ארקולף

ארקולף (Arculf) או ארקולפוס (Arculfus) היה צליין פרנקי אשר פקד את ארץ ישראל והלבנט במחצית השנייה של המאה ה-7. על פי המקור הראשי המספר אודותיו, הוא שימש כבישוף של העיר פריגה בדורדון שבגאליה. על פי מקור אחר, הוא היה חבר מנזר.

ארקולף ביקר בקונסטנטינופוליס בשנת 670 בערך.
בסוף שנות ה-70 נסע מזרחה. סמוך לשנת 680 ביקר בירושלים.

לפי בדה ונרביליס, ספינתו של ארקולף נטרפה בדרכו חזרה מארץ הקודש אל חופי האי איונה  במערב סקוטלנד, והוא התקבל על ידי אדאמנן  (אדאמנאנוס), אב-המנזר המקומי, במנזר באי איונה הייתה ספרייה מפורסמת והוא נחשב באותה תקופה למרכז פרשנות לכתבי הקודש בלטינית. ארקולף סיפר את תולדות מסעו לאדאמנן בפירוט, והאחרון כתב על-בסיס זה חיבור בן שלושה ספרים בשם "De Locis Sanctis" (אודות המקומות הקדושים"), אשר הוקדשו לירושלים, בית לחם ולמספר מקומות קדושים נוספים בארץ ישראל, וכן לקונסטנטינופוליס ולאלכסנדריה. עותק מהחיבור נמסר בשנת 698 לאלדפירת' מלך נורת'מבריה.
שמאל|ממוזער|250px|כנסיית הקבר כפי שצייר אותה אב המנזר אדאמנן, לפי תיאוריו של ארקולף
ארקולף היה הנוסע הראשון שביקר בארץ ישראל אחרי הכיבוש הערבי ושחיבורו שרד, ומכאן חשיבותו להבנת מצבם של ארץ ישראל ותושביה אחרי הכיבוש.
על ירושלים כתב:

הקובץ "אוצר מסעות" מ-1926 מתאר אותו כדלקמן:

לקריאה נוספת
אורה לימור, "במו עיניו: עולה הרגל מספר", התפרסם בקתדרה וכן בוזאת ליהודה, תשס"ג, עמ' 383–409, ובעלייה לרגל : יהודים, נוצרים, מוסלמים - אסופת מאמרים, האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ה

קישורים חיצוניים
 אודות ארקולף באנציקלופדיה קתוליקה


הערות שוליים

קטגוריה:ארץ ישראל: נוסעים נוצרים