שיתוף וידאו באינטרנט

אתרי שיתוף וידאו באינטרנט הם אתרי אינטרנט המאפשרים לגולשים להעלות קובצי וידאו לאינטרנט ולשתף בהם אחרים ואף לבצע שידור חי או להקליטו לטובת שימוש במועד מאוחר יותר. עם התרחבות רוחב הפס, אינטרנט מהיר ופיתוח טכנולוגיות שונות לעריכה, העלאת קטעי וידאו לרשת האינטרנט, אתרי שיתוף קבצים ווידאו שונים זוכים לפופולריות רבה וככל שגדלה הנגישות, כך גדל הביקוש.

היסטוריה
שיתוף וידאו באינטרנט והזרמת מדיה התאפשרו הודות להתקדמות בטכנולוגיית קידוד וידאו על ידי דחיסה מאבדת נתונים, שנועדה להקטין את נפחם של קובצי וידאו, תוך פגיעה מינימלית באיכותם, על מנת שידרשו פחות נפח אחסון או שיהיה ניתן לשדר אותם באמצעות רוחב פס נמוך יותר. בשל דרישות רוחב הפס הגבוהות באופן מעשי של וידאו לא דחוס, שהן 168 מגה ביט לשנייה עבור וידאו באיכות SD ומעל ג'יגה ביט עבור באיכות HD.

אלגוריתם דחיסת הנתונים החשוב ביותר שאפשר אירוח והזרמת וידאו מעשיים הוא טרנספורמציה של קוסינוס בדידה (DCT), טכניקת דחיסה שהוצעה לראשונה ב-1973. אלגוריתם DCT הוא הבסיס לפורמט קידוד הווידאו המעשי הראשון, H.261, בשנת 1988. אחריו הגיעו פורמטי קידוד וידאו פופולריים יותר מבוססי DCT, בעיקר תקני הווידאו MPEG ו-H.26x משנת 1991 ואילך. כולל תקן Modified discrete cosine transform  שהוא גם הבסיס לפורמט דחיסת האודיו MP3 שהושק ב-1994, ומאוחר יותר פורמט MPEG-4.

החל מסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 טכנולוגיית קידוד וידאו הפכה נפוצה תעשיית הקולנוע והשידור הטלוויזיוני החלה עוברת לפורמט דיגיטלי. בין השאר פורמט ה-DVD החליף את VHS. מספר חברות ישראליות היו בין הראשונות לפתח ולשווק פתרונות לדחיסת וידאו בהם "גיאו אינטראקטיב" (שאחר כך פעלה בשם "אמבלייז"). וחברת "אופטיבייס".

בתחילת המאה ה-21 תוכנות לשיתוף קבצים, אפשרו למשתמשים לשתף קובצי וידאו באינטרנט בקלות, בשיטת שיתוף קבצים ברשתות עמית לעמית. הפופולרית ביותר הייתה קאזה, שהושקה במרץ 2001 ובמאי 2003, הוכרזה כתוכנה הפופולרית ברשת לפי אתר ההורדות Download.com, לאחר שהורידו אותה יותר מ-227 מיליון פעמים. בשלב הבא החלו להופיע אתרים שסיפקו שירות של הזרמת מדיה, כך שלא היה צורך בהורדת הקבצים למחשב. האתר הראשון אשר התחיל בהזרמת וידאו היה מטהקפה. אתר זה הוקם בשנת 2003 על ידי אייל הרצוג ואריק צ'רניאק והוא עלה לרשת בסוף 2004, לאחר תקופת פיתוח של כשנה. מיד אחריו עלה לאוויר אתר גוגל וידאו, וחודשיים אחריו, במרץ 2005, עלה לרשת אתר יוטיוב, שהוקם על ידי שלושה עובדים של חברת PayPal: צ'אד הארלי, סטיב צ'ן וג'אווד קארים, שמטרתם הייתה להעביר קובצי וידאו ושמע גדולים בקלות דרך האינטרנט. הסרטון הראשון עלה על ידי קארים, ובו רואים אותו בביקור בגן החיות. בנובמבר אותה שנה זכתה להשקעה מקרן הון הסיכון Sequoia Capital. באוקטובר 2006 נרכש האתר על ידי חברת גוגל, בעסקת חילופי מניות בסך 1.65 מיליארד דולר. באותה עת יוטיוב היה אתר הווידאו הגדול בעולם ומטהקפה הישראלי היה במקום השני מבחינת מספר הגולשים.

שני אתרים נוספים שעלו לרשת באותה תקופה היו Dailymotion הצרפתי, ואתר Vimeo שנתפס כאלטרנטיבה איכותית יותר ליוטיוב, ומשך בעיקר יוצרים ואמנים והקפיד מיום הקמתו על שמירה על זכויות יוצרים. כל האתרים באותה עת ייצרו הכנסות זניחות ופעלו בהפסד, כולל יוטיוב שגוגל שילמה עבורו מחיר המשקף מכפיל הכנסות של 100.

במהלך 2007 חלה ירידה חדה במספר הגולשים במטהקפה, הוא הידרדר למקום השמיני בין אתרי הווידאו בעולם. ב-2010 האתר עדיין לא הייתה רווחי והכנסותיו היו כ-10 מיליון דולר בשנה בלבד. ביוני 2012 מטהקפה נרכשה על ידי סוכנות הכישרונות הדיגיטליים The Collective, תמורת כ-1.15 מיליון דולר ששימשו לכיסוי חובות, מאחר שלחברה לא נותרו מזומנים. באותה תקופה הפך אתר Dailymotion לשני בגודלו בעולם אחרי יוטיוב.

במשך השנים הראשונות פעל אתר יוטיוב בהפסד, הכנסותיו מפרסום לא כיסו את הוצאות הפעלתו. ב-2013 רשם האתר לראשונה רווח קטן על הכנסות של 3.5 מיליארד דולר. רוב האתרים המתחרים המשיכו לפעול בהפסדים, רבים נסגרו, דוגמת מטהקפה ו-Flix הישראלים. ב-2012 סגרה גוגל את שירות שיתוף וידאו באינטרנט המקורי שלה גוגל וידאו. במקביל נכנסו לפעילות בתחום גם רשתות חברתיות, בראשם פייסבוק, וב-2013 גם אינסטגרם. החל מ-2018 הפך טיקטוק, שהוא יישומון המשלב שיתוף וידאו ורשת חברתית מקוונת, לאחד הפופולריים בעולם.

 אתרי שיתוף וידאו 
יוטיוב (youtube): הוא אתר אינטראקטיבי של תוכן גולשים, הגדול והנישתי בעולם, המאפשר העלאה, צפייה ושיתוף סרטוני וידאו. האתר נוסד בשנת 2005 ונרכש באוקטובר 2006 על ידי חברת גוגל. יוטיוב הפך לאחד מאתרי המדיה החברתית הפופולריים ביותר. באתר מנוע חיפוש עצום והיצע גדול של קטעי וידאו, שאפשר להגיב עליהם ולדרג אותם. בנוסף, אין הגבלה לכמות הסרטונים אשר ניתן להעלות לאתר. יוטיוב שינתה את הרגלי הצפייה של הציבור.

Flix (פליקס): היה אתר שיתוף וידאו של אתר תפוז אנשים, האתר עלה לרשת ביולי 2006 כמעין גרסה ישראלית ליוטיוב, ולאחר מכן התפתח ונוצרו בו פינות, ערוצים, מצעדים ותחרויות עם מאפיינים של רשת חברתית. הגולשים היו רשאים לדרג את הסרטונים ולכתוב תגובות בכינוי שלהם מהפורומים או מהבלוגים של תפוז. חלק גדול מהסרטונים הם לא תוכן של גולשים, אלא סרטונים של יוצרים מקצועיים שתפוז מסייעת בהפקתם. האתר נסגר באוקטובר 2020.

Vimeo: אתר שיתוף וידאו אשר נותן קצת מעבר לשטח אחסון, אפשרויות דירוג ומנוע חיפוש. התפתח למעין רשת חברתית שנותנת בית חם לאמנים שונים בתחום הווידאו עם דגש על יצירתיות. לאתר זה ניתן להעלות אך ורק קטעי וידאו ואנימציה מקוריים ולא מסחריים, בשונה מיוטיוב למשל, אינו מאפשר העלאת סרטוני וידאו של קליפים טלוויזיוניים. החשבון הבסיסי באתר הוא בחינם, הכולל 500 מגהבייט בשבוע. חשבון זה מאפשר לשלב ולשתף את הסרטונים וגם לקבוע הגבלות פרטיות.

Metacafe (מטהקפה): היה אתר שיתוף וידאו ישראלי אשר הוקם בשנת 2003 על ידי אייל הרצוג ואריק צ'רניאק, אליהם הצטרפו בהמשך ניסים רומנו, טל יניב, עמי אברהמי ונועם קופל. בתחילת דרכה שימשה מטהקפה אתר לאחסון ולשיתוף של קובצי וידאו.
האתר החל אחר כך להעניק תמלוגים לגולשים המצטיינים. האתר שילם 5 דולרים לכל 1,000 צפיות, לאחר שהסרטון נצפה 20 אלף פעם לפחות וקיבל ביקורות טובות מהצופים. במאי 2009 הופסק התשלום לגולשים, מאחר שהעלות לא הצדיקה את ההכנסות שיצר. האתר נסגר באוגוסט 2021.

5Min Media: חברת סטארט-אפ שניהלה אתר בו הפיצו משתמשים סרטוני הדרכה שאורכם אינו עולה על חמש דקות, ומכאן היה שמה. באתר שלה רוכזו כ-200 אלף סרטוני וידאו שנצפו על ידי כ-30 מיליון גולשים מדי חודש. בספטמבר 2010 רכשה אותה חברת AOL, תמורת 65 מיליון דולר, רן הר נבו, המנכ"ל ואחד היזמים של 5min, מונה למנהל כל פעילות הווידאו של AOL, בתואר סגן נשיא בכיר לתחום הווידאו. באוגוסט 2013 רכשה AOL גם את חברת Adap.tv תמורת 405 מיליון, חברה שהוקמה על ידי היזם הישראלי אמיר אשכנזי ופיתחה פתרון המאפשר להתאים פרסומות בקטעי וידאו לפי עניין הצופים, שבהמשך הפך לפלטפורמה אחודה לניהול פרסום בווידאו, שמאפשרת תכנון, רכישה ומעקב אחר הפרסומות. שלושה חודשים אחר כך הודיעה AOL על הקמת חטיבת וידאו בינלאומית בראשות רן הר נבו, שמרכז הפיתוח שלה יהיה בישראל. השירות פעל תחת השם "AOL On" והיה לזמן מה שירות שיתוף וידאו באינטרנט השני הכי פופולרי אחרי יוטיוב. שנה אחר כך רן הר נבו עזב את AOL והפעילות שלה בתחום הווידאו, כולל מרכז הפיתוח בישראל, הצטמצמה לאחר שלא עמדה בתחרות. היא ממשיכה לפעול בצורה מצומצמת תחת השם "AOL Video".

RapidShare (רפידשר): שירות מקוון המספק שירותי העלאות ואחסון קבצים מסוגים שונים במהירות גבוהה. השירות מאפשר לאחסן קבצים דיגיטליים בשרתי החברה בחינם או בתשלום, לצורך גיבוי או על מנת לאפשר הפצה של קבצים דיגיטליים למשתמשים אחרים באינטרנט. השירות נסגר ב-2015.

פגיעה בזכויות יוצרים
האינטרנט פתח דלתות וערוצי תקשורת רבים. סרטים, מוזיקה, תוכנה, משחקי וידאו ותוכן נוסף נגישים בחינם באמצעות רשתות ואתרים שונים לשיתוף קבצים ולשיתוף וידאו. עם זאת רובו של התוכן השיתופי מוגן תחת זכויות יוצרים, והפצה בלתי מאושרת שלו, היא בלתי חוקית. למרות זאת, קיימים קשיים במניעה של העלאת חומר המוגן בזכויות יוצרים ומציאתו. הפרות זכויות יוצרים רבות ברשת גרמו לתעשיות התקליטים, הסרטים ותכנים נוספים לנקוט בפעולה נגד שיתוף בחומרים בלתי חוקיים.

בפברואר 2007, חברת ויאקום (Viacom) פנתה לגוגל, ודרשה הסרת מאה אלף סרטונים מיוטיוב הלקוחים מתוך תוכניות ששודרו בערוציה. לדברי ויאקום, גולשים ביו-טיוב צפו בסרטונים הפיראטיים כ-1.2 מיליארד פעמים. עוד קודם לכך נאלץ האתר להסיר שורה ארוכה של קבצים מחשש לתביעות, בהם גם סרטונים של קטעים מהסדרות "דיילי שואו" ו"סאות'פארק" של ערוץ קומדי סנטרל, וכן סרטונים של שערים שהובקעו במשחקי הפרמייר ליג באנגליה ועשרות אלפי סרטונים אחרים. ביולי 2008 פסק שופט אמריקאי שעל גוגל למסור לוויאקום מידע אודות הצפייה בסרטונים באתר יוטיוב שבבעלותה, כולל פרטי הגולשים, ולשלם תמלוגים לבעלים החוקיים של התכנים שבהם צפו הגולשים, בהתאם למספר הצפיות.

בהמשך חתמה יוטיוב על הסכמים גופי התוכן שיתוף הכנסות והסדרת זכויות יוצרים. בנוסף חתמה במשך השנים על הסכמים שונים ברחבי העולם על תשלום תמלוגים על מוזיקה.

 ראו גם 
 שיתוף קבצים
 מסרים מיידיים

קישורים חיצוניים


 הערות שוליים 

*