זיכרון (מזכרת)

זיכרון הוא דף שנכתב למזכרת בפנקס שנועד לכך, ונקרא ספר זכרונות. כתיבת זיכרון הייתה נפוצה בישראל במשך עשרות שנים במהלך המאה העשרים, ומקובלת במידה מצומצמת עד היום. כתיבת זיכרון נעשתה לציון אירוע, כגון יום הולדת או סיום שנת לימודים, ואת הזכרונות כתבו ידידיו של בעל ספר הזכרונות (מרביתם בני גילו, אך גם הורים, מורים וכו').

נוסחים שבלוניים של זכרונות הופיעו בספרי זכרונות רבים. נוסח שבלוני נפוץ היה:

נוסח שבלוני נפוץ נוסף:

תבנית נפוצה נוספת, שהצריכה יצירתיות, הייתה זיכרון שהוא אקרוסטיכון של שם מקבל הזיכרון.

זיכרונות אחרים כללו מסר לאומי, כגון "היי בת נאמנה לעמך ולמולדתך", מסר אישי, כגון "עלה והצלח בכל דרכיך" ויש שהעדיפו לכתוב זיכרון אישי מיוחד. גם במקרים אלה, הזיכרון היה טקסט קצר, בן שורות מעטות, בהתחשב במגבלות שהטיל הדף המיועד לכך.

לעיתים נהג כותב הזיכרון לקפל את הפינה השמאלית התחתונה של הדף, ומתחת לקפל לכתוב "סוד" - מסר קצר (בהתחשב במגבלות המקום), המיועד לכאורה למקבל הזיכרון בלבד (להבדיל מיתר הזיכרון, שאותו נהוג היה להראות לחברים). להדגשת הסודיות נכתב לעיתים על חלקו הגלוי של הקפל: "סוד כמוס", "סוד כמוס לפרה ולסוס" או "כל הפותח הוא כלב נובח".
מרכז|ממוזער|635px|זיכרון שכתבה זהרה לביטוב לבת כיתתה רפאלה אוליצקי

בתרבות
 מקבץ הזכרונות מופיע בספר שערך גידי קורן בשם "לזלמן יש זוג מכנסיים" בשנת 1981, הספר הופיע אף כתקליט שבה קורן עצמו גם עיבד את המוזיקה ואת השיר בצעה להקת "האחים והאחיות".

קישורים חיצוניים
 שלומית הרטמייר, על החלון ישבתי וזיכרון לך כתבתי ..:על ספרי הזכרונות שלנו, באתר "המולטי יקום של אלי אשד"

קטגוריה:נוסטלגיה