תיאטרון קליפה

תיאטרון קליפה הוא קבוצת תיאטרון רב תחומית הפעילה בישראל ובעולם שהוקמה בשנת 1995 על ידי השחקן והמוזיקאי דמיטרי טולפנוב (יליד סנט פטרבורג, רוסיה, 1966-הודו 2015) והכוריאוגרפית, הבמאית והמנהלת האמנותית של התיאטרון עידית הרמן. התיאטרון ידוע בשפה חזותית עשירה ובהפקות תלויות מקום. משכנה הנוכחי של הקבוצה (החל משנת 2019) הוא ברחוב הרב קוק 37 בתל אביב, כאשר לפני כן מבנה התיאטרון שכן ברחוב הרכבת 38 בעיר.

 פעילות 

קבוצת תיאטרון קליפה הוקמה ב-1995, במפגש בין טולפנוב והרמן אשר הוליד שפת אמנות המשלבת בין מדיומים בימתיים שונים, כדוגמת התיאטרון, המחול, המשחק, המיצג, המוזיקה, העיצוב והשירה.

ראשית הקבוצה החלה מפעילות בסצינת המועדונים, בהם הקבוצה הייתה שותפה ליצירת הקונספט אומנותי במסיבות במועדון האומן 17, דרך עיצוב מחודש של האווירה והחוויה החזותית באמצעות הופעות אימרסיביות המשלבות אקרובטים, רקדנים ופרפורמרים.

המופע הראשון, "קליפה", עלה בבית ציוני אמריקה וזכה בפרס הפרינג' הישראלי. הצלחת המופע הולידה את שם הקבוצה ובו השאיפה להתחדשות ולקילוף התפיסות האמנותיות.

לאחר שהקבוצה צברה שם, היא הוזמנה ליצור ולהציג בפסטיבלים בארץ ובחו"ל כגון פסטיבל עכו, גוונים במחול, הרמת מסך, ופסטיבל ישראל, עמו שיתפה הקבוצה פעולה במשך שנים ארוכות. שיתוף הפעולה עם פסטיבל ישראל עיצב את דרכה אל הקהל הרחב והפקות התיאטרון היו האירועים הפותחים של הפסטיבל בשנים 2001 ("דאוס אקס מכינה") ו-2005 ("משחק מרכבה").

לאחר יצירת "דאוס אקס מכינה", הפקה שהייתה מאוד מורכבת ורבת משתתפים, וכללה אקרובטיקה אווירית ומוזיקה חיה על מימי האגם בגן הבוטני בירושלים, החלה לקבל הקצבה ממשלתית ולפעול תחת ההגדרה "קבוצת תיאטרון". בהינתן ההקצבה השנתית עברה הקבוצה לפעול בבניין ברח' הרכבת 38 בתל אביב, שם הוקם בית הקבוצה שפעל עד 2018, וקיים הפקות בימתיות למבוגרים וילדים.

בנוסף לפעילותה בארץ קיימה הקבוצה שיתופי פעולה רבים בחו"ל והשתתפה בפסטיבלים באירופה ובאסיה, שם יצרה קשרים אשר הובילו את הקבוצה לייסד את פסטיבל קליפה אדומה לאמנות המופע (2007 - 2014), אשר אירח סדנאות ומופעי תיאטרון חזותי מהארץ ומחו"ל והיווה במה לפיתוח יוצרים צעירים.

בפברואר 2015, נפטר דימיטרי טולפנוב מהתקף לב במהלך סיבוב הופעות של התיאטרון בהודו. הוא נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.

מאחר ודמיטרי היה אחראי על יצירת הקונספט, המוזיקה והתפאורה במופעי הקבוצה, פטירתו שינתה את התפיסה האמנותית. השפה הבימתית של הקבוצה הפכה להיות מינימליסטית מבחינה חזותית וללא תפאורה בימתית, כשהגוף והפרפורמנס הפכו להיות השחקנים המרכזיים במופעי הקבוצה.

התיאטרון זכה בפרסים החשובים בתחום התיאטרון בישראל, ביניהם פרס המבקרים של ידיעות אחרונות (2001, עבור "דאוס אקס מכינה" כמופע התיאטרלי הטוב של השנה), ופרס מפעל הפיס ע"ש לנדאו (2009, עבור בימוי בתיאטרון).

כיום הקבוצה מתמקדת בעיקר ביצירות תלויות מקום ושיתופי פעולה עם גופי תרבות ובמרכזם מוזיאון תל אביב לאמנות.

 תפיסה אמנותית 
הצגות התיאטרון בעשור הראשון לפעילותו שמו במרכז את התנועה והחזות, תוך הבעת סמלים שונים במאפיינים ויזואליים, והדירו מתוכן, לעיתים לגמרי, את המלל. המופעים הראשונים היו מלאי עושר ויזואלי שכלל ייצור אינטנסיבי של תפאורה, תלבושות ומנגנוני במה על ידי חברי הקבוצה, מתוך מסירות למלאכת התפירה, הנגרות והריתוך, ושילובן של האמנויות הפלסטיות לאמנויות הבמה.

 תיאטרון תלוי מקום 
מראשיתה הקבוצה התמחתה בתיאטרון תלויי מקום ומופעים במרחב הציבורי. מופעים אלו מתייחסים ונוצרים בהתאם להיסטוריה, הנראות והאדריכלות, וההקשרים התרבותיים של המרחבים בהם הם מתרחשים.

התפיסה תלוית המקום של קליפה התפתחה במקביל להיסטוריה של הקבוצה. בשנים בהם טולפנוב היה שותף לניהול האומנותי, הייתה התערבות מאסיבית בחלל מבחינת הצבות התפאורה והאלמנטים עד לכדי טרנספורמציה של החלל והפיכתו ליצירת אומנות בפני עצמה, עליה פועלים הפרפורמרים. דוגמא להפקות מסוג זה הן "דאוס אקס מכינה" באגם הגן הבוטני בירושלים, "ק" במוזיאון אסירי המחתרות בירושלים ו"מתקן 27" במוזיאון בית העיר בתל אביב.

לאחר פטירתו הובילה הרמן את הקבוצה לשפה פרפורמטיבית בה נעשית התערבות מינימלית בחלל והדגש הוא על הדרך בה הפרפורמר יכול לרתום את החלל ליצירת משמעות חדשה. דוגמאות להפקות מסוג זה הן "השדה" שעלתה בפסטיבל ישראל ב-2019 והתקיימה בכיכר צה"ל בירושלים, "מישהו בבית" בבית ביאליק, "באתי ראיתי" במוזיאון תל אביב ו"לטגו" במרכז תרבות תאו בהרצליה.

 יוצרים בקבוצה 
לכל אורך הדרך, קליפה היוותה בית לפיתוח יוצרים צעירים והקבוצה פעלה בשיתוף פעולה מלא עם האומנים היוצרים שהשתתפו ביצירות הקבוצה. לאחר פטירתו של דמיטרי, האומנים היוצרים החליטו לפעול למען המשך הקבוצה ולהעלות עבורה יצירות עצמאיות משלהן, שהתוו דרך פעולה חדשה בה היוצרים מקבלים תפקידי מפתח בהובלה האומנותית של הקבוצה אשר נמשכת עד היום.

בין היוצרים שצמחו באותה התקופה בקבוצה היה אריאל ברונז, אשר היה שיתוף לניהול האומנותי והיצירה, ארתור אסטמן אשר היה אחראי לניהול הפן התנועתי ביצירות הקבוצה, אורין יוחנן אשר היתה אחראית על חלק מהפקות הקבוצה ורותם נחמני אשר הייתה אחראית על הדרכת השחקנים.

הרכב חברי האנסמבל משתנה מדי כמה שנים. לצד הפקות הרפטואר, התיאטרון מציג מופעים עצמאיים ואישיים של חברי הקבוצה הפועלים בה.

 פרסים 
1996 - פרס שטרנפלד לתיאטרון - עבור המופע "קליפה"
1997 - פרס ראשון בפסטיבל גוונים במחול - עבור המופע "אנגל"
1999 - פרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית הצגת הפרינג' הטובה ביותר - "מבוקש"
2003 - פרס רוזנבלום לתיאטרון, עבור הישגי הקבוצה בתחום
2003-2006 - נבחר הקרן למצוינות בתרבות
2008 - אירוע תיאטרון-החוצות החשוב של השנה, לפי מבקרי המגזין "תיאטר" הפולני עבור המופע "סאלטו מורטלה".
2009 - פרס מפעל הפיס לאמנויות הבמה ע"ש מיכאל לנדאו עבור בימוי בתיאטרון
2012 - פרס ראשון בתחרות לכוריאוגרפיה עכשווית מטעם משרד התרבות הדרום קוריאני.

 קישורים חיצוניים 
אתר הבית של תיאטרון קליפה
תיאטרון קליפה, באתר "הבמה"
תיאטרון קליפה, באתר עכבר העיר

 לילך דקל-אבנרי, "להרגיש, לא להבין" - עידית הרמן (קליפה), באתר הבמה, 21 בפברואר 2005



תיאטרון קליפה חוגג 25 שנה ומעלה בהופעת בכורה יצירה ווקאלית כובשת "באתי, ראיתי" במוזיאון תל אביב לאמנויות, מגזין Arttelling יוני 2021

הערות שוליים

קליפה
קליפה
קטגוריה:רחוב הרכבת
קטגוריה:נווה שאנן (תל אביב)