאק שאקור תקפו את אורלנדו אנדרסון בלובי מלון ה-MGM Grand. ב-28 בפברואר 1997 נגזרו עליו תשע שנים בכלא אך לבסוף שוחרר מוקדם מהצפוי ב-6 באוגוסט 2001 בשל הפחתת עונשו.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:מנכ"לים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי היפ הופ אמריקאים
קטגוריה:בכירים בתעשיית המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נבדה בלאס וגאס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965