אלכסיי נבלני

אלכסיי אנטולייביץ' נַבָלְנִי  (ברוסית: Алексей Анатольевич Навальный; 4 ביוני 1976 – 16 בפברואר 2024) היה עורך דין רוסי ופעיל פוליטי. ממובילי המחאה האופוזיציונית ברוסיה. נכלא ומת ב־16 בפברואר 2024 בכלא הרוסי והוא בן 47. שירות בתי הסוהר ברוסיה הודיע כי נבלני מת לאחר שחש ברע במהלך הליכה בכלא שבו הוחזק, התעלף, ומותו נקבע מייד לאחר מכן.

נבלני ניהל בלוג שמתמקד בחשיפת שחיתויות בממשל הרוסי ונחשב לאחד הבלוגרים הפופולריים ברוסיה, בעיקר בהקשר המאבק בשחיתות במסדרונות השלטון. מאז 2009 החל להתפרסם כמתנגד חריף לוולדימיר פוטין. בשנת 2012 כינה אותו ה"וול סטריט ג'ורנל" "האיש שוולדימיר פוטין מפחד ממנו ביותר". נבלני הגדיר עצמו כ"דמוקרט לאומני". הוא עמד בראש מפלגת "רוסיה של העתיד" (תנועת "ברית העמים" ומפלגת התהליך לשעבר) וחבר מועצת התיאום של האופוזיציה הרוסית. בספטמבר 2013 התמודד בבחירות לראשות העיר מוסקבה וזכה לתמיכתה של מפלגת החופש העממי, אך סיים במקום השני עם 27% אחוזי תמיכה. אחד הארגונים הידועים שעמד בראשו היה "הקרן למאבק בשחיתות", ארגון חברתי שפעיליו ערכו חקירות נגד פקידי ממשל בכוונה לחשוף שחיתות והייתה פעילה רשמית בשנים 2011–2020.

באוגוסט 2020 אושפז בבית חולים באומסק לאחר שהראה סימני הרעלה חריפים בטיסתו מטומסק למוסקבה. הוא הורדם והוטס בהמשך לטיפול בהול בברלין. ב־7 בספטמבר 2020 הוצא נבלני מתרדמת בעקבות שיפור במצבו, ותוך כדי החלמתו פורסם כי הוא הורעל בגז עצבים מסוג נוביצ'וק. בינואר 2021 נעצר במוסקבה עם נחיתתו בנמל התעופה הבינלאומי שרמטייבו בקשר לתיק שהתנהל נגדו בעניינה של חברת איב רושה. הוא היה כלוא זמנית בכלא מטרוסקאיה טישינה, ולאחר שבפברואר 2021 נשלח ל־3.5 שנות מאסר, הועבר לשאת את עונשו במושבת העונשין מספר 2 במחוז ולדימיר. במרץ 2022 נידון לתשע שנות מאסר נוספות. בדצמבר 2023 הוא נעלם לשבועיים, ובסופו של דבר הגיע לכלא בימאלו־ננץ.

 רקע פוליטי 
בשנת 2000 הצטרף נבלני למפלגה הדמוקרטית המאוחדת הרוסית "יבלוקו", מפלגה סוציאל-ליברלית שהייתה באופוזיציה לממשל הרוסי. הצטרפותו של נבלני, שהיה אז צעיר בן 24, סימלה את רצונו לקחת חלק פעיל במאבק למען דמוקרטיה, חופש ושוויון ברוסיה.

"יבלוקו", שנוסדה בשנת 1993, התנגדה לפוטין מראשית דרכו. המפלגה טענה שפוטין מרכז יותר מדי כוח בידיו, פוגע בחירויות הפרט ומנהל מלחמה קשה ומיותרת בצ'צ'ניה. יבלוקו האשימה את פוטין וסביבתו בשחיתות נרחבת, וקראה לחקירות מעמיקות בנושא.

נבלני, שהיה פעיל חרוץ, התקדם במהירות בשורות "יבלוקו". הוא שימש כאחראי מטעם המפלגה על אזור העיר מוסקבה, והפך לאחד מקולותיה הבולטים. במקביל נבלני היה פעיל בארגוני לאומנות רוסית ובמיוחד פעל נגד קווקזים שהיגרו לרוסיה. בשנת 2006 היה בין המארגנים של "מצעד רוסיה" שבו הפגינו ארגונים לאומניים בערים המרכזיות של רוסיה. פעילות זו גרמה למתיחות בינו לבין חברי מפלגתו.

פיטוריו מהמפלגה בשנת 2007, לאחר שדרש ממייסד המפלגה לפרוש, עוררו מחלוקת רבה בקרב חברי "יבלוקו" ותומכיה, כשההחלטה על פיטוריו נתמכה ברוב של 70% מחברי הנהלת המפלגה. ההחלטה באה כתגובה על "גרימת נזק פוליטי למפלגה, בפרט בשטח פעילויות לאומיות". נבלני עצמו טוען שפיטוריו באו על רקע דרישתו ממייסד המפלגה גריגורי יאבלינסקי לפרוש מהנהגת המפלגה. לאחר פיטוריו ממפלגת יאבלוקו הצטרף לתנועה הנציונל־דמוקרטית "נארוד".

במקביל לפעילותו במפלגה הקים בשנת 2004 את "הוועד להגנה על המוסקבאים" שהוביל מחאה נגד השחיתות והפרות חוקי הבנייה בעיר מוסקבה.

 לאחר יבלוקו 
בשנת 2011 נאם נבלני בעצרת שבה השתתפו גם נאו־נאצים וגלוחי ראש. בסרטון מאותה שנה הוא השווה בין קווקזים כהי עור לג'וקים, ואמר: "אפשר להרוג ג'וקים עם כפכף, אבל במקרה של קווקזים, אני ממליץ על אקדח."

באפריל 2013 הצהיר בפומבי על כוונותיו להתמודד לנשיאות במטרה להושיב מאחורי סורג ובריח את ממשלתו של ולדימיר פוטין על "שחיתות וניצול לרעה של תפקידם". ביולי 2013 נרשם כמועמד לבחירות לראשות עיריית מוסקבה, ובאותו החודש הורשע במעילה בהיקף של 16 מיליון רובל, ונידון לחמש שנות מאסר. גזר הדין עורר מחאות בינלאומיות. באוקטובר הומתק עונשו של נבלני והומר במאסר על־תנאי, אך הרשעתו נותרה על כנה.

באוגוסט 2013 פרסמו האתרים בחדרי חרדים וערוץ 7 כי במהלך קמפיין הבחירות שלו לראשות העיר, נבלני הציע להרים כוסית לחיי השואה, כינה את היהודים הדתיים "גנדרנים בכובעי שועל ומלבושים בלויים" וציין כי "מי שרוצה לחיות ברוסיה חייב להפוך לרוסי במלוא מובן המילה". טענות אלה התבררו כשקריות, ונדחו בין השאר על ידי מספר יהודים שנכחו במקום ונבלני עצמו.

בדצמבר 2016 הכריז כי יתמודד בבחירות לנשיאות רוסיה שתתקיימנה בשנת 2018. ב־2 במרץ 2017 העלה סרט דוקומנטרי לערוץ היוטיוב שלו בשם "אל תקראו לו דימון" ובו נטען כי ראש הממשלה דמיטרי מדבדב מעל בכספים בשווי של כ־1.2 מיליארד דולרים. בעקבות הסרטון אורגנו הפגנות בערים שונות ברוסיה בקריאה להתפטרותו של מדבדב, וב־26 במרץ משטרת רוסיה עצרה את נבלני במהלך אחת מההפגנות.

לקראת ציון "יום רוסיה" (המציין את היפרדותה של רוסיה מברית המועצות וייסוד הפדרציה הרוסית) ב־12 ביוני 2017, קרא נבלני לתומכים לקיים עצרות מחאה נגד השחיתות תחת הסיסמה "אנחנו דורשים תשובות". התעלמות הממשל מחשיפת השחיתויות בצמרת הממשל, ואירועי ההפגנות ב־26 מרץ הביאו לגל גדול אף יותר של מפגינים. פעילי נבלני הגישו בקשות לקיום עצרות בכ־200 ערים, וכעשרות אלפי מפגינים (שלטונות רוסיה לא מפרסמים נתונים רשמיים) קיימו עצרות מחאה ברחבי רוסיה. הפגנות אלה נמשכו גם בשנת 2019, בעיקר לאור פסילת מועמדי האופוזיציה מהתמודדות בבחירות לדומה העירונית של מוסקבה (2019).

נבלני תמך במועמדי אופוזיציה בבחירות המקומיות. בשנת 2021, בד בבד עם מעצרו, חשף הארגון שבראשו הוא עמד תחקיר על אודות ארמון בבעלותו של נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין. בעקבות מעצרו פרצו מחאות ברוסיה.

נבלני ועוזריו הוגדרו על ידי ממשלת רוסיה כ"טרוריסטים". רבים מבעלי בריתו ברחו מרוסיה, לאחר שתנועת האופוזיציה של נבלני תויגה "קיצונית" ופורקה. כך הוגדרו הקרן למאבק בשחיתות שהקים נבלני, קרן שפרסמה תחקירים גדולים על מעשי שחיתות לכאורה, וגם נגד מטה הקמפיין האזורי של נבלני, שהתגייס בעבר למחאות נגד הקרמלין.

לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה, נבלני טען שהפלישה של פוטין לאוקראינה נועדה להסיח את דעת הרוסים מבעיותיה הפנימיות של המדינה, הידרדרות הכלכלה שלה.

 מאבקו במפלגת "רוסיה המאוחדת" 
במשך השנים ניהל נבלני מאבק במפלגת השלטון "רוסיה המאוחדת", שבראשותה עומד הנשיא ולדימיר פוטין יחד עם ראש הממשלה דמיטרי מדבדב. נבלני טען לשחיתויות קשות מצד ראשי וחברי מפלגת השלטון, קרא בכל הזדמנות לאזרחי רוסיה להצביע בבחירות לכל מפלגה אחרת, חוץ ממפלגת רוסיה המאוחדת. לאחר הבחירות לפרלמנט הרוסי בהן זכתה מפלגת רוסיה המאוחדת בכחמישים אחוז מהקולות, טען לזיופים, והיה מראשי מארגני המחאה הגדולה ברוסיה, בה מאות אלפים יצאו להפגין ברחובות בכל ערי רוסיה בטענה לזיופים בבחירות לפרלמנט. בעקבות פעילות זו, נעצר על ידי המשטרה לתקופות קצרות על הפרות החוק בארגון ההפגנות הגדולות. בתגובה הוכרז נבלני אסיר מצפון על ידי ארגון אמנסטי אינטרנשיונל.

 פרשות פליליות 
 המעילה בחברת KirovLes 
 האשמות 
ביולי 2012 נעצר נבלני והואשם במעילה בחברת עץ ממשלתית, KirovLes. לטענת התביעה, הוא גנב עצים בסך 16 מיליון רובל (כ־500,000 דולר). גנבה זו התאפשרה מתוקף תפקידו כיועצו של מושל מחוז קירוב, ניקיטה בליך במהלך שנת 2009. מעצר זה בוצע לאחר מספר חקירות שנסגרו עקב מחסור בהוכחות. נבלני שילם ערבות עצמית ושוחרר ממעצר. לטענת נבלני, המשפט מהווה מזימה של השלטון לחיסול מתנגדיו הפוליטיים של הנשיא פוטין, ולכן מדובר ברדיפה פוליטית ותו לא. בתגובה למעצרו, תומכיו הפגינו מול משרדי ועדת החקירה הפדרלית.

 הרשעתו ושחרורו 
משפטו של נבלני החל בעיר קירוב באפריל 2013. ביולי 2013 הוא הורשע ונגזרו עליו חמש שנות מאסר במושבת עונשין לעבודה מתקנת. נבלני ערער על עונשו, ולבקשת התביעה שוחרר עד לבירור ערעורו, יום לאחר מאסרו, על מנת שיתמודד בבחירות לראשות עיריית מוסקבה. באוקטובר 2013, בית המשפט דחה את עתירתו אך המיר את עונשו לעונש מאסר על תנאי. בפברואר 2016, בית הדין האירופי לזכויות אדם קבע כי הופרה זכותו של נבלני להליך משפטי הוגן, וחייב את הממשלה לשלם לו 56,000 אירו עבור הוצאות משפט ונזקים נלווים שנגרמו לו.

 פרשת התיווך בחברה Yves Rocher Vostok 
בדצמבר 2012 החלה חקירה בעניין עסקה שביצעה חברה שבבעלותם של האחים נבלני, אולג ואלכסיי, Glavpodpiska, עם חברת הבת של חברת הקוסמטיקה הצרפתית הקוסמטיקה איב רושה במזרח אירופה, Yves Rocher Vostok. בעסקה התחייב נבלני לדאוג לאספקת מוצרי החברה אולם מעולם לא עשה זאת אלא שכר חברות אחרות לביצוע העסקה, ללא ידיעת אף אחד מהצדדים, בעודו לוקח את הפרשי הסכומים. בפברואר 2014 הושם נבלני במעצר בית. בדצמבר 2014 נידון ל־3.5 שנים נוספות במאסר על תנאי, בעוד אחיו נשלח למאסר בפועל למשך תקופה זו.

 מקרים נוספים 
בדצמבר 2012, רשויות התביעה הפדרליות האשימו את האחים נבלני באשמת הונאה בזמן עבודתם בחברת דואר. באוגוסט 2013, נחקר נבלני באשמת קבלת תרומות שלא כחוק למימון קמפיין הבחירות שלו. לקראת סוף יולי 2019, נעצר נבלני בחשד לארגון הפגנות אופוזיציה ללא אישור המשטרה. בהמשך, נמסר מהמשטרה כי נפתחה נגדו חקירה פלילית גם בחשד להלבנת כספים בסך 15.3 מיליון דולר. אך הוא שוחרר תוך זמן קצר.

מעצרים
בשנים 2011–2018 נידון נבלני למעצרים מינהליים 10 פעמים. במהלך תקופה זו שהה 192 יום בבית מעצר מיוחד. הזמן שבילה נבלני מאחורי סורג ובריח גדל מאוד בשנת 2017 ובשנת 2018 הסתכם ב־80 יום. משנת 2011 עד 2019 שהה נבאלני 474 ימים במעצר (232 בבית מעצר מיוחד ו־242 במעצר בית).

ב־15 בנובמבר 2018 הכיר בית הדין האירופי לזכויות אדם במעצרים בשנים 2012 ו־2014 כבעלי מניע פוליטי.

במהלך מעצרו ביולי 2019 אושפז נבלני עם נפיחות קשה בשל אדמומיות בעור. הוא אובחן כחולה דרמטיטיס במגע. נבלני ורופאיו האישיים טענו כי אפשר שהייתה הרעלה בכימיקלים לא מוגדרים. המחקר הכימי והטוקסיקולוגי של החומרים הביולוגיים של נבלני, שבוצע במכון המחקר סליפוסובסקי לרפואה דחופה, לא גילה חומרים רעילים. רופאו האישי של נבלני הטיל ספק בתוצאות הבדיקה, ונבלני פנה לוועדת החקירות של הפדרציה הרוסית בתלונה על ההרעלה.

חזרתו לרוסיה ומעצרו (2021)

ב־17 בינואר 2021 שב נבלני לרוסיה מגרמניה, שבה טופל בשל השפעות של הרעלה מכוונת. הוא עוכב באזור האפור של ביקורת הדרכונים בנמל התעופה שרמטייבו במוסקבה בידי קצינים של משמר הגבול הפדרלי. שירות בתי הסוהר הפדרלי הצהיר כי המעצר בוצע בחשד להפרה של תקופת הניסיון בפרשת איב רושה והעלאתו לרשימת המבוקשים. נבלני הועבר לתחנת המשטרה של המחלקה השנייה של המשטרה בעיר חימקי, ולמחרת נערך משפט מאולתר בתחנת המשטרה שבו הוארך מעצרו ב־30 יום והוא הועבר לכלא מטרוסקאיה טישינה. מעצרו של נבלני עורר גינויים במדינות שונות. בעקבות המעצר הפגינו תומכיו בערים רבות. אלפים מהמפגינים נעצרו, ובימים שלאחר מכן נלכדו ונעצרו גם אחדים מבני משפחתו ומקורביו של נבלני, בטענה שעודדו הפגנות לא חוקיות. בפברואר 2021 נידון ל־3.5 שנות מאסר בהאשמה שביצע עבירת מעילה בשנת 2014. בית המשפט האירופי הורה לרוסיה לשחררו, אולם ממשלת רוסיה התנגדה לכך. והעבירה את נבלני למושבת עונשין מספר 2 במחוז ולדימיר. באפריל 2021 השעתה רוסיה את פעילות תנועתו, הפועלת נגד שחיתות. באוקטובר 2021 הוענק לו פרס סחרוב לחופש המחשבה. הסרט התיעודי "נבלני", של הבמאי דניאל רוהר, זכה בפרס האוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר במרץ 2023. באוגוסט 2023 הרשיע בית משפט ברוסיה את נבלני בעבירות של קיצוניות, וגזר עליו עוד 19 שנות מאסר.

ב־12 בדצמבר 2023 הודיע דובר הקרמלין כי המיקום שבו נבלני נושא את עונשו כבר אינו ידוע, וכי הוא הוגדר נעדר. לאחר מכן נמצא נבלני, אך פורסם כי היה נתון להתעללות מצד הסוהרים.

 הרעלתו 

במהלך ההפגנות בבלארוס ביולי־אוגוסט 2020, נבלני פרסם סרטונים בערוץ היוטיוב שלו בהם הביע תמיכה במחאות הבלארוסיות וכתב כי מהפכה בסגנון של זו המתרחשת בבלארוס השכנה יכולה להתרחש גם ברוסיה. באתר Tayga.Info דווח שבמהלך נסיעתו לסיביר נבלני נפגש עם מתנדבים ותומכי אופוזיציה מקומיים. במהלך המפגש פעיל בשם איליה צ'ומאקוב שאל אותו, "מדוע הוא לא מת?", ועל כך השיב נבלני כי מותו לא ישרת את פוטין אלא יהפוך את נבלני ל"גיבור". ב־20 באוגוסט 2020 אושפז במצב קשה בבית חולים באומסק, כשהוא סבל מתסמיני הרעלה חמורים, לאחר שדווח שחש ברע במהלך טיסה מטומסק למוסקבה. הוא היה מאושפז במחלקת טיפול נמרץ של בית החולים העירוני הקליני מספר 1 של העיר אומסק, כשהדוברת שלו, קירה יארמיש, טענה כי הורעל.Росбизнесконсалтинг, 20 августа 2020. Алексей Навальный впал в кому בהמשך הוא הוטס לטיפול במרפאת שאריטה בברלין, גרמניה, במטוס שמומן על ידי קרן Cinema for Peace Foundation,Немецкие врачи считают Навального транспортабельным כאשר הוא עדיין מחוסר הכרה."Alexei Navalny: Putin critic flies to Germany for medical treatment", BBC News, 22 August 2020. בתחילה בית החולים באומסק סירב לשחרר את נבלני לטיפול בגרמניה, ולאחר שקרוביו של נבלני פנו אל בית הדין האירופי לזכויות אדם, שהורה לרשויות ברוסיה לאפשר את הטסתו של נבלני, הוא הועבר למטוסСамолет с Навальным вылетел в Германию.

כלי תקשורת במדינות המערב האשימו את הקרמלין במעורבות בהרעלה, אך דובר הקרמלין דמיטרי פסקוב הגיב שלקרמלין אין קשר לתקרית וכי הם מאחלים לו החלמה מהירה. לאחר שהגיע לבית החולים בגרמניה ונבדק שם, פרסמה ממשלה גרמניה שנבלני אכן הורעל, ושהרעל שנמצא בגופו הוא גז העצבים נוביצ'וק, המזוהה עם חיסולים דומים שיוחסו לממשלת רוסיה.

ב־7 בספטמבר דווח שנבלני הוצא מתרדמת בעקבות שיפור במצבו. ב־15 בספטמבר פרסם לראשונה הודעה לציבור ומסר שנגמל מהנשמה, אולם שיקום ארוך עוד לפניו, ובסופו הוא מתכנן לחזור לרוסיה. ב־13 בינואר 2021 הודיע שהוא יחזור לרוסיה מגרמניה ב־17 בינואר, לאחר שהחלים באופן כמעט מלא.

 מעמד אסיר פוליטי 
אנדרטת מרכז זכויות האדם הכירה בנבלני כאסיר פוליטי בשנת 2021. PACE גם ראה בנבלני אסיר פוליטי.

ב-24 במאי 2024, חדשות DW שידרה כתבה שסיפרה שבתחילת 2024 נבלני ואוון גרשקוביץ' כמעט הוחלפו בזלימחאן חנגושווילי, שבאוגוסט 2019 התנקש בפארק טירגארטן בברלין.

מותו
שמאל|ממוזער|250px|קברו של אלכסיי נבלני בבית הקברות בוריסובסקויה שבמוסקבה.
ממוזער|גרפיטי לזכרו של נבלני, ובסולידריות עם מנהיגת האופוזיציה בבלרוס סבטלנה טיכאנובסקאיה, בקריית המלאכה תל אביב.
ב־16 בפברואר 2024 מת נבלני בכלא הרוסי מושבת העונשין מספר 3 בימאלו־ננץ בו היה כלוא. שירות בתי הסוהר ברוסיה הודיע כי נבלני מת לאחר שחש ברע במהלך הליכה בכלא שבו הוחזק, התעלף, ומותו נקבע מיד לאחר מכן.

ב-1 במרץ 2024 נערך טקס אבלות לאלכסיי נבלני בכנסיית איקונין אם האלוהים "הרווה את צערי"  בנפת מריינו במוסקבה, ובאותו היום הוטמן נבלני בבית הקברות בוריסובסקויה בנפת בראטייבו במוסקבה.

יותר מעשרת אלפים איש ליוו את נבלני בדרכו האחרונה.

לאחר מותו, באוקטובר 2024, יצא לאור ספרו "פטריוט" .

מועצת העיר פריז קראה לרחוב ברובע ה-16, הממוקם ליד שגרירות רוסיה, על שם אלכסיי נבלני. ההחלטה התקבלה ב-12 בפברואר 2025, ערב יום השנה הראשון למותו של מנהיג האופוזיציה הרוסי.

בפברואר 2026, פרסמו הממלכה המאוחדת, שוודיה, צרפת, גרמניה והולנד הצהרה משותפת לפיה מותו של אלכסיי נבלני נגרם כתוצאה מהרעלה קטלנית בידי ממשלת רוסיה. על פי הצהרה זו, נעשה שימוש באפיבטידין (Epibatidine), רעלן עצבי המופרש על ידי צפרדעים ממשפחת הדנדרובטיים ("צפרדעי חץ רעילות").

 השכלתו 
בשנת 1993 השלים נבלני את לימודיו בבית הספר תיכון אלבין בעיירה קלינינץ במחוז מוסקבה. ב־1998 רכש השכלתו בפקולטה למשפטים באוניברסיטה הרוסית לידידות עמים. ב־1999 למד גם בפקולטה לאשראי וכלכלה באקדמיה הפיננסית של ממשלת רוסיה, התמחה בניירות ערך ותיקי בורסה. את לימודיו השלים ב־2001. ב־2010 השתתף בתוכנית המנהיגות של אוניברסיטת ייל – Yale World Fellows  והתגורר במשך שנה בארצות הברית.

 עסקיו 
אלכסיי נבלני החזיק ב־25% מניות במפעל קוביאקוב באזור אודינצובו שבמחוז מוסקבה. תקופת מה גם עבד בבנק איירופלוט. ב־1997 ייסד את חברת "אלקט" והיה סגן מנהל החברה לענייני משפט, ובבחירות לפרלמנט בשנת 2007 הייתה החברה ספונסרית של מפלגת ברית כוחות הימין.

 ראו גם 
 המחאות ברוסיה (2011)
 סולידריות (תנועה רוסית)
 רוסיה האחרת
 אסיר מצפון

 קישורים חיצוניים 




 הבלוג של אלכסיי נבלני










 הערות שוליים 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חושפי שחיתויות ברוסיה
קטגוריה:רוסים ממוצא אוקראיני
קטגוריה:מורשעים בדין ברוסיה
קטגוריה:אסירים פוליטיים
קטגוריה:דיסידנטים
קטגוריה:נפגעי הרעלה
קטגוריה:רוסים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:זוכי פרס סחרוב
קטגוריה:אישים שנעלמו ואותרו
קטגוריה:אנשים שהוכרזו ברוסיה כטרוריסטים או קיצונים
קטגוריה:אישים שנפטרו במעצר
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1976
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2024