עודאי חוסיין

עודאי סדאם חוסיין א-תכריתי (בערבית: عُدي صدّام حُسين التكريتي 18 ביוני 1964 – 22 ביולי 2003) היה בנו הבכור של סדאם חוסיין, נשיא עיראק לשעבר. לעודאי ניתנו תפקידי מפתח בתחום התקשורת והספורט במדינה. היה נשיא ועדת התקשורת העיראקית מייסד ובעלים של תחנת הטלוויזיה "אל-שאבאב" ועיתון "בבל", בהם השתמש כדי להאדיר את משטרו של אביו ולתקוף מתנגדים פוליטיים. בנוסף כיהן כראש התאחדות הכדורגל העיראקית ויושב ראש הוועד האולימפי העיראקי. התפרסם בכך שעל הפסדים העניש בעינויים את השחקנים והמאמנים.

עודאי נחשב במשך שנים למי שיירש את אביו בבוא העת, אך לבסוף החלטה זו שונתה עקב פציעה שחווה במהלך ניסיון התנקשות, כמו כן התנהגותו הלא יציבה ויחסיו המעורערים עם אביו ואחיו. הוא נודע כמי שהיה בעל מזג חם ואלים במיוחד, ומיוחסות לו מעשי אכזריות רבים, כולל תקיפות מיניות ורציחות. במקביל, ניהל אורח חיים ראוותני שכלל מכוניות יוקרה, ארמונות מפוארים ואוסף גדול של נכסים. היה בעל מוניטין של אדם אכזרי ומושחת. 

בשנת 2003 נהרג ביחד עם אחיו קוסאי במהלך הפלישה האמריקאית לעיראק, במתקפת טילים על העיר מוסול.

ביוגרפיה
עודאי חוסיין נולד בעיר תיכרית לסדאם חוסיין ולאשתו הראשונה, סאג'ידה טלפאח, בעת שסדאם חוסיין היה בכלא. הוא אחיו של קוסאי חוסיין.

הוא סיים את לימודיו בתיכון בציונים גבוהים מאוד והחל ללמוד במכללה לרפואה של אוניברסיטת בגדד. הוא פרש מבית הספר לרפואה לאחר שלושה ימים, ולאחר מכן עבר למכללה אקדמית להנדסה במרחק של קילומטר אחד משם. עודאי קיבל לבסוף תואר מהנדס. עם זאת, חלק מהמרצים שלו העידו כי הוא בקושי דיבר בקורסים רבים, ובעיקר הסתמך על מעמדו כבנו של סדאם חוסיין על מנת להשיג ציונים גבוהים. 

למרות שמעמדו כבנו הבכור של סדאם חוסיין גרם לכך שהוא היה היורש הפוטנציאלי של סדאם, בפועל היורש הפוטנציאלי המועדף על סדאם היה קוסאי חוסיין, בשל הפזרנות וחוסר היציבות של עודאי. באוקטובר 1988, במהלך טקס חגיגי שנערך לכבוד סוזן מובארק, אשתו של הנשיא המצרי דאז חוסני מובארכ, רצח עודאי את העוזר האישי שלו, כאמל חנא, לכאורה לבקשתה של אימו. בפני קהל אורחים מבועתים, עודאי השיכור חבט בכאמל חנא וחיסל אותו באמצעות סכין חיתוך חשמלי. חנא הציג את סדאם בפני אישה צעירה ממנו, סמירה אהבנדאר, שהפכה מאוחר יותר לאשתו השנייה של סדאם. עודאי החשיב את מערכת היחסים בין אביו לאהבנדאר כעלבון לאימו. כמו כן, הוא חשש שיאבד בעקבות כך מעמדו כיורשו של סדאם לכאמל חנא. כעונש על הרצח, סדאם כלא את בנו במשך תקופה קצרה. המשפט המקורי נערך שמונה שנים. עודאי שהה בבית מאסר פרטי רק בסביבות שלושה חודשים. בתגובה להתערבותו האישית של חוסיין, מלך ירדן, סדאם שחרר את עודאי וגירש אותו לשווייץ, על מנת שישמש שם כעוזר לשגריר העיראקי בשווייץ. בהמשך הוא גורש על ידי הרשויות השווייצריות, לאחר שנעצר שוב מספר פעמים בקטטות.סדאם מינה מאוחר יותר את עודאי לתפקיד ראש הוועד האולימפי העיראקי, ובו בין היתר עינה את הספורטאים שלא ניצחו. עודאי היה גאה במוניטין שלו, וכינה את עצמו "אבו סרחאן" (בערבית: "זאב").

בדצמבר 1996 עודאי היה היעד של ניסיון חיסול שהותיר אותו משותק במשך כמה חודשים. למרות שבוצעו בו ניתוחים חוזרים ונשנים, אחד מהכדורים נשאר תקוע בעמוד השדרה שלו ולא ניתן היה להסירו בשל מיקומו בסמוך לעמוד השדרה. בעקבות הנכות של עודאי, במהלך שנת 2000 סדאם הכריז לבסוף על קוסאי כיורשו.

עוד מונה לתפקיד האחראי על אחד ממנגנוני הביטחון. 

ב-22 ביולי 2003, במהלך הפלישה האמריקאית לעיראק, הרגו כוחות ארצות הברית את עודאי וקוסאי חוסיין במתקפת טילים על העיר מוסול.

בהפקה הביוגרפית של ה-BBC ושל ה-HBO, "הבית של סדאם", אשר מבוססת על חייו ועל תקופת של שלטונו של אביו, שיחק פיליפ ארדיטי את דמותו של עודאי חוסיין.

קישורים חיצוניים



קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עיראקים
קטגוריה:ילדי מנהיגי מדינות
עודאי
קטגוריה:עיראקים שנולדו ב-1964
קטגוריה:עיראקים שנפטרו ב-2003