זכויות האדם באיראן

מצב זכויות האדם ברפובליקה האסלאמית של איראן מבוקר לעיתים קרובות הן על ידי גופים פנים-איראניים והן על ידי גופים חיצוניים. המבקרים הם בדרך-כלל ארגוני זכויות אדם, סופרים, ארגונים חוץ ממשלתיים, ואזרחים מן השורה. איראן אף מגונה כמעט מדי שנה, על ידי העצרת הכללית של האו"ם וועדת האו"ם לזכויות אדם, עקב הפרות זכויות אדם והחלטות שקיבלה ממשלתה בנושא.

הביקורת הנמתחת על ממשלת איראן היא גם על הגבלות ועונשים הניתנים בעקבות עבירות על החוקה האסלאמית של הרפובליקה, וגם על פעולות שאינן קשורות לאסלאם, כעינויים, אונס, ורצח של אסירים פוליטיים, וכן הכאתם ורציחתם של מתנגדי המשטר על ידי אזרחים אחרים.

רוב הביקורת נסובה על פעילויות באיראן החורגות מתקני זכויות אדם בינלאומיים, כענישה על "פשעים ללא קורבנות" (לדוגמה ניאוף והומוסקסואליות), ענישה שאינה מידתית, הענשת קטינים מתחת לגיל 18, הגבלת חופש הדיבור והעיתונות ובכלל זה מאסר עיתונאים, אי שוויון מובנה בחוקת המדינה בענייני דת ומין, ובכלל כך רדיפת המיעוט הבהאי ומניעת זכויות בסיסיות מנשים והדרתן.

אחמד זיידאבאדי עיתונאי ופעיל חברתי נעצר מספר פעמים וקיבל פרס בין-לאומי על פעילותו.
עונשי מוות
בשנת 2016 נעצר הרופא אחמד רזא ג'לאלי במהלך ביקורו באיראן הוא הואשם בריגול לטובת ישראל. בשנת 2017 הוא נשפט לעונש מוות ללא נוכחות עורך דין. למרות הלחץ הבין לאומי הוא לא שוחרר עד היום (2022).

ב-2008 הוציאה איראן להורג באופן קבוצתי 29 אסירים בכלא אווין.

נוויד אפכארי היה מתאבק איראני, שהיה אלוף איראן בהיאבקות וייצג את המדינה בתחרויות בינלאומיות. הוא נידון למוות והוצא להורג בספטמבר 2020 על ידי המשטר האיראני בעקבות מחאה אותה הביע ב-2018 במהלך הפגנות שנערכו במדינה באותה השנה, כמו גם רצח אותו ביצע לכאורה. על אף מאמצי המשטר להצדיק את הוצאתו להורג של נוויד כנקמה על הרצח אותו ביצע, מעולם לא הוכח האישום ברצח.

נטען כי איראן אינה נמנעת מלהוציא להורג קטינים, זאת על אף היותה חתומה על אמנת זכויות הילד שאוסרת על כך. לפי ארגונים המתנגדים לעונשי מוות בין ספטמבר 2022 לינואר 2023 הוצאו להורג באיראן לפחות 41 קטינים.

לפי ארגון אמנסטי בשנת 2023 הוציאה אירן להורג 853 בני אדם, נתון המהווה כ-75% מכלל ההוצאות להורג המתועדות בעולם באותה שנה.

באוגוסט 2024 הוציאה איראן להורג בתליה 29 אסירים ביום, 26 מהם באופן קבוצתי בעיר כרג'.

באוקטובר 2024 דיווחו ארגוני זכויות אדם באיראן על הוצאתם להורג של 166 אסירים במדינה, נתון המהוה שיא של עשרים שנה. ביניהם גם ג'משיד שארמהד אזרח גרמני ותושב קליפורניה, שהיה פעיל בשורות האופוזיציה האיראנית. הוא נחטף מדובאי לעומאן וממנה הועבר לאיראן, בה נשפט למוות והוצא להורג בתליה. בנובמבר שלאחריו הוצא להורג ארווין נתנאל קהרמאני, יהודי איראני כבן 20, שהואשם ברצח של מוסלמי שתקף אותו.

בפברואר 2025, דיווחו שני ארגוני זכויות אדם שאיראן הוציאה להורג במהלך 2024 לפחות 975 בני אדם – עלייה של 17% לעומת 2023.

אלימות משטרתית
בספטמבר 2022, החלו הפגנות מהסא אמיני באיראן. המחאה שהחלה בעקבות מותה של מהסא אמיני בידי כוחות הממשלה, התפתחה למחאה על היחס של השלטון לנשים, מחאה נגד חוקי דת ובדרישה לשינוי שיטת המשטר במדינה. המשטרה וכן ארגונים מיליטנטים אחרים כמו משמרות המהפכה האסלאמית הפעילו אלימות משטרתית רבה. לפי דיווחי ארגון זכויות האדם Iran Human Rights, עד תחילת דצמבר 2022 הרגו המשטרה וכוחות הביטחון לפחות 448 מפגינים, בהם 60 קטינים

ארגונים זכויות אדם 
בשנת 2014 ציין הדווח המיוחד של האו״ם לענייני זכויות אדם באיראן, ג’אוויד רחמן , כי מאז שנת 2010 נקט הממשל האיראני במדיניות של מעצרים המוניים ומתואמים נגד מגיני זכויות אדם, אשר הביאה לפירוקם בפועל של ארגוני זכויות האדם המרכזיים שפעלו באיראן, ובהם Committee of Human Rights Reporters, המרכז להגנת זכויות אדם  (שנוסד בידי כלת פרס נובל לשלום שירין עבאדי), וארגון פעילי זכויות אדם באיראן (HRA).

ראו גם
Iran Human Rights
סקילתה של סוראיה M
עונש מוות
חופש ההפגנה
חופש העיתונות
 הוצאות להורג פומביות באיראן

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:איראן: פוליטיקה
איראן