יורי ליובימוב

יורי ליובימוב (ברוסית: Юрий Петрович Любимов; 30 בספטמבר 1917 - 5 באוקטובר 2014) היה במאי תיאטרון סובייטי ורוסי בולט. בשנות ה-80 גורש מברית המועצות, קיבל אזרחות ישראלית בזכות אשתו היהודיה וחזר לרוסיה לאחר התפרקות ברית המועצות. בשנת 1992 הוענק לו תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית.

 ביוגרפיה 
יורי ליובימוב נולד בשנת בירוסלבל  זמן קצר לפני המהפכה הקומוניסטית, שלא היטיבה עם משפחתו. סבו היה נוצרי אדוק, קולאק (איכר בעל אדמות), שגורש מאדמתו בתקופת הקולקטיביזציה. בשנת 1922 המשפחה עברה למוסקבה. הוריו נעצרו על ידי המשטר הסטאליניסטי ב־1927 ובזכות שוחד הצליחו להשתחרר. 

מגיל צעיר נמשך לתיאטרון, מאחר שבעיירה שבה נולד עומד בניין התיאטרון העתיק ביותר ברוסיה, שנבנה עוד בימי יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה. אך בחר לעסוק בהנדסת חשמל והספיק ללמוד שנתיים בבית־ספר להנדסה עד שהחליט להיות שחקן. למרות שהיה רק בן שש־עשרה, התקבל בשנת 1934 ללימודים במוסד התיאטרלי היוקרתי ביותר באותה תקופה, התיאטרון האמנותי של מוסקבה, לאחר שהרשים בבחינות הקבלה. לאחר שהמוסד בו הוא למד נסגר הוא עבר להמשך לימודים בבית הספר לתיאטרון על שם שצ'וקין וסיים אותה בשנת 1939. במהלך מלחמת העולם השנייה ליובימוב היה בסגל של להקה צבאית שהופיע מפני החיילים.

בשנת 1946 ליובימוב התקבל לתיאטרון וכטנגוב במוסקבה. על עבודה בתיאטרון זה בשנת 1952 ליובימוב קיבל פרס סטלין. בשנת 1959 הוא העלה בתיאטרון זה את ההצגה ראשונה שביים. החל משנת 1959 ליובימוב החל ללמד בבית הספר לתיאטרון על שם שצ'וקין.

בשנת 1963 ליובימוב ביים הצגת הנפש הטובה מסצ'ואן מאת ברטולט ברכט. שחקנים שהשתתפו בהצגה היו תלמידי בית הספר לתיאטרון שבשנת 1964 היו בסיס להקמת תיאטרון טגנקה החדש. ליובימוב מונה לבמאי ראשי של התיאטרון. תיאטרון זה זכה לפופולריות רבה בברית המועצות. התיאטרון גם נהג להציג מחזות מאת יוצרים יהודים למרות הקשיים שהיו כרוכים בכך. ולדימיר ויסוצקי היה בין השחקנים הראשים של התיאטרון. התיאטרון היה ידוע בהצגות לא שגרתיות. במהלך 20 שנות עבודה בתיאטרון זה ליובימוב העלה כ-100 הצגות.

בשנת 1975 ליובימוב ביים אופרה בתיאטרון לה סקאלה במילאנו. מאז הוא ביים מעל 30 הצגות אופרה בתיאטראות ברחבי העולם.

בשנת 1980 בעקבות פטירת ולדימיר ויסוצקי האווירה סביב התיאטרון הייתה מתוחה. השלטונות אסרו לבצע הצגה לזכר השחקן. כמו כן נאסרו להצגה שתי הצגות נוספות בבימוי של ליובימוב. בשנת 1983 הוזמן לביים בלונדון את "החטא ועונשו", הצגה שזכתה בשבחי הביקורת. תוך כדי עבודה בלונדון, הודיעו לו ממוסקבה על הרחקתו משורות המפלגה הקומוניסטית, לאחר שבריאיון לעיתון "הטיימס" העביר ביקורת על הצנזורה על בברית המועצות, שלושה חודשים נשללה מליובימוב אזרחות ברית המועצות. כך נחסמה בפניו הדרך בחזרה למוסקבה, והוא נותר בגלות עם אשתו קטיה, יהודייה ממוצא הונגרי, ובנם פטר, שהיה אז בן ארבע. בתקופה זו ביים מספר הצגות בישראל (הצגת "השקיעה" מאת איסאק באבל ב"הבימה" ב-1986), במדינות אירופה (בין השאר בבולוניה, איטליה) ובארצות הברית.

ביולי 1987 החליט ליובימוב להשתקע בישראל, קיבל אזרחות ישראלית מאחר שאשתו יהודייה ווהשתקע בירושלים. בישראל ביים בקיץ 1988 את "הנפש הטובה מסצ'ואן" בהפקה משותפת של תיאטרון באר שבע ותיאטרון הבימה. 


באפריל 1988, עם תחילת הפרסטרויקה, הוזמן ליובימוב לברית המועצות לביים שוב בתיאטרון טגנקה, ואזרחותו הוחזרה כעבור שנה. הוא עזב את ישראל עוד קודם שקיבל את אזרחותו חזרה, ובסך הכל התגורר בירושלים פחות משנתיים.  

על הפעילות הרבה בתחום הבימוי בשנת 1997 הוענק לו פרס המדינה.

ליובימוב המשיך להיות במאי התיאטרון עד לשנת 2011. בשנה זו התרחש משבר בין הבמאי לבין שחקני התיאטרון ובסופו של דבר ליובימוב עזב את התיאטרון.

בשנת 2012 הבמאי ביים בתיאטרון וכטנגוב הצגה חדשה. לדצמבר 2012 הייתה מתוכנת העלאת אופרה של תיאטרון בולשוי אך בשל מחלת ליובימוב הנושא נדחה לאמצע שנת 2013.

בנוסף לבימוי ליובימוב הצטלם כשחקן בכ-10 סרטים.

עבודתו האחרונה - האופרה "בית ספר לנשים" שבה חיבר גם את הלברית (על-פי מחזה מאת מולייר).

ימים אחדים לאחר יום הולדתו ה-97 הובהל לבית-חולים במוסקבה כשהוא חש בליבו, ובבוקר 5 באוקטובר 2014 נפטר.

 לקריאה נוספת 
 ספרים 
 Li︠u︡bimov, I︠U︡. Rasskazy starogo trepacha : [vospominanii︠a︡]. Moskva : Novosti, 2001
 Gershkovich, Aleksandr Abramovich.The theater of Yuri Lyubimov : art and politics at the Taganka Theater in Moscow. New York : Paragon House, 1989.
 Mezhdunarodnai︠a︡ nauchnai︠a︡ konferent︠s︡ii︠a︡ "I︠U︡riĭ Li︠u︡bimov. Teatr zhizni" (2017). "I︠U︡riĭ Li︠u︡bimov. Teatr zhizni" : Mezhdunarodnai︠a︡ nauchnai︠a︡ konferent︠s︡ii︠a︡ k 100-letii︠u︡ I︠U︡.P. Li︠u︡bimova. Moskva : RGBI, 2019.
 Volkova, Marianna. I︠U︡riĭ Li︠u︡bimov v Amerike : odissei︠a︡ rezhissera v fotografii︠a︡kh, tekstakh i besedakh. New York : Slovo, 1993.
Mikhalëva, Ėlla. I︠U︡riĭ Li︠u︡bimov v zerkale Vakhtangovskoĭ st︠s︡eny. Moskva : Izdatelʹstvo "Teatralis", 2019. 
Sidorina, Svetlana. I︠U︡riĭ Li︠u︡bimov : 80 let v mirovom st︠s︡enicheskom iskusstve. Moskva : Tri Kvadrata, 2014
Malʹt︠s︡eva, Olʹga. Poėticheskiĭ teatr I︠U︡rii︠a︡ Li︠u︡bimova : spektakli Moskovskogo teatra dramy i komedii na Taganke 1964-1998. Sankt-Peterburg : Rossiĭskiĭ institut istorii iskusstv, 1999.Malʹt︠s︡eva, Olʹga. Akter teatra Li︠u︡bimova. Sankt-Peterburg : LenNar, 1994
Malʹt︠s︡eva, Olʹga. I︠U︡riĭ Li︠u︡bimov, rezhisserskiĭ metod : spektakli Moskovskogo teatra dramy i komedii na Taganke : 1964-1998. Moskva : AST, 2010
Beumers, Birgit. Yury Lyubimov at the Taganka Theatre, 1964-1994. Amsterdam : Harwood Academic, c1997
Beumers, Birgit. Yury Lyubimov at the Taganka theatre and in exile (1964-1989). University of Oxford, 1991.
Akimenko, A. V. Moskovskiĭ teatr na Taganke : 1984-2004, bibliograficheskiĭ ukazatelʹ. Moskva : Izd-vo Moskovskogo universiteta, 2011
Smekhov Veniamin. Skripka mastera.Moskva, Pravda, 1988
Zolotukhin, Valeriĭ. Sekret Li︠u︡bimova. Moskva : Izdatelʹstvo Ė, 2016
Krechetova, Rimma. Troe : Li︠u︡bimov, Borovskiĭ, Vysot︠s︡kiĭ. Moskva : "AST-PRESS SKD", c2005.

Li︠u︡bimov, I︠U︡. St︠s︡enicheskai︠a︡ adaptat︠s︡ii︠a︡ "Mastera i Margarity” M.A. Bulgakova. London : Overseas Publications Interchange, 1985
Соломон Михоэлс : библиографический указатель, 1919-1999. [составители, Е.И. Алексеенкова ; предисловие Ю.П. Любимова] Москва : РГБИ, 2003  
Богданова, Полина. Режиссеры-шестидесятники. Москва : Новое литературное обозрение, 2010

 מאמרים 

 פז, מירי.תן לי אדם ואהפוך אותו לשחקן; דיוקן וראיון עם יורי פטרוביץ ליובימוב. דבר, ע' 19,  1.8.1986
 רז, שרי. לובימוב בירושלים; ראיון עם יורי לובימוב. מעריב, ע' ד/ 2, 22.7.1988. 

הנדלזלץ, מיכאל.הזריחה של יורי לובימוב הארץ, ע' 11, 9.4.1985ץ
אלפון, דב.במאי עולה. כותרת ראשית, מס. 241, ע' 30, 31, 15.7.1987 
ארן, דוד.גירוש "שדים" ["שדים" בבימוי יורי ליובימוב בתיאטרון "אודיאון" פריס]. על המשמר, ע' 15, 7.4.1985. 
פינקל, שמעון.הבמאי ליובימוב ו"השקיעה" ב"הבימה".במה: רבעון לדרמה, 105-106: 113-115, 1986. 
באוך, אפרים. תחייה מתוך השקיעה (שיחה עם יורי ליובימוב, במאי הצגת "השקיעה" בתיאטרון "הבימה"). מאזנים, ס' (3): 59-60, 1986.  
בר-קדמא, עמנואל. שקיעה באודיסה [על ההצגה "השקיעה" בבימוי יורי ליובימוב בתיאטרון הבימה]. ידיעות אחרונות, 7 לילות, ע' 11, 8.8.1986. 

קישורים חיצוניים




 הודעה על פטירתו (רוסית)
 אתר אישי של הבמאי (ברוסית)



הערות שוליים

קטגוריה:במאי תיאטרון רוסים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:במאי אופרה
קטגוריה:מעוטרי מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מעוטרי מסדר השמש העולה
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין דונסקויה החדש
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1917
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2014