האיאטו איקדה

הַיָאטוֹ אִיקֶדָה (ביפנית: 池田 勇人; 13 בנובמבר 1896 – 13 באוגוסט 1965) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-58, ה-59 וה-60.

 ראשית חייו 
איקדה נולד למשפחת סוחרים אמידה בהירושימה. הוא סיים לימודי משפטים וכלכלה באוניברסיטת טוקיו ב-1925, ובאותה שנה החל לעבוד באגף המסים במשרד האוצר. בזמן מלחמת העולם השנייה שימש איקדה בירוקרט, ולאחריה הצטרף למפלגה הליברלית-דמוקרטית והמשיך לטפס בסולם הדרגות, עד שהגיע לדרגת סגן שר האוצר ב-1947.

 קריירה פוליטית 
הוא הצטרף לבית הנבחרים של יפן ב-1949 בתור נציג מחוז הירושימה, ושימש שר האוצר בין השנים 1949 ו-1953, בממשלתו של שיגרו יושידה. החל ב-1952 שימש בנוסף גם שר התעשייה וסחר החוץ. במסגרת תפקידיו אלה, הייתה לאיקדה השפעה רבה על הצמיחה הכלכלית של יפן לאחר המלחמה, והוא ניצל את ידיעותיו בתחום הכלכלה על מנת לשקם את כלכלת יפן, שמצבה לאחר המלחמה היה בכי רע. הוא שאף לבלום ולצמצמם את האינפלציה, ובכך נעזר בג'וזף דודג', כלכלן אמריקאי שניסח תוכנית לייצוב הכלכלה.

יחד עם ראש הממשלה לעתיד אייסאקו סאטו, היה איקדה מנהיג קבוצת פוליטיקאים שמרנים שנקרא "קבוצת יושידה", שהמשיכה את דרכו של ראש הממשלה יושידה. תוכניותיו של איקדה לייצוב הכלכלה קיבלו דחיפה ב-1950 עם פרוץ מלחמת קוריאה, שבעקבותיה קיבלו תעשיות רבות ביפן חוזים לייצור אספקה. איקדה היה גם חלק מהמשלחת שחתמה על חוזה סן פרנסיסקו. הוא נאלץ להתפטר מתפקידיו ב-1953, לאחר שמתח ביקורת על מספר עמיתים במפלגתו, אך זמן קצר לאחר מכן הזמין אותו ראש הממשלה יושידה לשמש נציגו האישי במחלקת המדינה של ארצות הברית בוושינגטון די. סי., בעת הדיונים על הסגת הכוחות האמריקאים מהמדינה, שם טען בפני האמריקאים שיש צורך בהרחבת כוחות ההגנה העצמית של יפן על מנת לאפשר את צמצום הכוחות האמריקאים ביפן.

איקדה שב לממשלה, וכיהן בתפקיד שר האוצר בין 1956 ל-1957, בממשלתו של אייסאקו סאטו. הוא התמנה לתפקיד שר המסחר והתעשייה ב-1959, אך עזב תפקיד זה ביולי 1960 על מנת להחליף את נובוסוקה קישי בתפקיד ראש ממשלת יפן, לאחר שהאחרון נאלץ להתפטר בשל גל ביקורת ציבורית בו נתקל לאחר החתימה על הסכם שיתוף הפעולה וההגנה בין ארצות הברית ויפן.

 ראש הממשלה 
תחילה התמנה איקדה לנשיא המפלגה הליברלית-דמוקרטית, ומיד לאחר מכן התמנה לראשות הממשלה. הוא שאף לשים קץ לחיכוכים הפוליטיים שמנעו מהמדינה להשתקם, ופעל לגישור בין הסיעות בממשלה. עם זאת, הצעת החוק שלו, שקבעה עונשים כבדים על שימוש באלימות על ידי ארגונים פוליטיים, לא התקבלה.

במהלך כהונתו ביקר איקדה במספר מדינות באסיה, בהן קידם את כלכלת יפן. מכיוון שהאמין שכלכלה יכולה להחליף את הפוליטיקה תמך אף בכינון יחסים כלכליים עם סין של מאו דזה-דונג, וקידם את "תוכנית הכפלת ההכנסה" ואת "פוליטיקת הסובלנות והפייסנות," שנועדו להתמקד בצמיחה הכלכלית של יפן, תוך מזעור חיכוכים חברתיים. תוכניתו של איקדה צפתה צמיחה של 7.2 אחוזים בתל"ג מדי שנה (כלומר, הכפלתו מדי עשור), אך במחצית השנייה של שנות ה-60 טיפסה הצמיחה השנתית ל-11.6 אחוזים. בנוסף, בעוד שתוכנית הכפלת ההכנסה כיוונה להכפלת ההכנסה הממוצעת לאדם מדי עשור, בפועל התרחשה ההכפלה לאחר שבע שנים בלבד. תוכניות אלה הקנו לו את הכינוי "מר בום."

איקדה חיזק את עמדתו הפציפיסטית ב-1963 בכך שחתם על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, ופתח בשיחות דיפלומטיות עם קוריאה הדרומית על מנת לכונן יחסים. הצלחת מפלגתו בבחירות המקומיות באפריל 1963 הובילה אותו להכריז על בחירות כלליות ב-21 בנובמבר של אותה שנה. מפלגתו זכתה ברוב מוחלט עם 55% מהמושבים בבית התחתון. ב-1964 נבחר איקדה להמשיך לכהן כנשיא המפלגה הליברלית-דמוקרטית.

 מותו 
איקדה אושפז במרכז הלאומי לסרטן בטוקיו ב-9 בספטמבר 1964. הוא התפטר מתפקידו בנובמבר בשל סרטן הגרון, שהביא למותו זמן קצר לאחר מכן. אייסאקו סאטו החליפו בראשות הממשלה. איקדה נפטר ב-13 באוגוסט 1965.

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:שרי האוצר של יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1899
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1965