ברגהיין

ברגהיין (בגרמנית: Berghain, ) הוא מועדון לילה מפורסם בברלין בירת גרמניה. מקור שמו נקבע בשילוב שמות שני הרבעים בקרבתם הוא ממוקם, קרויצברג ופרידריכסהיין בעיר. פיליפ שרבורן כתב בשנת 2007: "זוהי כנראה בירת הטכנו העולמית",
ועל פי המגזין הנחשב "DJ Magazine" והניו יורק טיימס הוא נחשב למועדון הלילה הטוב בעולם (נכון לשנת 2009).

בחודש ספטמבר 2017 הושק בושם בריח ברגהיין

המבנה והעיצוב

המועדון ממוקם במבנה של תחנת כוח ישנה ליד תחנת הרכבת אוסטבנהוף, לא רחוק מחומת ברלין.
הבניין מתאפיין בממדים גדולים, התקרה מגיעה לגובה 18 מטר והוא מאפשר תפוסה של 1,500 בליינים. המועדון מעוצב באופן מינימליסטי בפלדה ובטון.

בקומת הכניסה ישנו חלל גדול ובו מקום לשמירת חפצים ופינת ישיבה. החלל לאחר מכן מלא בפינות ישיבה וישנו בר וחדרי חושך (מקומות חשוכים לגמרי לקיום יחסי מין). מהחלל עולה גרם מדרגות ברזל אשר מוביל לקומה הראשונה בה ממוקמת רחבת הריקודים המרכזית של הברגהיין ושמה כשם המועדון. ישנו בר אשר ממוקם בצידה של הרחבה ובצד השני של הרחבה ממוקם בר נוסף עם פינת ישיבה. עד שנת 2010 כלל החלל המרכזי גם פינות ישיבה בצידי הרחבה בהן קוימו לעיתים יחסי מין גלויים.

משני צידי הרחבה המרכזית ניתן לעלות בגרמי מדרגות נוספים לקומה העליונה שבה ממוקמת רחבת ריקודים נוספת קטנה ורגועה יותר אשר נקראת הפנורמה בר. במעברים שבין הקומות ממוקמים מספר ברים, חדרי שירותים נסתרים ותאי התבודדות ללא דלת או וילון.
המקום מקושט בתצלומים וחלונות ענק מהם ניתן לראות את מזרח ברלין.
בחדרי השירותים כמו גם במבנה כולו לא ניתן למצוא מראות או חפצים מחזירי אור.

רוב החדרים במבנה מוחשכים לחלוטין ולבליינים אין קשר עם המתרחש מחוץ למועדון עד ליום שני בבוקר בו נפתחים תריסים חשמליים ענקיים הממוקמים בתקרת המבנה ומאפשרים לאור להיכנס.

כמו מועדונים רבים בברלין, האירועים בברגהיין ארוכים מאוד. בסופי השבוע המועדון נפתח ביום שבת בערב ונסגר ביום שני בשעות הבוקר.

בקומת הקרקע, אליה הכניסה היא מצדו השמאלי החיצוני של הבניין, ממוקם מועדון המין "Laboratory" הפועל בימים חמישי עד ראשון, ומיועד לגברים בלבד (למעט אירועים מיוחדים).

היסטוריה
150px|ממוזער|שמאל|שלט Ostgut
הברגהיין הוא גלגולו של מועדון קודם שפעל בשנים 1998 ועד 2003. המועדון החל דרכו כמועדון מסיבות פטיש לגברים בלבד שהתקיימו במקומות שונים עד שנמצא לו מקום קבוע. עם הצלחתו החל לכבד את כניסתם של כל המינים בכל האירועים. המועדון נסגר ב-6 ינואר 2003 באירוע פרידה שנמשך 30 שעות, ומחסן הרכבת בו שכן המועדון נהרס.

המועדון נפתח בשמו החדש "ברגהיין" בשנת 2004, בשל שינוי בחוק הגרמני המחייב תשלום זכויות יוצרים בגין המוזיקה המושמעת בו כנגזרת של כמות הבליינים במועדון (ולא תשלום חד פעמי ליום), התקבלה החלטה לסגור את המועדון בתחילת שנת 2013. לאחר הפגנות וערעורים מצד הנהלת המועדון בוצעו שינויים והקלות בחוק ונכון לאוקטובר 2012 נדחתה ההחלטה.

הקהל והסלקציה
130px|ממוזער|חותמת כניסה לברגהיין
לברגהיין מוניטין של מקום בילוי המאפשר ומעודד נהנתנות קיצונית. הבניין מכיל חדרים חשוכים שהוקצו במיוחד למטרה זו וצילום בכל חלקי המועדון אסור בהחלט.
המועדון מקיים מדיניות סלקציה מדוקדקת בכניסה במטרה למקסם את תחושת החופשיות של הבליינים. ההערכה היא שכ-40% מהממתינים בתור (כ-5,000 איש בסוף השבוע) לא יכנסו. בסופי השבוע התור יכול להגיע לכ-300 איש בשעות השיא ולהמתנה של שעתיים ואף יותר. סביב המבנה מצלמות רבות לסריקת הקהל הממתין.

מיום הקמתו של המועדון המחליט המרכזי בעניין הכניסה הוא סוון מרקרט (Sven Marquardt), צלם אופנה גרמני בעשור החמישי לחייו המכונה גם "איש הברזל" בשל הפירסינגים הרבים המעטרים את פניו. על אף מדיניות הסלקציה המדוקדקת, אין כניסה מיוחדת לאח"מים או אזורים מוגבלים לסלבריטאים בלבד. ניתן לצאת מהמועדון ולהיכנס שוב לאותה המסיבה עם הצגת הצמיד שניתן בעת התשלום בכניסה. כניסה חוזרת כרוכה בתשלום נוסף (בדרך כלל חמישה אוירו).

אקסהיביציוניזם וקיום יחסי מין לעיני כל בתוך המועדון מתקבל באדישות. אומנם כל אורח נדרש לבדיקה ביטחונית בכניסה אך בתוך המועדון אין אנשי האבטחה מתערבים בנעשה כלל.

המוזיקה
המוזיקה בעיקרה טכנו, טכהאוס, דטרויט טכנו ומינימל, אבל גם בסגנונות האוס ואלקטרו האוס.

מערכת הסאונד בברגהיין מתקדמת מאוד, ועוצמתה חזקה מאוד כך שכמעט ולא ניתן לקיים שיחה ברחבה המרכזית.

 קישורים חיצוניים 



 Ostgut Ton באתר Discogs

 DJ Magazine






הערות שוליים

קטגוריה:ברלין: תרבות
קטגוריה:ברלין: מבנים
קטגוריה:מועדוני לילה