מרים מארקל-מוזסזון

מרים מארקֶל-מוזסזון (בכתיב יידי: מארקעל-מאזעסזאהן; Miriam Markel-Mosessohn; 1841, וילקובישק, ליטא - 1920, גרייבו, פולין) הייתה סופרת, מתרגמת ועיתונאית יהודיה ילידת רוסיה. מוזסזון תרגמה וכתבה בשפה העברית, ונחשבת לאחת הסופרות העבריות הראשונות ולראשונה שפרסמה פרוזה עברית.{{הערה|לפי שמואל ורסס, מתוך ידידתו של המשורר/ איגרות מרים מארקל מוזסזון אל יהודה לייב גורדון (יל"ג).}}

ביוגרפיה
מוזסזון נולדה כמרים ויֶיז'בולובסקה (Wierzbolowska) בשנת 1841 בווילקובישק שבליטא (אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית), ובגיל שלוש עשרה עברה עם הוריה, שמעון וחיה, לסובאלק. היו לה שני אחים (יוסף ושמואל) ואחות (דבורה). אביה היה סוחר מכובד ואיש משכיל שעודד את לימודיה בעברית ולקח לה מורה סופר שלימד אותה לשון וספרות בעברית, גרמנית וצרפתית. היא תרגמה רומנים מגרמנית לעברית; ניסיונה הראשון היה בתרגום הרומן Der Flüchtling aus Jerusalem ("הפליט מירושלים") מאת אויגן ריספרט (שם העט של יצחק אשר פרנקולם).

בשנת 1863 נישאה לאנשל מארקל-מוזסזון, ובני הזוג עברו להתגורר בעיר קובנה. בעלה, שהיה אף הוא משכיל, תמך בלימודיה וכתיבתה, אולם בעיות משפחתיות וכספיות אילצו אותם לעזוב לווינה, שם נשארו עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. כל אלה מנעו ממנה מלהתמסר לחלוטין לעבודת התרגום, על אף שהצליחה לפרסם ספר נוסף: "היהודים באנגליה, או: היהודים ונוסעי הצלב במלוך ריצ'רד לב הארי" (ורשה 1869), שהוא תרגום בעברית רהוטה לספרו של פרנקולם Die Juden und die Kreuzfahrer ("היהודים והצלבנים").

מוזסזון הייתה מעורה היטב בחוגי המשכילים של זמנה. עם יהודה לייב גורדון הייתה לה ידידות אמיצה ונאמנה. הוא אף הקדיש לה את שירו הנודע "קוצו של יוד" ונהג לכנותה בלשון חיבה "ידידתנו מרים". על אף שנפגשו רק פעם אחת היה ביניהם קשר אינטלקטואלי חזק.

מוזסזון התכתבה עם גדולי המשכילים, בהם אברהם מאפו ושלום עליכם. במכתביה היא חושפת את רגשותיה בעברית מקראית משובצת במטבעות לשון, תוך התייחסות להיותה אישה בעולם ספרותי הנשלט על ידי גברים.

מוזסזון תרגמה את "הפעמון השמאלי" (Die linke Glocke) מאת בנימין זאב תאודור הרצל בשנת 1903, אולם התרגום לא פורסם בימי חיה, וראה אור לראשונה ב-2018, בכתב העת 'דחק'.

אחיינה היה המשורר והמתרגם הציוני עמנואל אולסבנגר.

בשנת 2004 יצא ספר העוסק באיגרות שנשלחו בין מוזסזון ליהודה לייב גורדון. לגרסה נוספו הערותיו של הפרופסור לספרות וחתן פרס ישראל, שמואל ורסס, שכשנשאל בראיון על חשיבותה של מוזסזון השיב:
ארכיונה מופקד בספרייה הלאומית בירושלים.

לקריאה נוספת
 ידידתו של המשורר/ איגרות מרים מארקל מוזסזון אל יהודה לייב גורדון (יל"ג); ההדיר מכתב היד והוסיף מבוא והערות: שמואל ורסס, ירושלים: מוסד ביאליק, תשס"ד 2004.
 טובה כהן, '"אז גדלה מבוכת הרב כי אישה ניצחתהו": אסכולת המגדר וספרות ההשכלה', בתוך: שמואל פיינר וישראל ברטל (עורכים), ההשכלה לגווניה: עיונים חדשים בתולדות ההשכלה ובספרותה, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשס"ה, עמ' 225–235.
 * טובה כהן, 'משכילות ולמדניות: שורשיה של כתיבת נשים מודרנית בעברית', מסכת, 5 (2006), 27–43.
 חמוטל צמיר, 'בין רחל (מורפורגו) לרחל (בלובשטיין): לידתו של סובייקט נשי כותב עברית בחיק הפרדוקסים של הלאומיות', בקורת ופרשנות: כתב-עת למחקר ספרות עם-ישראל, 43 (תש"ע, 2010), 101–156.
 בנימין זאב הרצל – הפעמון השמאלי (מגרמנית: מרים מארקל-מוזסזון), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ט', 2018.
 מרים מארקל-מוזסזון – מעשה דוד זייגער מאכער, דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ט', 2018.
דרורה שקד, "אתאמץ לחדור אל משכן כבודך": מרים מרקל-מוזסזון (1920-1839): אשה ברפובליקה הספרותית של ההשכלה במאה ה-19, דיסרטציה, אוניברסיטת בר-אילן תשע"ד 2014.

קישורים חיצוניים





 אלי אשד, סופרת עבריה מי ידע חייך?, באתר קולמוסנט
 The Making of a Maskilah, בתוך "To Reveal Our Hearts": Jewish Women Writers in Tsarist Russia", עמ' 13-49
דרורה שקד, "אתאמץ לחדור אל משכן כבודך": מרים מרקל-מוזסזון (1920-1839): אשה ברפובליקה הספרותית של ההשכלה במאה ה-19''', דיסרטציה, אוניברסיטת בר-אילן תשע"ד 2014.


הערות שוליים

קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:מתרגמות לעברית
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:מתרגמות מגרמנית לעברית
קטגוריה:מתרגמים מגרמנית לעברית
קטגוריה:מתרגמות סובייטיות
קטגוריה:יהודיות רוסיות
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:סופרים ליטאים
קטגוריה:סופרות רוסיות
קטגוריה:ילידות 1839
קטגוריה:נפטרות ב-1920