יחסי יפן–ישראל

היחסים הדיפלומטיים בין יפן לישראל (ביפנית: 日本とイスラエルの関係) הם יחסים דו-צדדיים מדרג של שגרירות, הכוללים קשרי מסחר ותרבות ושיתוף פעולה בתחום המדע והטכנולוגיה. ראשיתם של קשרים אלה ב-15 במאי 1952, עת יפן הכירה במדינת ישראל ומנגד ישראל פתחה צירות בטוקיו. יחסים אלה מאופיינים, במיוחד מאז משבר האנרגיה העולמי, בתלות של יפן בנפט הערבי. לשגרירות יפן בישראל גם משרד לענייני הרשות הפלסטינית. נכון ל-2021, שגריר ישראל ביפן הוא גלעד כהן ושגריר יפן בישראל הוא מיזושימה קואיצ'י.

היסטוריה
יפן והתנועה הציונית
תמיכתה של האימפריה היפנית בהצהרת בלפור ובהקמת בית לאומי לעם היהודי הובעה לראשונה בשנת 1919 במכתב ששלח שגריר יפן בבריטניה, סוטמי צ'ינדה, לחיים ויצמן. בשנה שלאחר מכן באה לידי ביטוי המעורבות הראשונה של יפן בנעשה במזרח התיכון, אף שהייתה שולית, בהשתתפותה בוועידת סן רמו שדנה בחלוקת שטחי האימפריה העות'מאנית, לרבות מסירת ארץ ישראל לשלטון המנדט הבריטי. את הקשרים של התנועה הציונית עם הנציגויות היפניות ניהלה ההתאחדות הציונית בשאנגחאי, כאשר הביקור הראשון של דובר ההתאחדות, ישראל כהן, ביפן התקיים בדצמבר 1920. קשרים אלה הובילו להצהרות יפניות בדבר תמיכה בהקמת בית לאומי לעם היהודי אם יעלה הדבר לדיון בחבר הלאומים.

אולם, התמיכה היפנית בשאיפות הציוניות לוותה בחוסר ידע של הממשלה היפנית על היהודים והציונות. באותה העת התפתחה האנטישמיות ביפן והחלו להתפרסם מאמרים אנטישמיים רבים, אשר יובאו ליפן מרוסיה בעקבות הסיוע היפני לצבא הלבן בסיביר ונכתבו בתגובה לפרסומם של הפרוטוקולים של זקני ציון.

כינון היחסים הדיפלומטיים
250px|ממוזער|שמאל|שרת החוץ גולדה מאיר עם ראש ממשלת יפן היטושי אשידה ושגריר יפן בישראל בביקורם בישראל ב-1958
עם סיום הכיבוש האמריקאי ביפן והחזרת הריבונות היפנית התאפיינה מדיניות החוץ של יפן בתלות שלה בארצות הברית ובנטייה מערבית. ב-15 במאי 1952, שבועיים לאחר תום הכיבוש האמריקאי, הכירה יפן במדינת ישראל, המדינה הראשונה במזרח אסיה להכיר בישראל, וישראל הייתה למדינה הראשונה מן המזרח התיכון לפתוח נציגות דיפלומטית ביפן, עם פתיחת הצירות הישראלית בטוקיו. בדצמבר 1954 הורחב תחום אחריותו של שגריר יפן בטורקיה גם לישראל, ובשנה שלאחר מכן פתחה יפן צירות בתל אביב. בשנת 1962 ביקרה שרת החוץ דאז, גולדה מאיר, בטוקיו, וביולי 1963 שודרג דרג היחסים בין המדינות לדרג של שגרירות.

במהלך תקופה זו הפרידה ממשלת יפן בין הפוליטיקה לבין קשרי המסחר שהיו לה עם ארצות ערב, למרות התלות ההולכת וגוברת בנפט הערבי, עקב המעבר מפחם כמקור אנרגיה לנפט. 90% ממקורות האנרגיה של יפן יובאו ממדינות זרות, כאשר שיעור הנפט המיובא ליפן מהמזרח התיכון עמד על כ-70% מן הנפט המיובא למדינה. במקביל, צעירים יפנים שחיפשו מסגרות שוויוניות שאינן מגלמות בתוכן קפיטליזם או קומוניזם, הגיעו להתנדב בקיבוצים בישראל. מדיניותה של יפן בנוגע לסכסוך הישראלי-ערבי בשנים אלה הייתה דומה למדיניות של מדינות מערביות אחרות. לאחר מלחמת סיני קראה יפן לצדדים להגיע להסדר במשא ומתן, ולאחר מלחמת ששת הימים ביקרה יפן את הכיבוש הישראלי. מלחמת ששת הימים הביאה את השמאל היפני להזדהות עם הפלסטינים, אשר נדמו בעיניהם לקורבנות האסייתיים של האימפריאליזם האמריקאי, שעמו זוהתה ישראל.

בשנת 1972, בתגובה לטבח בנמל התעופה לוד, אשר בוצע על ידי מחבלים מארגון הצבא האדום היפני בשליחות החזית העממית לשחרור פלסטין, שלח ראש ממשלת יפן משלחת יפנית שהביעה צער על הטבח והציעה פיצויים לנפגעים.

משבר האנרגיה העולמי
בעיצומה של מלחמת יום הכיפורים השתמש ארגון אועפ"ק בנשק הנפט וצמצם את אספקת הנפט, תוך העלאת מחירו בעולם, במטרה ליצור מנוף לחץ נגד ישראל. עלייה זו במחירי הנפט גרמה למשבר האנרגיה העולמי, אשר גרר הצהרה יפנית כי על ישראל לסגת מן השטחים הכבושים ובה הובעה תמיכה בזכויותיו הלגיטימיות של העם הפלסטיני. אל מול הלחץ הערבי שהתגבר פעל לחץ אמריקאי על יפן שלא להיכנע לדרישות הערביות, אולם מזכיר המדינה של ארצות הברית, הנרי קיסינג'ר, סירב להבטיח אספקת נפט ממאגרי החירום של ארצות הברית במקרה של ניתוק הנפט הערבי, דבר שהוביל למחלוקת בממשלה ובקרב אנשי העסקים ביפן באשר למדיניות של יפן במזרח התיכון ולקשרים עם ישראל. בין השאר, דרש ארגון התעשיינים הראשי, קיידנרן, מראש הממשלה טנאקה קקואיי לנתק את הקשרים עם ישראל. בסופה של המחלוקת החליטה יפן לנקוט צעדים הצהרתיים פרו-ערביים, בהם פרסום הצהרה כי יפן מזהירה את ישראל שאם לא תיסוג לגבולות 1967, תעיין יפן מחדש ביחסים עמה, ולקבל במידה רבה את החרם הכלכלי על ישראל, וזאת במקביל לשימור היחסים הדיפלומטיים עם ישראל ברמה נמוכה. מדיניות זו נמשכה מעל עשור. החרם הכלכלי לווה ביפן גם ברוחות אנטישמיות בשולי החברה היפנית שהושפעו מן האנטישמיות והאנטי-ישראליות שנפוצה בארצות ערב.

הידוק היחסים
250px|ממוזער|שמאל|הרמטכ"ל בני גנץ מקבל בבסיס נבטים את המשלחת הישראלית שסייעה ברעידת האדמה
250px|ממוזער|נשיא המדינה ראובן ריבלין בפגישה עם שר החוץ של יפן טארו קונו, דצמבר 2017
ממוזער|250px|הרמטכ"ל אביב כוכבי מארח את מקבילו היפני קוג'י ימזאקי, יוני 2019
החל מאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 עברה יפן בהדרגה למדיניות של הידוק היחסים עם ישראל, בין היתר בשל התלות המופחתת בנפט הערבי, הירידה בכוח הקנייה הערבי והיעדר תגובה ערבית להידוק יחסים שכזה. אבן הדרך הראשונה בתהליך זה הייתה ביקורו של שר החוץ יצחק שמיר ביפן בספטמבר 1985. אולם, היחסים בין ישראל ליפן ספגו מהלומה בעת מלחמת המפרץ, כאשר הבנקים היפניים החליטו שלא לקבל אשראי מבנקים ישראליים או לתת אשראי ללקוחות ישראלים, מתוך חשש לא מוצדק להיעדר פירעון. לכך הצטרפו שירות הדואר היפני, שסירב לשלוח דואר לישראל או לקבל דואר ממנה, והעיתונות היפנית שהמליצה שלא לייבא יהלומים מישראל.

אולם, האיפוק הישראלי לנוכח ירי הטילים עליה במלחמת המפרץ יצר לה תדמית חיובית ביפן והפיג חשש מפני משבר אנרגיה נוסף. בנוסף, לאחר המלחמה הסירו מדינות ערב את החרם השניוני נגד מדינות וחברות הסוחרות עם ישראל והחרם צומצם רק לסחר ישיר עם ישראל. צעד זה הביא לפריחה ביחסים בין ישראל ליפן. ביקורים הדדיים של ראשי הממשלות ושרי החוץ נערכו, הסכמי שיתוף פעולה ואמנות נחתמו בין הצדדים והיקף המסחר בין המדינות התרחב, לרבות ייבוא של כלי רכב יפניים לישראל. במקביל, התפקיד שיפן ביקשה לעצמה בתהליך השלום הלך וגדל, עם שליחת חיילים יפנים לאונדו"ף ובמעורבותה בניסיון ליצור "מסדרון לשלום ולשגשוג" – אזור שיתוף פעולה בבקעת הירדן.

תופעת המטיילים הישראלים שמוצאים ביפן עבודה בלתי חוקית במכירת תכשיטים ותמונות בדוכני רחוב ואשר הסתבכו בשל כך עם רשויות החוק ביפן ועם היאקוזה פוגעת בשמה של ישראל ביפן. תופעה זו החלה בשנות ה-80 של המאה ה-20 והתרחבה בעשורים שלאחר מכן.

בשנת 2005 אירעה תקרית דיפלומטית בין ישראל ליפן, עת אוניית המכולות צים אסיה השייכת לחברת צים הישראלית התנגשה בסירת דייגים יפנית, התנגשות שגרמה למותם של שבעה דייגים, וזאת תוך שהיא חומקת מן הזירה ללא הגשת עזרה. בתחילה הכחישה צים כל קשר להתנגשות אך לבסוף הודתה בתאונה ואף שילמה פיצויים למשפחות ההרוגים. לחברה ולמדינת ישראל נגרם נזק תדמיתי קשה עקב ההכחשה, והיה צורך במגעים דיפלומטיים רבים על מנת לשקם את הנזק התדמיתי לישראל.

בשנת 2017 לשכת המסחר ישראל יפן חשפה שיא חדש של השקעות יפניות בישראל.

במרץ 2023 צוינו בטקס חגיגי ובנטיעת עץ זית מישראל בטוקיו 70 שנים לכינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, כאשר ישראל היא המדינה הראשונה שזכתה לנטוע עץ סביב ארמון הקיסר, בפארק מתויר וכאות לחשיבות היחסים בין המדינות.

נכון ל-2023 ישנן כ-100 חברות יפניות המפעילות משרדים או מרכזי חדשנות בישראל, וסך כל ההשקעות היפניות הגיע לכ-13% מסך ההשקעות הזרות בישראל. בנוסף, אמורים להיחתם הסכמים בין המדינות, בנושא סחר חופשי ואשרות עבודה-טיול שיאפשרו לתקופה של עד שנה שילוב טיול ועבודה לאזרחי שתי המדינות.

 מלחמת חרבות ברזל 
בפברואר 2024 סגן שרת החוץ של יפן, קיוֹטוֹ טסוּגִ'י, ביקר בקיבוץ כפר עזה בליווי יו"ר הכנסת, אמיר אוחנה. במהלך הביקור, טסוּגִ'י התייחס למראות הקשים שאותם ראה, כינה אותם "אימה וטרור" והדגיש כי יפן עומדת לצד ישראל במלחמתה בטרור.

ביוני 2024 מנהל מלון בקיוטו סירב לארח תייר ישראלי בשל פשעי מלחמה לכאורה שביצע צה"ל בעזה. שגריר ישראל ביפן גלעד כהן שלח מכתב תלונה למנכ"ל החברה שבבעלות המלון, וביקש בירור מקיף, התנצלות ופיטוריו של המנהל. השגרירות גם פנתה לרשויות היפניות לבדוק את המקרה. שרת החוץ היפנית, יוקו קמיקאווה גינתה את סירוב המלון הבטיחה לנקוט צעדים נחרצים בנושא.

ביולי 2024 יפן הטילה סנקציות על ארבעה מתנחלים ישראלים בשל אלימותם נגד פלסטינים ביהודה ושומרון.

באוגוסט 2024, נגסאקי ציינה את יום השנה ה-79 להפצצת האטום שלה והודיעה ששגריר ישראל ביפן לא יוזמן מחשש להפרעות אפשרויות בטקס. בעקבות כך, שגרירים מארצות הברית, קנדה, בריטניה, צרפת, גרמניה, איטליה והאיחוד האירופי החרימו את הטקס.

לאור חילופי הממשל בארצות הברית, פרסם צבי האוזר, יו"ר ועדת החוץ והביטחון לשעבר מאמר בניקיי היפני בו קרא ליפן לשנות את מדיניותה כלפי המזרח התיכון ולהגדיל, את מעורבותה באזור כחלק משת"פ אמריקאי-יפני. זהו אחד המאמרים הבודדים שפורסמו על ידי גורם ישראלי באחד העיתונים החשובים ביפן. בהמשך, פרסם מאמר דעה בוול סטריט ז'ורנל בו קרא ליפן להצטרף להסכמי אברהם.

במאי 2025 לאחר קרוב לשנה של השעיה, דואר יפן הודיע כי שירות הדואר מיפן לישראל מתחדש.

לראשונה זה 15 שנים ביקר שר החוץ גדעון סער ביפן, סער נפגש עם שר החוץ של יפן טאקשי איוואיה במשרד החוץ היפני בטוקיו. במהלך הפגישה דנו השניים על המצב במזרח התיכון (עזה והמשא ומתן לשחרור חטופים, איראן, סוריה ולבנון), כמו גם על היחסים הבילטרליים בין המדינות. על הכרה חד צדדית במדינה פלסטינית אמר סער כי "מהלכים חד צדדיים נגד ישראל יחייבו תגובה ישראלית. הדבר הזה ידחק את ישראל לפינה. אני קורא ליפן לדחות רעיונות כאלה שרק ירחיקו אותנו מהשלום".

 נציגויות דיפלומטיות 
 יפן מחזיקה בשגרירות בתל אביב
 ישראל מחזיקה בשגרירות בטוקיו

הסכמים דו-צדדיים
ישראל ויפן חתומות על מספר אמנות והסכמים דו-צדדיים. בשנת 1971 בוטל הצורך באשרת תיירות בין שתי המדינות. ב-1993 חתמו המדינות על אמנה להימנעות מכפל מס ולמניעת השתמטות ממס. בשנתיים שלאחר מכן נקבעו קשרי חינוך ותרבות וכן נחתם הסכם שיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי. בשנת 2000 נחתם הסכם תעבורה אווירית.

קשרי מסחר
נכון לשנת 2010, עמד היקף הסחר הבינלאומי בין יפן לישראל על 2.46 מיליארד דולר אמריקני, עלייה של 19% לעומת השנה הקודמת. עבור ישראל הייתה יפן יעד היצוא ה-21 ומקור היבוא ה-11. היצוא הישראלי ליפן היווה אז 1.2% מהיצוא הישראלי הכולל ו-0.1% מהיבוא היפני. היקף היצוא מיפן לישראל עמד באותה שנה על 1.78 מיליארד דולר, ועיקרו כלי רכב והובלה, מכונות, מכשירי חשמל וכימיקלים. מנגד, היקף היצוא מישראל ליפן עמד על 683 מיליון דולר, ועיקרו מתכת גולמית ומוצרי מתכת, כימיקלים ותזקיקי נפט, מכשירי מדידה, ציוד רפואי, יהלומים מלוטשים וציוד תקשורת. 540 חברות ישראליות (המייצאות בהיקף של למעלה מ-10,000 דולר) עבדו באותה שנה ביפן.

מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה מפעיל נספחות כלכלית ביפן לקידום שיתוף הפעולה המסחרי בין המדינות. הנספחות תומכת באירועים שונים, הכוללים תערוכות וירידים, בהם מוצגות חברות ישראליות לתעשייה היפנית. הנספחת הכלכלית בטוקיו היא נועה אשר.

לצד הפעילות הממשלתית לקידום סחר והשקעות בין ישראל ליפן, פועלים גם גופים לא־ממשלתיים שמטרתם לתווך קשרים עסקיים ולעודד שיתופי פעולה בין חברות וארגונים משתי המדינות. בין גופים אלה נמנית אגודת הידידות ולשכת המסחר ישראל–יפן (Israel–Japan Friendship Society & Chamber of Commerce), אשר יזמה מהלכים לקידום שיתוף פעולה כלכלי בין המדינות, ובכלל זה איסוף פניות והצעות מחברות וארגונים בעלי פעילות או עניין בשוק היפני לצורך העברתן לגורמים רלוונטיים.

בפרסומים אלה צוין כי סופיה גוגלב משמשת המנהלת הכללית של אגודת הידידות ולשכת המסחר ישראל–יפן, ואחראית על תיאום הפעילות השוטפת וקשרי העבודה של הארגון במסגרת הקידום האזרחי והעסקי של היחסים בין ישראל ליפן.
בינואר 2026 נבחרה נועה אשר מנכ"לית NTT ישראל ליו"ר לשכת המסחר ישראל יפן.

קשרי תרבות ושיתוף פעולה מדעי טכנולוגי
בשנת 1959 נוסד בחיפה מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית, המוקדש באופן בלעדי לאמנות יפנית, ומטרתו לאפשר לישראלים היכרות עם התרבות היפנית ולקדם הבנה הדדית בין ישראל יפן. התזמורת הפילהרמונית הישראלית הופיעה מספר פעמים ביפן, הראשונה שבהן הייתה בשנת 2000.

בשנת 1985 העניקה יפן את פרס יפן לנשיא מדינת ישראל לשעבר, אפרים קציר, על מחקרו בתחום קיבוע אנזימים. זו הייתה השנה הראשונה שבה הוענק פרס זה. נכון לשנת 2012, ישראל העניקה את פרס וולף לעשרה יפנים: קוניהיקו קודאירה, אוסאמו האיאישי, קיושי איטו, פומיהיקו מאקי, יואיצ'ירו נמבו, יאסוטומי נישיזוקה, מסטושי קושיבה, ריוג'י נויורי, מיקיו סאטו ושיניה יאמאנקה.

ראו גם
 שגרירות ישראל בטוקיו
 מקויה
 יהדות יפן

לקריאה נוספת
 משה יגר, ראשיתו של שירות החוץ 1948–1967, הוצאת כרמל, 2021, עמ' 169–170.
 מירון מדזיני, יפן, היהודים וישראל, הוצאת כרמל, 2023.

קישורים חיצוניים

 יחסי יפן-ישראל, באתר משרד החוץ היפני 
 אתר שגרירות יפן בישראל
 אתר שגרירות ישראל ביפן


  ציר ראשון לישראל בטוקיו, ינואר 1953, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים

הערות שוליים

*
קטגוריה:יפן: אנטישמיות