ירחמיאל ישראל יצחק דנציגר

רבי ירחמיאל ישראל יצחק דנציגר (שבט ה'תרי"ג, 1853 – כ"ט בטבת ה'תר"ע, 10 בינואר 1910) היה האדמו"ר השני בשושלת חסידות אלכסנדר, הוא כיהן כאדמו"ר בין השנים תרנ"ד - תר"ע (1894–1910). נחשב בזמנו לאחד מגדולי אדמו"רי פולין, ומספר חסידיו נאמד באלפים.

ביוגרפיה
נולד בעיירה מאקוב שבפולין לרבי יחיאל דנציגר הרבי הזקן מאלכסנדר, ממלא מקומו של רבי דב בריש מביאלה שהיה ממלא מקומם של רבי מנחם מנדל מוורקא ורבי יצחק מוורקא. ונקרא ישראל יצחק על שם הרבי הזקן מוורקא, בילדותו חלה והיה בסכנה, והוסיפו לו השם ירחמיאל.

הצטיין בכישרונות מילדותו, בהיותו בן חמש נסע עם אביו לוורקא, וכשהרבי הצעיר מוורקא ראהו מהלך בחצר בית המדרש והסידור בידו, שאלו 'מי למדך סדר התפילה, אביך או רבך?', השיב הילד 'לא אבי ולא המלמד, אלא הסידור…'

בן חמש עשרה נלקח לחתן, לבת ר' דוב בער גורמאן מחסידי פאריסוב מעיר פולטוסק. זוגתו דבורה התפרסמה בצניעותה, ועסקה רבות במעשי צדקה, הכנסת כלה, ותמיכה באביונים. קודם השידוך נסע אביה, אל רבי יעקב אריה מרדזימין, לשאול בעצתו אם להשיא את בתו ל"ישמח ישראל", כי לא היה לו זקן עדיין, וחשש שלא יהיו לו ילדים. אמר לו הרבי מראדזימין, "יהיו לו בנים יותר משיש לאלפי יהודים" (רמז בכך שיהיה רבי ומנהיג בישראל).

כשנפטר הרבי הצעיר מוורקא בט"ז סיון שנת תרכ"ח, קיבל אביו רבי יחיאל, את מרות רבי דוב בעריש מביאלה, ונעשה מגדולי תלמידיו. אבל רבי ירחמיאל ישראל יצחק, נסע גם אל רבי יעקב אריה מראדזימין, מזקני תלמידי הרבי רבי שמחה בונם מפשיסחא, שהאריך ימים ונתפרסם כצדיק נשגב ובעל מופת גדול. הוא דבק ברבו זה ונעשה תלמידו וחסידו המובהק, וגם האדמו"ר חיבב את תלמידו וחסידו הצעיר, וקירבו יותר מכל זקני חסידיו תלמידי פשיסחא וורקא . הוא העניק לו במתנה את מטהו, ורבי ירחמיאל נטל את המטה איתו לכל מקום שהלך ונסע.

במוצאי שבת י"ד בשבט תרנ"ד (1894) נפטר אביו רבי יחיאל הרבי הזקן מאלכסנדר, וכל החסידים נמנו וגמרו להכתיר את בנו הבכור רבי ירחמיאל ישראל יצחק, לרב העיר אלכסנדר ולמנהיג העדה, אולם הוא סירב, באמרו, שכלל לא עלה בדעתו למלא מקום אביו. אך כשעברו ימי השלושים לאבל אביו, ואלפי חסידים ובראשם רבנים גדולים וחסידים ישישים נתקבצו ובאו לאלכסנדר, לחתונת בן אחיו רבי שמואל צבי דנציגר בעל התפארת שמואל, אז מצאו את ההזדמנות המתאימה להכתירו לאדמו"ר, ובעל כרחו נתרצה להם.

רבבות חסידים הסתופפו בצלו והוא כתב אודותם בצוואתו: 'אוהבי ורעי אשר מסרתי נפשי עליהם'. כמו כן, עמל להכניס את מידת השמחה בלבותיהם של חסידיו, וכפי שהעיד על עצמו בערוב ימיו, 'ארבעים שנה פעלתי להכניס שמחה בקרב לבות ישראל'.

לא היו לו ילדים. מסופר שהיה נוסע לרבי יעקב אריה מרדזימין שיברכו לילדים, עד שפעם אחת אמר רבי יעקב אריה לחסידיו: מה רוצה בנו של הרב מגריצא (רבי יחיאל מילא את מקום אביו רבי שרגא פייבל מגריצא), הלא הוא נשמת האור החיים הקדוש (שלא היו לו ילדים) וכיצד יהיו לו ילדים.

רבי ירחמיאל ישראל יצחק נפטר בערב ר"ח שבט שנת תר"ע בן חמישים ושש, כשהוא עדיין בתוקף פעולתו. נקבר בעיירה אלכסנדר שבפולין לצד אביו רבי יחיאל.

לאחר פטירתו הוכתר אחיו רבי שמואל צבי דנציגר כאדמו"ר השלישי בשושלת חסידות אלכסנדר, והוא הקים על שמו של אחיו את רשת הישיבות "בית ישראל" בפולין שבהן למדו אלפי תלמידים. חלק מהחסידים עברו לבנו של רבי דב בריש מביאלה (שכיהן לפני רבי יחיאל דנציגר), רבי אהרן צבי לנדא, ולאחר פטירתו פנו לרבי אלימלך מנחם מנדל לנדא, אבי חסידות סטריקוב.

ממוזער|שמאל|דף השער של הספר "ישמח ישראל", בני ברק תשנ"א

ישמח ישראל
ספרו על התורה ומועדים "ישמח ישראל", נחשב כספר יסוד בתורת החסידות, ובפרט בחסידות אלכסנדר. מצד אחד מובאת בו עמקות ביסודות החסידות והוא מבוסס על חכמת הקבלה, מהם מאמרים מכתב ידו הכתובים בדרך כלל בקיצור, ומהם מאמרים שנכתבו על ידי הרב מנשה פריימן שהיה מאוחר יותר ממנהלי ישיבת בית ישראל, ומצד שני לבקשתו נכתב הספר בשפה פשוטה ומותאמת להמון העם, ויש בו גם מאמרים רבים של חיזוק ומבוססים על מדרשי חז"ל, והם המאמרים שנאמרו בליל שבת.

עם זאת הוא שונה מספרי בית פשיסחה בכך שהוא מתמקד בחסידות מעשית ולא בחסידות עיונית, בשל כך, רבים ממנהיגי החסידות בדורות הקודמים כמו גם בדורות האחרונים, הורו לחסידיהם ללמוד בספר, בין המנהיגים הבולטים שהורו לחסידיהם ללמוד בספר זה היו אדמור"י בעלזא לדורותיהם. כך מסופר כי רבי חיים מאיר הגר, האדמו"ר מויז'ניץ, התבטא כי אינו מסוגל להיכנס לשבת בלא לימוד בספר זה.

הספר "ישמח ישראל" נדפס כשנה לאחר פטירתו על ידי אחיו וגיסיו, כאשר לצורך הדפסת הספר הקים אליעזר גוטשטאדט לראשונה בית דפוס עברי בלודז'.

על שם ספרו זה כונה האדמו"ר בשם 'ישמח ישראל'.

נספח לספר ומאוחר יותר הודפס בסופו, נקרא בשם 'מאורן של ישראל' והם מאמרים שלא נדפסו בספר, מלוקטים מספרים וממקורות אחרים על ידי האמונת משה האדמו"ר החמישי בשושלת החסידות.

בשנת תשמ"ג יצא ילקוט אורות הישמח ישראל - הספר 'ישמח ישראל', מסודר לפי נושאים, על ידי משה חיים טיברג, תל אביב. בשנת תש"פ החל לצאת לאור עלון שבועי בשם 'ישמח ישראל המבואר', המבאר אחד ממאמרי הספר על פרשת השבוע בעריכת הרב יוסף צבי רכניצר. בחנוכה שנת תשפ"ה יצא לאור ספר "ישמח ישראל המבואר" כ-500 עמודים, עם ביאור על כל מאמרי חנוכה, הראשון בסדרת הספרים הנמצאת בשלבי עריכה.

לקריאה נוספת
 הרב מנשה פריימן (ראש ישיבת אלכסנדר בפולין), תפארת ישראל - תולדות ומופתי ה"ישמח ישראל"
 הרב יהודה משה מקובר והרב אבינועם מקובר, תולדות הישמח ישראל, בהוצאת מכון אלכסנדר תשס"ד
 אברהם יצחק ברומברג, מגדולי החסידות חלק ד', על רבי שרגא פייבל דנציגר, רבי יחיאל דנציגר ורבי ירחמיאל ישראל יצחק דנציגר. תשי"ד.

קישורים חיצוניים
ספריו:
 ישמח ישראל על התורה באתר HebrewBooks
 הגדה של פסח ישמח ישראל באתר HebrewBooks
 ישמח ישראל המבואר באתר לדעת
אודות:
 אדמו"ר רבי ירחמיאל ישראל יצחק דנציגר מאלכסנדר באתר MyTzadik
 סיפור חסידי שפורסם בעלון שיחת השבוע, באתר חב"ד.


קטגוריה:אדמו"רי אלכסנדר
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:אישים שעל שמם ישיבות בישראל
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1853
קטגוריה:נפטרים ב-1910