תיאטרון אל-חכוואתי

תיאטרון אל-חכוואתי (בערבית: مسرح الحكواتي; מילולית: 'מסַפֵּר הסיפורים'), המכונה "התיאטרון הלאומי הפלסטיני", הוא תיאטרון שמרכזו בשכונת באב א-זהרה במזרח ירושלים, סמוך למלון אמריקן קולוני.

היסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 1977 על ידי פרנסואה אבו סאלם (1951–2011). ביתו של התיאטרון מאז 1984 הוא אולם הקולנוע לשעבר "נוזהה", לאחר שחברי הלהקה שיפצו את האולם, שהיה נטוש לאחר שרפה שפקדה אותו מספר שנים קודם. הלהקה הציגה ומציגה גם במסגרות ישראליות כפסטיבל עכו, החאן הירושלמי והזירה הבין-תחומית. התיאטרון, שהחל כיוזמה תרבותית אמנותית, מהווה גם סמל לאומי פלסטיני. הוא סבל מצנזורה וכן נסגר פעמים רבות בצו מנהלי על ידי צה"ל בטענה כי נערכים בו מפגשים הקשורים לארגון החזית העממית לשחרור פלסטין. כך לדוגמה, בנובמבר 1985, הוציא אלוף פיקוד המרכז אמנון ליפקין-שחק צו סגירה ל-24 שעות, בעת שהתיאטרון היה אמור לעשות חזרה גנרלית לקראת הופעה.

בשנת 1987 הוזמן התיאטרון להשתתף בפסטיבל עכו, פעילי ליכוד הפגינו נגד השתתפות הלהקה ובמהלך ההופעה שלה, קבוצה של פעילי כך עלתה על הבמה והפריעה להצגה.

שנות האינתיפאדה הראשונה פגעו קשה בתיאטרון. לא זו בלבד שהעניין באמנות פחת באופן טבעי, אלא שגם חופש התנועה הוגבל מאוד וקהל פלסטיני מחוץ לירושלים לא היה יכול להגיע בשל מחסומים וסגרים. כוחות הביטחון הישראלים אף סגרו את התיאטרון מספר פעמים. קבוצה של אנשי תיאטרון ישראלים, ביניהם גילה אלמגור, דן אלמגור, חנוך לוין, עומרי ניצן, עודד קוטלר ודניאל הורוביץ, ארגנו פעילות מחאה למען אל-חכוואתי.

בעשור השני של המאה ה-21 ירדה קרנו של אל-חכוואתי ומרכז הכובד עבר לתיאטרון אל-קאסבה בראמאללה, לאחר שרשויות מדינת ישראל הוציאו למקום צווי סגירה מספר פעמים ונמנע קיום אירועים במקום. בנוסף על כך, מצוי התיאטרון בקשיים כלכליים. ב-2015 הוא כמעט נסגר, לאחר שהוצא לו צו עיקול על ידי ההוצאה לפועל.

אל־חכוואתי הוא גוף עצמאי שאינו נתמך על ידי הרשות הפלסטינית אלא ממומן בידי גופים לא ממשלתיים שונים.

הפקות
 "תחנות בחייו של מרטין לותר קינג" – מחזה משנת 2008 שעובד לגרסה פלסטינית, ובוצע לראשונה במזרח התיכון בערבית, בשיתוף המכון לחקר ולימוד מרטין לותר קינג. את המחזה הנודע כתב ד"ר קלייבורן קרסון, מייסד המכון ומרצה להיסטוריה באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה. הבמאי כאמל אל-באשה עיבד אותו כדי שיתאים לתפיסתו למציאות המקומית.
 "לה בוהם" – הפקה של האופרה של פוצ'יני בשנת 2009, בה היה התיאטרון שותף יחד עם "מקהלת לונדון" ומקהלת ילדים מרמאללה.
 "הוורד והיסמין" – הפקה משנת 2015 של הצגה המספרת את סיפור אהבתם של מרים, מהגרת היהודיה הבורחת מגרמניה הנאצית לפלשתינה, וג'ון, קצין אנגלי שמשרת בפלשתינה בתקופת המנדט. השניים נישאים ומביאים לעולם את לאה, אשר גדלה ומתחתנת עם מוחסן הפלסטיני. ללאה ולמוחסן נולדות שתי בנות, שמוצאות את עצמן כעבור עשרים שנה בשני מחנות ניצים. ההצגה מספרת על טרגדיה הקורעת שלושה דורות של אותה המשפחה המעורבת.
 פסטיבל תיאטרון בובות בינלאומי – אירוע שנתי שנערך במשך כ-10 שנים עד שנת 2013.
 "גילגמש 3" – הצגה המספרת את סיפורם של שני חברים המנסים להעלות הצגה אודות עלילות גילגמש. כשהבמאי מתעקש לספר שוב, בכל מחיר, אודות הידידות המעיקה בין הגיבורים האכאדיים גילגמש ואנקידו ולהעלות שוב על הבמה את כל האפוס על כל 25 דמויותיו. הבמאי מאבד בהדרגה כל שליטה על ההפקה, והעלאת המחזה הופכת למטפורה למשמעויות של עשיית תיאטרון בפלסטין בימינו.
 "מתים ללא קבורה", מאת: ז'אן פול סארטר, בימוי: מאזן גטאס, מנהל אמנותי: ג'ורג' איברהים.
 האופסימיסט – עיבוד של הספר שהומחז על ידי רמי ליבנה ומוחמד בכרי, כהצגת יחיד בכיכובו של בכרי, הוצג בתיאטרון בינואר 1987.

 קישורים חיצוניים 

 , 



 ראובן שניר, תיאטרון אל-חכואתי, ב"אתר התיאטרון הישראלי", החוג לאמנות התיאטרון, הפקולטה לאמנויות, אוניברסיטת תל אביב




הערות שוליים

קטגוריה:הרשות הפלסטינית: תרבות
קטגוריה:ירושלים: מבנים
חכוואתי
חכוואתי
קטגוריה:מזרח ירושלים
קטגוריה:תרבות ערבית בישראל