נביל עיוש

נביל עיוש (בערבית: نبيل عيّوش; נולד ב-1 באפריל 1969) הוא במאי ומפיק קולנוע צרפתי ממוצא תוניסאי-יהודי.

 קורות חיים 
עיוש נולד בפריז, צרפת ב-1 באפריל 1969, בנם של אם צרפתייה ממוצא תוניסאי-יהודי ושל אב מרוקאי-מוסלמי. עיוש שיחק בהצגות וביים הצגות תיאטרון. בשנת 1992 החל לביים סרטי פרסומת. בשנת 1997 יצא לאקרנים סרטו הראשון באורך מלא.

 פילמוגרפיה 
 1990 - Les Pierres bleues du desert "האבנים הכחולות של המדבר" - 20 דקות. נג'יב בן ה-14 משוכנע שהוא יימצא במדבר אבנים כחולות. הרעיון הזה מטריד מאוד את כל הכפר, והוא מוקע כמשוגע. את נג'יב משחק ג'מאל דבוז, אז באמת נער בן 14, וזו הייתה הופעתו הראשונה בסרט.
 1990 - Hertzienne Connexion.
 1991 - Vendeur de silence. בדירה ישנה בפריז מוכר ג'ים לאחרים - שקט.
 1997 - Mektoub. מותחן: תאופיק חוזר אל קזבלנקה אחרי עשר שנים, שבהם למד רפואה בארצות הברית. קבלת הפנים היא אכזרית: אשתו סופיה נאנסת ונחטפת, וכאשר הוא מצליח להגיע אל החוטפים, מתברר שמדובר בשוטרים מושחתים.
 2000 - Ali Zaoua prince de la rue. "נסיך הרחוב" עלי, המכונה "זאואה", קוויטה, עומר ובובקר שייכים לחבורה של דיב. ביום שהם מחליטים להתנתק ממנו, עלי נהרג מפגיעת אבן בראשו על ידי אחד הילדים של דיב. הסרט עוסק במסע ההלוויה המפרך.
 2002 - Une minute de soleil en moins. כאמל רואי, חוקר משטרתי צעיר מטנג'יר, מנסה לפתור תעלומת רצח סוחר הסמים חכים טאהירי.
 2008 – "מה שלולה רוצה".
 2011 - My Land. הסרט נפתח בקולו של עיוש: בסרט דוקומנטרי זה מצלם עיוש פליטים פלסטינים זקנים ומראה את הצילומים לישראלים צעירים. 
 2012 - "סוסיו של אלוהים" Les Chevaux de dieu. הסרט עוסק בפיגועי קזבלנקה ב-16 במאי 2003, ומספר את סיפורם של ילדים הגדלים בשכונות עוני ומנוצלים בידי גורמים קיצוניים המגייסים אותם לפעולות טרור והתאבדות. בראיון עמו אמר עיוש שאין זה נכון למתוח קוו ישר בין עוני לטרור, כמו שנהוג לעשות, כי אחרת היינו מקבלים מיליוני מחבלים מתאבדים 
 2017 - "ראזיה" - הסרט מספר על עבדאללה, יטו ועוד מספר דמויות הנפגשים בקזבלנקה, שם אורח החיים המדוני מתנגש בכל מיני דרכים במסורת המוסלמית של העיר. הסרט מציג אהבה אבודה, תשוקה אסורה וחלומות שבירים במרוקו של ימינו, ועוסק באופי של התושבים מקזבלנקה משנת 1942.
 2021 - "קצב מרוקאי" Casablanca Beats. אנאס, ראפר בעברו, מתחיל לעבוד במרכז תרבות בשכונה של מעמד הפועלים בקזבלנקה. המורה הכריזמטי מייסד תוכנית היפ-הופ במרכז, והתלמידים, שנשבים בקסמה של המוזיקה, מנסים להתנתק מן הכבלים של הדת, המסורת וציפיות החברה, ולבטא את עצמם דרך הצלילים החדשים. עד מהרה יוצאים הריקודים והשירים אל הסמטאות והרחובות שמקיפים את המרכז. הסרט השתתף בתחרות הרשמית של פסטיבל קאן.
 2022 - "הקפטן הכחול" כתב והפיק. ביימה מרים טוזאני (אנ').

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:במאי קולנוע יהודים צרפתים
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים צרפתים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים צרפתים
קטגוריה:יהודים תוניסאים
קטגוריה:צרפתים ממוצא מרוקאי
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-תוניסאי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1969