חמש מצלמות שבורות

חמש מצלמות שבורות (בערבית: خمس كاميرات محطمة) הוא סרטם התיעודי של הבמאים עימאד בורנאט וגיא דוידי משנת 2012. הסרט מבוסס בעיקר על חומרים שצילם עימאד בורנאט, פלסטיני תושב בלעין, בשנים 2005–2010. הוא תיעד את מאבק תושבי הכפר נגד גדר ההפרדה, שלשם הקמתה הופקעו חלק מאדמותיהם.
הסרט זכה בפרס אמי הבין-לאומי ונכלל בין חמשת המועמדים הסופיים לפרס האוסקר בקטגוריית הסרט התיעודי.
הסרט קרוי על שם חמש המצלמות בהן צולם, שנשברו בזו אחר זו בעימותים עם חיילי צה"ל או מתנחלים. הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-פלסטינית-צרפתית.

עלילה

העלילה של הסרט מתפתחת עם הצגת לידתו של בנו הרביעי של בורנאט, ג'יבריל, במקביל לתחילת מאבק אנשי הכפר בילעין נגד גדר ההפרדה שמוקמת בשטחים הסמוכים לכפר.
תוך כדי התקדמות העלילה, מתאר הבמאי כיצד הקמת גדר ההפרדה על ידי מדינת ישראל, עוברת על אדמות בבעלות תושבי הכפר. במאבק לוקחים חלק תושבי הכפר והכפרים הסמוכים, פלסטינים מיהודה ושומרון, פעילי שמאל ואנשי קבוצת אנרכיסטים נגד הגדר מישראל וכן פעילים מחו"ל, בעיקר מארגון הסולידריות הבינלאומי. המאבק מזוהה בעיקר עם ההפגנות הנערכות מדי יום שישי.

הסרט מחולק לחמשה חלקים. כל חלק מצולם על ידי מצלמה אחרת, אשר נהרסת לבסוף כתוצאה מעימותים עם חיילי צה"ל.
הסרט מלווה בקריינות מאת עימאד בורנאט, אשר מתארת את הלך הרוח של בורנאט, משפחתו וחבריו לכפר.

המועמדות לאוסקר והזכייה באמי
הסרט היה אחד מחמשת המועמדים לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט התיעודי ב-2013, יחד עם הסרט הישראלי שומרי הסף. אף על פי שבניגוד לקטגורית פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בקטגוריה זו הסרטים אינם מייצגים מדינות, בתקשורת הישראלית הם הוצגו כנציגי ישראל - דבר שעורר מורת רוח הן בקרב היוצרים, הן בקרב אנשי בילעין הפלסטינים והן בקרב אנשי ימין ישראלים.

כשהגיע בורנאט עם אשתו ובנו לטקס האוסקר הם עוכבו למשך כשעה וחצי בנמל התעופה של לוס אנג'לס על ידי אנשי רשות ההגירה האמריקנית שלא האמינו שאכן פלסטיני מועמד לאוסקר, ושוחררו לאחר התערבותו של במאי התעודה האמריקני מייקל מור איתו בורנאט יצר קשר.

בסוף 2013 זכה הסרט בפרס אמי הבין-לאומי לסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר. הסרט התמודד באמי מול שלושה סרטי תעודה: הסרט "The Golden Hour" מניו זילנד, הסרט "My Mother, Lady Bondong" מקוריאה הדרומית והסרט "5 de Mayo, Un Dia de Gloria" ממקסיקו. כשבורנאט עלה לקבל את הפרס הוא הכריז כי הוא "הפלסטיני הראשון שזכה באמי".
פרסים ומועמדויות
פרסים
פרס אמי הבין-לאומי 2013: הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר
פסטיבל הקולנוע ירושלים 2012: הסרט הדוקומנטרי הישראלי הטוב ביותר
פסטיבל סאנדנס 2012: פרס הבימוי בקטגוריית הסרט הדוקומנטרי
פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של בוסאן: הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר (Busan Cinephile Award)
פסטיבל הקולנוע הדוקומנטרי הבינלאומי של אמסטרדם 2013: פרס חביב הקהל+ פרס חבר השופטים
 פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של ירוואן: הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר
מועמדויות
פרס האוסקר ה-85: הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר
פרס אופיר 2012: הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר
 פרס אסיה-פסיפיק 2013: הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר
פסטיבל סאנדנס 2012: פרס חבר השופטים, הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר

קישורים חיצוניים

 קובי מידן, בריאיון עם גיא דוידי, בתוכנית "חוצה ישראל", 6 בפברואר 2013



 לימור לבנת נגד הסרטים האנטי ישראלים - "הגיע הזמן לחשבון נפש, הגיעה העת להפסיק את זה", באתר KR8
 "סיבה לגאווה", באתר לאטמה

ביקורות בעברית:




 זהר אלמקייס, "חמש מצלמות שבורות", סקירה, בבלוג סריטה, 12 ביולי 2012



 אורי אבנרי, בעקבות "חמש מצלמות שבורות": איש בילעין אנוכי!, באתר מגאפון, 8 במרץ 2013


ביקורות באנגלית:
 איי או סקוט, פלסטיני שמצלמותיו הן עדות ראייה ונפגעות של הקונפליקט, באתר הניו יורק טיימס, 29 במאי 2012
 איתן ברונר, צלם שלא ראה פרי בעמלו יצר סרט עטור שבחים, באתר הניו יורק טיימס, 22 בינואר 2012
 אלה טיילור, חמש מצלמות שבורות, סרט אכזרי על מחאה בלתי אלימה, באתר וילג' ווייס, 23 במאי 2012
 ג'ושוע רותקופף, 5 מצלמות שבורות, Time Out ניו יורק, 29 במאי 2012
 כריס קבין, 5 מצלמות שבורות, באתר Slant Magazine, 17 במרץ 2012
 ג'יי הוברמן, “ND/NF” ממשיך..., באתר Blouin Artinfo, 27 במרץ 2012

הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים מועמדים לפרס אוסקר
קטגוריה:ערוץ 8
קטגוריה:קולנוע פלסטיני
קטגוריה:סרטים בערבית
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:זוכי פרס אמי הבין-לאומי: תעודה
קטגוריה:סרטים תיעודיים העוסקים בסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:בלעין
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2012
קטגוריה:זוכי פסטיבל הקולנוע ירושלים