כמעט נורמלי

כמעט נורמלי (באנגלית: Next to Normal) הוא מחזמר רוק עם שירים פרי עטו של בריאן יורקי, מלחין המוזיקה הוא טום קית'.
סיפור המחזה עוסק באמא הלוקה בהפרעה דו-קוטבית שמחמירה, ועל ההשפעה שיש למחלתה על משפחתה. המחזמר גם מטפל בסוגיות כגון אבל, התאבדות, שימוש בסמים, אתיקה בפסיכיאטריה המודרנית וחיים בפרוורים.
 הפקה 
כמעט נורמלי החל להופיע במספר סדנאות, לפני הצגת הבכורה באוף ברודוויי ב-2008, אז זכה בפרס המבקרים החיצוני עבור פסקול מצטיין והיה מועמד לפרס Drama Desk לשחקנית מצטיינת (אליס ריפלי) ולפסקול המצטיין. לאחר ההרצה באוף ברודוויי, ההצגה שיחקה ב-Arena Stage בוושינגטון די. סי. בבית הזמני שלה בארלינגטון, מחוז וירג'יניה מנובמבר 2008 לינואר 2009.

המחזמר עלה לראשונה בברודוויי באפריל 2009. הוא היה מועמד לאחד עשר פרסי טוני לשנת 2009 וזכה בשלושה: הפסקול המקורי הטוב ביותר, התזמור הטוב ביותר וההופעה הטובה ביותר של שחקנית ראשית במחזמר בו זכתה אליס ריפלי. הוא גם זכה בפרס פוליצר לדרמה ב-2010, ובכך היה למחזמר השמיני בהיסטוריה שזכה בפרס. המחזמר הקודם שזכה בפוליצר היה רנט, ב-1996, שאף אותו ביים מייקל גרייף. בהעניקם את הפרס לקית' ויורקי, שופטי פרס פוליצר כינו את ההצגה "מחזמר רוק עוצמתי שמטפל במחלת נפש במשפחת החיה בפרוורים ומרחיב את היקף היריעה של מחזות הזמר."

ההפקה בברודוויי רצה עד ל-16 בינואר 2011 לאחר שהציגה 21 הצגות קדם-בכורה ו-733 הצגות רגילות.

עלילה
מערכה ראשונה
דיאנה גודמן, אם פרברית עם הפרעה דו קוטבית, נשארת ערה עד מאוחר ומחכה שבנה גייב, שהפר את העוצר יחזור הביתה. גם בתה של דיאנה נטלי, תלמידת תיכון פרפקציוניסטית שלומדת בלחץ למבחן הקרוב נשארת ערה. דיאנה מעודדת את בתה לקחת הפסקה ולנוח. לאחר מכן, גייב חוזר הביתה, ובעלה של דיאנה, דן, מתעורר כדי לעזור למשפחתו להתכונן ליום ("Just another day"). דיאנה מכינה ארוחה למשפחה, אבל דן ונטלי עוצרים אותה כשהם מבינים שהכריכים שהיא מכינה מכסים את כל שטח המטבח. כשדן עוזר לדיאנה המבולבלת, נטלי וגייב יוצאים מהבית לבית הספר. נטלי משחררת קצת כעס ותסכול עצורים כשהיא מתאמנת לקראת רסיטל פסנתר קרוב בחדר המוזיקה של בית הספר ("Everything Else"), שם היא פוגשת את הנרי, חבר לכיתה שהעריץ את נטלי מרחוק. בינתיים, דיאנה מבקרת שוב ושוב במשרד הפסיכיאטר שלה, שם רושמים לה מגוון תרופות שכולן מוכיחות כי הן גורמות לתופעות לוואי גופניות מתישות; דן מחכה במכונית בזמן שהוא מטיל ספק בשפיות שלו ("Who's Crazy?/ My Psychopharmacologist and I"). כאשר נותנים לדיאנה תרופה שמקהה ומפטרת אותה מכל הרגשות, הרופא מכריז על יציבותה ושולח אותה לדרכה.

לאחר שהייתה עדה לרגע רומנטי בין נטלי להנרי ("Perfect For You"), דיאנה מתאבלת על אובדן חייה הישנים, כמהה לימים שחיה בכאב ובשמחה כאחד, בניגוד לחוסר התחושה שגרמה התרופה החדשה שלה ("I Miss the Mountains"). לפי הצעתו של גייב, היא מורידה את התרופות שלה באסלה.

בינתיים, דן מארגן ארוחת ערב משפחתית, ומזמין את הנרי להצטרף אליהם ("It's Gonna Be Good").כשדיאנה מביאה לשולחן עוגה ליום ההולדת של גייב, דן מזכיר לה בעדינות שגייב, למעשה, מת לפני כמעט שש עשרה שנה, והחזיונות שלה עליו לאורך כל המופע היו רק הזיות ("He's Not Here"). לאחר שנטלי הנסערת רצה לחדר השינה שלה, דן מפנה את שולחן האוכל בזמן שדיאנה מגלה שהיא הפסיקה את התרופות שלה. כשהוא מנסה להזדהות איתה, היא כועסת ואומרת שהוא לא יכול להבין את הכאב שהיא עוברת ("You Don't Know"). דן מתחנן בפניה לתת לו לעזור ככל יכולתו, מזכיר לה את נאמנותו וסבלנותו עד כה, אך הוא מופרע על ידי חזון של גייב, שרק דיאנה יכולה לראות. דיאנה מיד נצמדת לבנה, דוחה את הצעת הנחמה של דן ("I Am the One"). למעלה, נטלי פורקת להנרי על הקשר של אמה לגייב המת. דיאנה שומעת את השיחה שלהם ומציעה את הנחמה היחידה שהיא מסוגלת לתת, ואומרת לנטלי, "אני אוהבת אותך כמה שאני יכולה" ("Superboy and the Invisible Girl").

דיאנה מבקרת רופא חדש, שמבצע בה טיפול בשיחות והיפנוזה. במהלך הפגישה שלהם, היא רואה את גייב, שמצהיר על הדומיננטיות שלו עליה ועל השליטה שיש לו בחייה ("I'm Alive"). דיאנה חושפת פרטים אינטימיים על השפעות מחלתה, ואומרת שהיא לא הצליחה להחזיק את נטלי בבית החולים כשנולדה. בינתיים, נטלי משביתה רסיטל חשוב לפסנתר כשהיא מגלה שהוריה אינם בקהל ("Make Up Your Mind/ Catch Me I'm Falling"). הרופא של דיאנה מעודד אותה ללכת הביתה, לבלות עם נטלי ולנקות קופסה של חפצים ישנים של גייב בניסיון לשחרר אותו. דיאנה מסכימה אבל מתעמתת עם הזיה של גייב בזמן שהוא ממיין קופסה במרתף שלהם ("I Dreamed a Dance"). גייב משכנע אותה להתאבד, ואומר שזו הדרך היחידה שבה הם יכולים להיות ביחד("There's a World").

דיאנה מאושפזת בבית חולים לאחר שניסיון ההתאבדות שלה נכשל, וד"ר מאדן אומר לדן שטיפול בנזעי חשמל הוא אחת האפשרויות היחידות שנותרו להם. דן חוזר הביתה כדי לנקות את זירת ניסיון ההתאבדות של אשתו, ונמנע בקושי מהתמוטטות משלו כשהוא מעלה זיכרונות מהשנים שבילה עם דיאנה (“I’ve Been”). נטלי מוצאת אותו וכועסת לגלות שהוא הסכים להמלצת הרופא לטיפול בהלם. עם חזרתו לבית החולים, הוא מגלה שדיאנה הפכה תוקפנית כלפי הצוות על כך שהיא רוצה שהיא תחתום על מסמכי האישור, ומשווה את הרעיון של טיפול בהלם לתיאור שלו בסרט "אחד עף מעל קן הקוקיה" ("Didn't I See This Movie?"). עם זאת, לאחר פינוי החדר, הוא מצליח לשכנע אותה בנחיצות הטיפול הזה, באומרו שזו הדרך היחידה שבה הם יכולים לחזור לשגרה ("A Light in the Dark"). דיאנה מסכימה באי רצון וחותמת על הניירות.

מערכה שנייה
דיאנה עוברת טיפול בנזעי חשמל (ECT), בעוד נטלי מתחילה להתנסות בסמים ומבלה רבות במועדונים. השתיים חוות הזיה משותפת (“Wish I Were Here”). כשדיאנה משתחררת מבית החולים, היא מגלה שאיבדה את הזיכרון של תשע־עשרה השנים האחרונות — כולל את זכרו של בנה. דן שומר על אופטימיות ומאמין שהזיכרון ישוב, אך נטלי זועמת על כך שאמה הסכימה לטיפול מלכתחילה (“Song of Forgetting”). הנרי, שחשש מהתנהגותה ההרסנית של נטלי, מזמין אותה לנשף בית הספר הקרוב והיא מסרבת (“Hey #1”).

ד״ר מאדן מרגיע את דן ומסביר שאובדן הזיכרון בעקבות ה־ECT הוא תופעה רגילה. דן מהסס להזכיר לדיאנה את מות בנם, מאחר שמחלתה הנפשית החלה בעקבות הטראומה של מותו (“Seconds and Years”). המשפחה מדפדפת באלבומי תמונות ישנים בניסיון לעורר את זיכרונה של דיאנה — אך נמנעת מאזכור בנה הבכור (“Better Than Before”). אז מופיעה לפניה דמותו של הבן ומזכירה לה שיש בחייה חלק חשוב שנמחק מזיכרונה (“Aftershocks”). הנרי שוב מזמין את נטלי לנשף, והיא שוב דוחה אותו, אך הוא אומר שיבוא לקחתה בכל זאת אם תשנה את דעתה (“Hey #2”).

בביקור נוסף אצל ד״ר מאדן, דיאנה מספרת שהיא חשה שקיים משהו מהעבר שאינה מצליחה להיזכר בו. הרופא, שאינו מודע לכך שדן מסתיר ממנה את האמת, חושף בטעות את דבר מותו של בנה (“You Don’t Know (Reprise)”). דיאנה חוזרת הביתה, מוצאת את קופסת התכשיטים המוזיקלית של בנה, ודן נאלץ להזכיר לה את נסיבות מותו — בגיל שמונה חודשים, עקב חסימה במעיים שלא אובחנה על ידי הרופאים (“How Could I Ever Forget?”). דיאנה, מבולבלת, אומרת שהיא זוכרת אותו כנער, והשניים מתווכחים על דרישתו שתעבור עוד טיפול ועל סירובו לומר לה את שמו של בנם (“It’s Gonna Be Good (Reprise)”).

דיאנה שואלת את דן מדוע הוא נשאר איתה למרות כל מה שמחלתה גרמה לו לסבול. הוא מזכיר לה את נדריו ביום נישואיהם ומבטיח שימשיך לעמוד לצידה תמיד. במקביל, הנרי שממתין לקחת את נטלי לנשף, מבטיח לה הבטחה דומה (“Why Stay? / A Promise”). דמותו של הבן מופיעה שוב (“I’m Alive (Reprise)”).

דיאנה פונה שוב לד״ר מאדן, מתוסכלת מכך ששנים של טיפולים לא עזרו לה, ותוהה אם האבל שלה על מות בנה בכלל ניתן לריפוי (“The Break”). ד״ר מאדן מנסה לשכנע אותה להמשיך בטיפול, אך לשווא (“Make Up Your Mind / Catch Me I’m Falling (Reprise)”). לאחר מכן מתקיים שיח כן בין דיאנה לנטלי, שבו שתיהן מכירות בדמיון ביניהן (“Maybe (Next to Normal)”). דיאנה מסיעה את נטלי לנשף, ונטלי מודה בפני הנרי שהיא חוששת שתתמודד עם בעיות נפשיות כמו אמה. הנרי מבטיח שיעמוד לצידה בכל מקרה (“Hey #3 / Perfect for You (Reprise)”).

דיאנה חוזרת הביתה ומספרת לדן שלמרות שהיא אוהבת אותו — היא עוזבת, מפני שכל אחד מהם צריך להתמודד עם האבל על בנם בדרכו שלו (“So Anyway”). לאחר שהיא הולכת, דן ההרוס סוף־סוף מכיר בקיומה של הדמות שמלווה אותו — רוח בנו המת, והם מתחבקים. בפעם הראשונה (והיחידה) במחזמר נחשף שמו של הבן: גייב (“I Am the One (Reprise)”).

נטלי חוזרת מהנשף ומוצאת את הבית חשוך, אמה איננה ואביה יושב לבדו. היא מדליקה מנורה ואומרת לו: “אנחנו צריכים קצת אור.” נטלי ממשיכה את קשריה עם הנרי, בעוד דיאנה עוברת לגור זמנית אצל הוריה. ד״ר מאדן ממליץ לדן לפנות בעצמו לטיפול פסיכיאטרי, כדי שיוכל להתחיל לעבד את אבלו על מות גייב. כל הדמויות, כולל גייב, מסיימות את הסיפור בהכרה בקושי להמשיך הלאה — אך גם בתקווה שיצליחו להסתגל לחיים החדשים (“Light”).

ההפקה בישראל
המחזה עלה לראשונה בתיאטרון הבימה ב-8 במרץ 2012, הליהוקים לתפקידים השונים נערכו במשך ארבעה חודשים.

היוצרים
 מחזה ופזמונים : בריאן יורקי
 תרגום : דניאל אפרת
 בימוי : חנן שניר
 עיצוב תפאורה : ערן עצמון
 הלחנת מוזיקה : טום קיט
 ניהול מוזיקלי : יוסי בן נון
 פיתוח קול : דוקי עצמון
 עיצוב סאונד : אריק אביגדור
 עיצוב תלבושות : ארז מעיין
 עיצוב תאורה : מאיר אלון
 עוזר למנהל המוזיקלי, קורופטיציה ופסנתר : נדב רובינשטיין
 קונטרבס, גיטרה בס : אבנר יפעת
 גיטרות : זיו ריינר
 כלי הקשה : אסף רוט
 כינור : הדס פבריקנט
 צ'לו : חגית גלזר

השחקנים
 דיאנה גודמן : איילת רובינסון/לימור שפירא
 דן גודמן, בעלה : דורון אורן
 בנם, גבריאל : הראל סקעת
 בתם, נטלי : רונה פרומצ'נקו
 הנרי, חבר של נטלי : גלעד שמואלי/ניר זליחובסקי
 ד"ר מאדן-ד"ר פיין, פסיכיאטר, פסיכולוג : תומר שרון

 פרסים ומועמדויות 
שנהפרסקטגוריהמועמד/יםתוצאהמקור2024פרס אוליבייההמחזמר החדש הטוב ביותרכמעט נורמליהשחקנית הטובה ביותר במחזמרקייסי לויהשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה במחזמרג'ק וולףהשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמראלינור וורתינגטון קוקס

קישורים חיצוניים


 עמוד המחזה באתר הבימה
 "כמעט נורמלי" בהבימה: החיים הלא נורמליים של האנשים הנורמליים, באתר psychotherapyisrael.com

 הערות שוליים 

קטגוריה:מחזות זמר מקוריים
קטגוריה:מחזות זמר זוכי פרס פוליצר
קטגוריה:אופרות רוק
קטגוריה:מחזות זמר