טרמינל (סרט, 2004)

טרמינל (באנגלית: The Terminal) הוא סרט קולנוע אמריקאי מז'אנר דרמה-קומית משנת 2004 בבימויו של סטיבן ספילברג ובכיכובם של טום הנקס וקתרין זיטה ג'ונס. הסרט מספר על אדם שנלכד בשדה התעופה ע"ש ג'ון קנדי בניו יורק, כאשר כניסתו לארצות הברית נדחית ובד בבד הוא אינו יכול לחזור לארצו הפיקטיבית 'קרקוזיה', בשל מהפכה צבאית שהתרחשה בזמן הטיסה.

הסרט נוצר בהשראת סיפורו הייחודי של מהראן קארימי נאסרי, פליט איראני, ש"גר" בנמל התעופה שארל דה גול בפריז בין השנים 1988 ל-2006, כשלא קיבל אשרת כניסה לצרפת בעקבות מחלה שנתגלתה אצלו.

זהו שיתוף הפעולה הרביעי בין ספילברג להנקס אחרי הצלחת הסרט הראשון בין השניים "להציל את טוראי ראיין" מ-1998, הסדרה "אחים לנשק" שהפיקו השניים ב-2001 והסרט "תפוס אותי אם תוכל" משנת 2002.

תקציר העלילה
ויקטור נבורסקי (טום הנקס) מגיע לשדה התעופה קנדי בניו יורק כשמטרתו לא ידועה (לקראת סוף הסרט, אנו מגלים כי מטרתו הייתה להשלים את אוסף חתימות נגני הג'אז של אביו שהלך לעולמו ולא הצליח להגיע לכל 57 הנגנים הנערצים עליו, כשלמעשה חסרה לו חתימה אחרונה של הסקסופוניסט בני גולסון).

עם נחיתתו הוא מגלה לפתע כי דרכונו הפך ללא חוקי בעקבות מהפכה שפרצה במולדתו קרקוזיה. עקב המצב לא יכול נבורסקי להיכנס לארצות הברית אולם גם אינו יכול לחזור למדינתו בשל מלחמת אזרחים.

נבורסקי, שאינו דובר אנגלית, מתחיל להתיידד עם עובדי שדה התעופה שמתחילים להכיר את סיפורו ואף מקבל עבודה זמנית כפועל בניין בשדה תמורת 19 דולר לשעה. הוא מתאהב בדיילת אמיליה וורן (קתרין זיטה ג'ונס) מנסה לגרום לה להפסיק את הרומן שלה עם גבר נשוי, ובטוב ליבו עוזר לכל עובדי השדה בכל אשר הוא יכול להשיג. היחיד שמנסה להקשות על חייו של נבורסקי הוא פקיד המכס פרנק דיקסון (סטנלי טוצ'י).

אחרי 9 חודשים באולם הנוסעים מקבל נבורסקי הודעה כי המלחמה בארצו הסתיימה והוא רשאי לחזור למולדתו. עובדי השדה, שכבר מכירים את הנוסע המוזר, יודעים כי מטרת הגעתו לניו יורק הייתה כדי להשיג את החתימה האחרונה של נגן הג'אז הנערץ על אביו שכבר לא בחיים. הוא מקבל מאמילייה אישור מיוחד לצאת לעיר ליום אחד, אך על מנת להפוך אותו לשמיש הוא זקוק לחתימתו של דיקסון. לאחר שדיקסון מסרב לחתום, הוא מקבל את המדים של אחד מעובדי המכס ש"מעלים עין" ומאפשר לו לצאת לכמה שעות לעיר. ביציאה עוצר נבורסקי מונית ומבקש ממנו לקחת אותו לבית מלון בעיר, שם הוא כבר יודע שנמצא בני גולסון.

נבורסקי נכנס לבית המלון עם תמונתו של גולסון ומוצא אותו במהלך חזרות אחרונות למופע. הוא מחתים אותו – ובכך משלים את האוסף – וחוזר למונית. עם כניסתו למונית, כשנשאל מה יעדו, הוא אומר לנהג: "אני חוזר הביתה".

צוות השחקנים

 טום הנקס בתפקיד ויקטור נבורסקי
 קתרין זיטה-ג'ונס בתפקיד הדיילת אמיליה וורן
 סטנלי טוצ'י בתפקיד ממלא מקום נציב השטח של המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית, פרנק דיקסון
 בארי שבקה הנלי  בתפקיד השופט תורמן - קצין המכס והגנת הגבולות בארצות הברית
 קומאר פאלנה  בתפקיד השוער גופטה רג'אן
 דייגו לונה כספק שירותי מזון אנריקה קרוז
 שיי מקברייד בתור מטפל בכבודה ג'ו מולרוי
 זואי סלדנה כפקידת המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית דולורס טורס
 אדי ג'ונס  בתפקיד נציב המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית, ריצ'רד סאלצ'ק
 ג'וד סיקוללה  בתור קארל אייברסון
 קורי ריינולדס  בתפקיד קצין המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית ווילין
 גיירמו דיאז בתפקיד בובי אלימה
 ריני בל בתור נדיה
 ולרי ניקולייב בתור מילודרגוביץ'
 מייקל נורי  בתור מקס
 בני גולסון בתור עצמו
 סקוט אדסיט כנהג מונית
 מארק איווניר בתור גוראן
 דן פינרטי בתור קליף
 סטיבן מנדל בתור דייל מחלקה ראשונה

הפקה

הסרט מבוסס כאמור על סיפורו של מהראן קארימי נאסרי, פליט איראני שהתגורר במשך 17 שנה בשדה התעופה שארל דה גול בצרפת. בשנת 2003 דיווח הניו יורק טיימס כי ספילברג רכש את הזכויות לסיפור חייו של נאסרי ושילם לפליט האיראני כמה מאות אלפי דולרים תמורת פרסום הסרט.

צוות ההפקה נסע ברחבי העולם כדי לאתר שדה תעופה שבו יוכלו לצלם את הסרט, אך בסופו של דבר נבנה בהאנגר ענק בלוס אנג'לס העתק של טרמינל שהתבסס על שדה התעופה בדיסלדורף שבגרמניה. חברת יונייטד איירליינס האמריקנית, שהייתה אחת מנותני החסות לסרט, אף העניקה לצוות מטוס מסוג בואינג 747 לצורך הצילומים.

שמאל|ממוזער|250px|שדה התעופה שנבנה לצורך צילומי הסרט

קרוקורזיה

המדינה הדמיונית "קרקוזיה" נבחרה על ידי ספילברג בהשראת אחת הערים האהובות על הבמאי, קרקוב שבפולין. מדובר לכאורה באחת ממדינות ברית המועצות לשעבר. השפה שבה מדברים במדינה היא קרקוזית שדומה לשפה הרוסית, אך המבטא שלה דומה לבולגרית. מיקומה המדויק של המדינה נשמר מעורפל במהלך הסרט אולם כשרואים את המפה המוצגת במהלך הסרט על אחד ממסכי הטלוויזיה בשידורי החדשות, עושה הרושם כי מדובר במדינה בבלקן, הגובלת בצפון מקדוניה.

כשנבורסקי שר את ההמנון של מדינתו, מגלים כי יש דמיון מוזיקלי להמנונה של אלבניה וכשהוא מציג את רישיון הנהיגה שלו, מגלים כי הוא דומה בצורתו לרישיון נהיגה של תושב בלארוס.

אשתו של הנקס, ריטה וילסון, שאביה הוא בולגרי, דיווחה כי אימנה את בעלה במהלך הסרט בשפה הבולגרית ואף עזרה לו לפתח את המבטא.

ביקורות 
הסרט קיבל ביקורות מעורבות ולא זכה להצלחה המצופה מסרטיו של ספילברג. הוא זכה לציון 60% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 198 ביקורות. חלק מהמבקרים אף טענו כי זה הסרט הגרוע ביותר שעשה ספילברג בחייו.

קישורים חיצוניים


 The Terminal, קדימון לסרט באתר YouTube
 ביקורת על הסרט באתר עין הדג

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי סטיבן ספילברג
קטגוריה:דרימוורקס: סרטים
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת ג'ון ויליאמס