מטא-בדיון

מטא-בדיון (באנגלית: Metafiction), ידוע לעיתים גם כאירוניה רומנטית (באנגלית: Romantic irony), בהקשר של יצירות ספרותיות, הוא סוג של בדיון מודע-לעצמו אשר עוסק בכלים הבדיוניים ואף חושף במודע את האשליה הבדיונית, בדרך כלל באמצעות אירוניה והתבוננות-עצמית. בדומה לתיאטרון ייצוגי, שאינו מאפשר לקהל לשכוח שהוא צופה במחזה, גם יצירות מסוגת מטא-בדיון לא מאפשרות לקוראים לשכוח שהם קוראים יצירה בדיונית.

למרות שנהוג לקשר מטא-בדיון עם יצירות מודרניות ופוסט-מודרניות מן המחצית השנייה של המאה ה-20, הרי שיצירות מטא-בדיוניות היו קיימות לפני התקופה המודרנית, למשל סיפורי קנטרברי מהמאה ה-14, טריסטרם שנדי של לורנס סטרן (המאה ה-18) או יריד ההבלים של ת'אקרי (המאה ה-19).
את המונח טבע לראשונה הסופר האמריקאי ויליאם גאס בספרו Fiction and the Figures of Life (1970), בו הוא טוען כי מודעות גוברת של המחברים לתיאוריות ספרותיות וביקורתיות הביאה לעליה בשימוש במטא-בדיון. מבקר הספרות רוברט שולס הרחיב את הגדרתו של גאס את המטא-בדיון וכלל בה את ארבעת רכיבי הביקורת הספרותית (צורה, התנהגות, מבנה, פילוסופיה) הנכללים במטא-בדיון לכדי טכניקה ספרותית מובחנת.

שימושים שונים של מטא-בדיון
כמה שימושים נפוצים של מטא-בדיון בספרות קאנונית:
 סיפור על סופר היוצר סיפור ("העולם על פי גארפ")
 סיפור על קורא הקורא ספר ("הסיפור שאינו נגמר", "הנסיכה הקסומה")
 סיפור הכולל את עצמו (כסיפור או כאובייקט פיזי), כאביזר או מקגאפין משלו" (קורות הציפור המכנית")
 סיפור הכולל בתוכו יצירה אחרת ("תפוז מכני", "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה")
 סיפור שבו דמות המספר חושפת את עצמה בכוונה כמחברו של הסיפור ("מהאבהארטה", "ארוחת בוקר של אלופים")
 ספר שבו הספר עצמו מבקש אינטראקציה עם הקורא ("צמרמורת")
 סיפור שבו הקוראים של הסיפור עצמו מאלצים את המחבר לשנות את הסיפור
 הערות שוליים נרטיביות, הממשיכים את עלילת הסיפור ומעירות על כך ("טריסטרם שנדי")
 סיפור שבו הדמויות מודעות לכך שהן נמצאות בתוך סיפור ("דון קישוט", "שש נפשות מחפשות מחבר")

קולנוע וטלוויזיה

טכניקות של מטא-בדיון קיימות גם במדיות אחרות, למשל בקולנוע ובטלוויזיה, על ידי שימוש מודע של היצירה הבדיונית לעצמה. דוגמאות לסרטי מטא-קולנועיים: 
 אדפטיישן
 ברטון פינק
 החשוד המיידי
 ממנטו
 התחלה

ראו גם
 אינטרטקסטואליות
 אפילוג
 אפקט דרוסטה
 הקיר הרביעי
 התייחסות עצמית
 סיפור בתוך סיפור
 סיפור מסגרת
 רקורסיה

לקריאה נוספת
 Heginbotham, Thomas, The  Art  of  Artifice: Barth, Barthelme, and the Metafictional Tradition. Scribd, March 24, 2015
 Hutcheon, Linda, Narcissistic Narrative. The Metafictional Paradox, Routledge 1984, 
 Levinson, Julie, “Adaptation, Metafiction, Self-Creation,” Genre: Forms of Discourse and Culture. Spring 2007, vol. 40: 1.
 Harris, Matthew,Metafiction in New Zealand. Massey University, 2011.

הערות שוליים

קטגוריה:טכניקות ספרותיות
קטגוריה:טכניקות אמנותיות
קטגוריה:אסתטיקה
קטגוריה:מושגים באסתטיקה
קטגוריה:מושגים בתורת ההכרה