אסמאעיל ספואת

אִסמאעיל ספואת סעיד (בערבית: اسماعيل صفوت سعيد; תעתיק מדויק - אסמאעיל צפות סעיד; 1896–1972) היה איש צבא עיראקי בעל תפקיד חשוב בהכנת צבאות מדינות ערב למלחמת העצמאות.

 במלחמת העצמאות 

החל מספטמבר 1947 החלו מדינות הליגה הערבית בדיונים שבהם ניסו לגבש עמדה מאוחדת, צבאית ומדינית, באשר לתוכנית החלוקה. בשלוש ישיבות של הליגה הערבית, בסאופר שבלבנון בספטמבר 1947, בעאליי שבלבנון באוקטובר 1947 ובקהיר בדצמבר 1947 נערכו דיונים בעניינים אלו, בהם הייתה עיראק בהנהגת ראש הממשלה סאלח ג'בר הכוח המניע להתנגדות לתוכנית החלוקה, וקראה לצעדים קיצוניים. ראשי הליגה הערבית העמידו את ספואת, שהיה אז בדרגת לואא' (דרגת קצונה עיראקית המקבילה לדרגת אלוף) בראש "ועדה טכנית קבועה" שתדון בנושא הצבאי של הסכסוך היהודי ערבי. הוועדה ובה קצינים נוספים ממדינות ערב ונציג פלסטיני התמקמה במחנה קטנא בסוריה והחלה בעבודתה.

ספואת הגיש בנובמבר 1947 דו"ח שמסקנתו העיקרית הייתה כי רק כוחות ערביים סדירים יוכלו להביס את היישוב היהודי. הוא המליץ לרכז כוחות אלו בגבולות הארץ עד לפינוי הבריטי, ובינתיים לארגן את ערביי פלסטין ולאמן את צעיריהם על מנת שיוכלו להגן על עצמם מפני התקפות היהודים, וכן לנתק את קוי התחבורה של היישוב ולהתקיף את המושבות והקיבוצים היהודיים. עמדתו לא התקבלה בוועדה בקהיר בדצמבר 1947, ותחת זאת הוחלט להטיל את הגנת פלסטין על הערבים המקומיים.

לאחר ועידה נוספת של ראשי הליגה בקהיר, בפברואר 1948 התמנה ספואת ל"מפקד כללי של הכוחות הערבים בפלשתינה", שכללו, בין היתר, את צבא ההצלה בפיקודו של פאוזי קאוקג'י שלחם מינואר 1948 ובאפריל ספג תבוסה משמעותית בקרב משמר העמק. ספואת מעולם לא נטל לידיו את הפיקוד בפועל, והיחסים בינו ובין קאוקג'י שפיקד בפועל על הכוחות לא היו תקינים.

במחצית השנייה של מרץ 1948, לפני התפנית במהלך הקרבות, סיכם ספואת את יחסי הכוחות בין ההגנה לבין הכוחות הערביים בארץ ישראל וצבא המתנדבים, והגיע למסקנה שההגנה נהנית מיתרון ניכר. לדידו, ההגנה טרם הפעילה באותו שלב את שיא כוחה בשל נוכחות הבריטיים בארץ, אך יתרונה במספרים, נשק ציוד ואימון גדול מאוד, במידה כזו שהכוח הערבי יתקשה אף לשמור על הקיים, ובוודאי שלא יוכל להבטיח ניצחון. לפיכך, דרש צפוטת להכין לאלתר את צבאות ערב להתערבות במלחמה.יואב גלבר "קוממיות ונכבה ישראל, הפלסטינים ומדינות ערב, 1948" הוצאת דביר 2004, בעמוד 58

בתחילת אפריל 1948, ערב מבצע נחשון, נפגש ספואת עם עבד אל-קאדר אל-חוסייני שדרש לקבל נשק כבד, אחרת יפלו לידי היהודים יפו וחיפה. ספואת,  כמייצג השושלת ההאשמית, לא היה לו עניין לחזק את מעמדו של חוסייני שייצג את משפחת חוסייני השיב שאנשיו של־חוסייני אינם מנוסים דיים בהפעלת תותחים, ואם הוא ימסור אותם לידיו הם עלולים ליפול בידי היהודים, והוסיף "אם תכבוש ההגנה את חיפה או יפו, נחזיר לך אותן בתוך שבועיים ימים". למשמע דבריו תפס חוסייני את תיק הניירות שעל השולחן שביניהם והטיח אותו בראשו של ספואת, כשהוא צועק "אתה בוגד". למרות זאת נפגש חוסייני שוב עם ספואת מיד אחרי כיבוש הקסטל על ידי הפלמ"ח ב-3 באפריל. הוא שוב ביקש נשק מספואת והלה סירב שוב וענה לו ש"אם לא יוכלו אנשיך לכבוש את הקסטל מחדש, הרי נבקש מקאוקג'י לעשות זאת".

באותו חודש דרש ספואת מראשי הליגה הערבית כי יבנה כוח שימנה חמש דיוויזיות לפחות, עם שש טייסות מטוסי קרב והפצצה, תחת פיקוד ערבי מאוחד. בפועל תמכו המצרים בכוחות מקומיים שהיו תחת השפעת משפחת חוסייני בעוד שהעיראקים תמכו בצבא ההצלה שכלל אף כמה מאות מתנדבים עיראקים. מבחינה פוליטית היו המצרים מעוניינים בהקמת מדינה ערבית עצמאית, שתהיה תחת השפעתם, בעוד שהעיראקים היו בעלי עניין לחזק את כוחו של עבדאללה ושל השושלת ההאשמית. חילוקי הדעות הפוליטיים מנעו פעולה משותפת והקמת מפקדה משותפת.

ב-13 במאי התפטר ספואת מתפקידו. במברק ששלח ממפקדתו בדמשק למפקדה המשותפת של הצבאות הערביים בזרקא כתב "מהיותי משוכנע בהחלט כי בהיעדר הסכם על תוכנית מדויקת צפויים אנו רק לאסון, אני מגיש את התפטרותי". לכן, כאשר יצא כוח המשלוח העיראקי לדרכו, בתחילת מאי 1948 לא הועמד ספואת בראשו, אלא לואא' נור א-דין מחמוד.

קישורים חיצוניים
 קטעים מן הדו"ח הראשון של אסמאעיל ספואת אתר "המאבק על הדרך לירושלים".
 קטעים מן הדו"ח השני של אסמאעיל ספואת אתר "המאבק על הדרך לירושלים".
 אסופת מסמכים הכוללת את הדו"ח הסופי והמלא של ספואת בתרגום וליד ח'אלידי, אתר PALESYTINE STUDIES.

הערות שוליים

קטגוריה:ערבים במלחמת העצמאות
קטגוריה:אנשי צבא עיראקים
קטגוריה:צבא ההצלה
קטגוריה:ילידי 1896
קטגוריה:עיראקים שנפטרו ב-1972