תל איילון

תל איילון הוא תל ארכאולוגי בגובה של 280 מטרים מעל פני הים, השוכן במזרחו של פארק קנדה, כ-1,200 מטרים דרומית-מערבית למבוא חורון. התל מזוהה עם העיר הקדומה איילון אשר העניקה את שמה לעמק איילון ולנחל איילון.

איילון במקורות
במקרא
העיר איילון נזכרת במקרא בנחלת שבט דן יחד עם עיר בשם איילון:

בתחילת ספר שופטים נזכרת איילון כאחת הערים אשר שבט דן לא הצליח לרשת, אך נחלות שבטי "בית יוסף" (מנשה ואפרים) הגיעו עד האזור והאמורים שישבו באיילון העלו מס לבני אפרים:

עוד נזכרת איילון כאחת מהערים שנתנו בני דן ללווים:

אך ברשימה בדברי הימים היא מוזכרת דווקא בין הערים שבני אפרים נתנו ללוויים:

מיקומה האסטרטגי של איילון מביא לאזכורה במלחמת שאול נגד הפלשתים:

העיר גם את נתנה את שמה לעמק איילון המוזכרת בספר יהושע בביטוי , שקרא יהושע במהלך המרדף אחר חמשת מלכי האמורי מגבעון דרך מעלה בית חורון, עד עזקה ומַקֵּדָה.

בימי הממלכה המאוחדת נכללה "אילון בית חנן" בנציבות השנייה של שלמה.

כשפוצלה הממלכה נשארה איילון בתחום ממלכת יהודה, וכך היא נזכרת גם ברשימת הערים שביצר רחבעם (כנראה לקראת או בעקבות מסע המלחמה של פרעה שישק שהתרחש בימיו):

במקורות חוץ מקראיים
נראה שאיילון היא "אילון" הנזכרת במכתבי אל-עמארנה במאה ה-14 לפנה"ס, כמקום בו ישב אחד מבניו של מִלְכִּאלֻ, המושל של גזר. איילון מוזכרת גם בכתיב חסר "ילון" כעיר שבשטחה נבזזו שיירות ששלח עבדיחבה מלך ירושלים לפרעה אמנחתפ הרביעי.

איילון נזכרה גם ברשימת הערים שהחריב שישק הראשון במסעו לארץ ישראל בשנת 925 לפנה"ס לערך.

זיהוי
באונומסטיקון של אוסביוס מצוין שאילון היא עיר בקרבת אמאוס והירונימוס בתרגומו כותב שהיא נמצאת במיל השני מאמאוס לירושלים. ממקורות התקופה ידוע שהיישוב במיקום זה נקרא "אלוס" או "יאלו". בעקבות זאת מזוהה איילון בתלים שלצד הכפר יאלו המשמר את השם מהתקופה הרומאית.

השערות שונות הועלו האם אַיָּלוֹן וְאֵילוֹן הם אותה עיר ומדובר בחזרה משובשת של שם אותה העיר או שמדובר בשני מקומות שונים. זיהויים שונים נתנו לאֵילוֹן אם היא נפרדת מאַיָּלוֹן. זיהוי אחד קובע את מקומה בחרבת ואדי עלין או בעלין, אך בנימין מזר שולל זיהויים אלו. יצחק גולדהאר זיהה את אילון בנעלין.

אלברכט אלט זיהה את "איילון בית חנן" עם איילון, בהתאם לנוסח תרגום השבעים ולערים המוזכרות עמה ברשימה של ערי הנציבות השנייה של שלמה.

היסטוריה
מממצאים שנמצאו בסקר שנערך בתל ב-1968 עלה כי היה נושב כבר בתקופת הברונזה, ומשוער שהישוב שכן קודם לכן בתל קוּקַע הסמוך, שם נמצאו ממצאים מתקופת הברונזה הקדומה.

העיר בוצרה על ידי רחבעם מלך יהודה, אך ההתיישבות בה לא הייתה רציפה, והיא חודשה בימי שיבת ציון.

בתקופה הרומית והביזנטית תפסה העיר אמאוס השכנה את מקומה של איילון כעיר החשובה באזור השולטת על הדרך לירושלים ואיילון, שנקראה אז "אלוס" או "יאלו", ישבה בצילה.

שמאל|ממוזער|250px|תל איילון, ובראשו שרידי מבצר "קסטלום ארנולדי" הצלבני
בשנת 1133 הקים פולק מאנז'ו את מבצר "קסטלום ארנולדי" (Castellum Arnoldi) בראש התל, וזה חלש על הדרך העולה לירושלים דרך בית חורון. המבצר חרב בשנת 1187 בידי צלאח א-דין. שרידי החומה הצלבנית המערבית וחלק מהחומה הדרומית עדיין עומדים על תילם בראשו של התל. סמוך לתל קם הכפר הערבי יַאלוּ אשר שימר כמשוער את שמה של העיר המקראית, והוא שכן במקום עד שחרב ב-1967 ותושביו גורשו. שרידי הכפר פזורים סביב התל, הנמצא כיום בתחום פארק אילון-קנדה.

קישורים חיצוניים

 אודות התל באתר קק"ל המוקדש לפארק קנדה
 פארק איילון-קנדה באתר iNature


 תמונות של התל

הערות שוליים

קטגוריה:נחלת שבט דן
איילון, תל
איילון, תל
קטגוריה:עמק איילון