דגל יחידה

דגל יחידה הוא דגל ייחודי ליחידה צבאית מסוימת. השימוש בדגל המוקדש ליחידה צבאית נעשה לראשונה, ככל הנראה, במצרים העתיקה, כשתפקידו היה לרכז את היחידה סביב הדגל בשדה הקרב. בצבאות אירופה בימי הביניים נשאו דגלי היחידה את שלט האצולה של מפקד היחידה או האציל אליו הייתה היחידה שייכת.

כיום בצבאות רבים מונהגת מסורת של שימוש בדגלי יחידות ויש להם מקום של כבוד במורשת ומסורת הצבאית. במקרים רבים דגלים אלו מוצגים רק באירועים פורמליים ויצוגיים.

סוגי דגלי יחידות
שמאל|ממוזער|200px|גידאון של רגימנט הדרגונים הקלים ה-19 של הצבא הבריטי, 1899.

צבע (באנגלית: Colour) הוא מונח אשר מתייחס לדגל היחידה, לדגל צבאי, דגל ימי או אף דגל המדינה או המונרך. בתרגום הפשטני ביותר של המונח, 'צבע' מתייחס לדגל אשר לא מונף על תורן נייח אלא מושא באופן נייד, לחלופין 'צבע' יכול להתייחס לדגלים סמליים של כוחות מזוינים. בנוסף לכך, השימוש במונח 'צבעים' ברבים עשוי להתייחס לכל הדגלים והנסים המונפים על ידי אונייה. במסורת של צבאות רבים (בעיקר הצבא הבריטי), דגלי 'הצבעים' הם דגל היחידה (בצבא הבריטי בדרך כלל רגימנט) ודגל המונרך (מה שנפוץ כיום הרבה פחות מלבד בצבא הבריטי).

סטנדרט (באנגלית: Standard) הוא גרסה מוקטנת של צבעי היחידות אשר היו באופן היסטורי בשימוש יחידות פרשים, זאת משום הצורך לשאת את הדגל רכוב על סוס במהלך הקרב. תרגום נוסף ופשטני יותר למונח 'סטנדרט' לעומת 'צבעים' הוא; דגל צבאי או ימי אשר מונף על חבל או תורן, שלא כמו התרגום הפשטני של 'צבעים' שמתייחס לכל דגל אשר לא מונף על גבי תורן סטטי.

כיום המונחים 'סטנדרט' 'וצבעי יחידה' לעיתים מקבילים ובהרבה מקרים מתארים שניהם את דגלי היחידה, בעיקר משום שהשימוש בפרשים חלף משדה הקרב ודגלי היחידה הם ברוב המקרים דומים בצורתם בכל יחידות הצבא. גם בעבר היה לעיתים עירפול לגבי ההפרדה בין המונחים, כך בצבא הבריטי במאה ה-19 מי שנשא את 'צבעי הרגימנט' בשדה הקרב נקרא דווקא 'נושא סטנדרט' (Standard Bearer), אך קבוצת החיילים שתפקידה היה לשמור עליו ועל הדגל נקראו 'קבוצת הצבעים' (Colour Party).

גידאון (באנגלית: Guidon) הוא גרסה יותר קטנה של צבעי היחידות בצורת זנב סנונית. הגידאונים היו לאורך ההיסטוריה בשימוש יחידות הפרשים הכבדים (דרגונים ויחידות משמר) בעיקר בצבא הבריטי וכיום נמצאים באופן נרחב ביחידות צבא ארצות הברית. מקור השם 'גידאון' הוא עיוות המונח הצרפתי guyde homme; איש מדריך. כיום, המונח גידאון משמש בעיקר לתיאור דגלי יחידה קטנים יותר ובעלי זנב סנונית, כך בצבא ארצות הברית; דגלי היחידות הם 'גידאונים' בעוד שדגלי הזרועות והיחידות הגדולות יותר הם 'סטנדרטים'.

באנר ווקסילום (באנגלית: Banner, Vexillum) הוקסילום היה צורת דגל של הלגיונות הרומים אשר הורכב ממוט שבראשו העיט האימפריאלי הרומי ומתחתיו נתלה דגל בד אדום. הוקסילום הוא מדגלי היחידה הקדומים ביותר שמוכרים כיום, אך לרוב ההתייחסות הייתה לעיט בראש המוט בעוד שהדגל היה יותר קישוט. הבאנר בהגדרתו הפשוטה ביותר הוא פיסת בד עם סמל או סמלים כל שהם המייצגים את בעל הבאנר, בהגדרה רחבה יותר כיום המונח באנר מתאר לעיתים דגל אשר לא מוצב במקביל לתורן או מוט אלא תלוי כלפי מטה. השימוש בצורה זו של דגלים כדגלי יחידות אינה נפוצה כיום, עם זאת דוגמה מהעת המודרנית ניתן למצוא בשימוש הנרחב לצורה זו של דגלים בגרמניה הנאצית (בעיקר בהשראת האימפריה הרומית).

דגלי יחידות לפי מדינה

ארצות הברית
גרמניה
האימפריה הרומית הקדושה
גרמניה הנאצית
הממלכה המאוחדת
שמאל|ממוזער|220px|צבע המלך וצבע הרגימנט של רגימנט הרגלים ה-73, 1851.
מלבד אולי ארצות הברית, הכוחות המזוינים של בריטניה הם ככל הנראה הכוח הצבאי בעל המורשת העשירה ביותר שנשתמרה בדבר החשיבות, הגיוון והסמליות של דגלי היחידות. כמו מדינות אירופה האחרות, גם בבריטניה היה שימוש נרחב בדגלים צבאיים בצבאות ימי הביניים, זאת כאמור בעיקר כדי לרכז יחידות בשדה הקרב ובכך לשלוט ביתר קלות במהלך הקרב. בעת החדשה הסדרת השימוש בדגלי יחידות החל בשנת 1747 ולאחר מכן שוב בשנת 1768 כאשר צו מלכותי הסדיר את העיצוב וצורת השימוש של דגלי היחידות.

לפי הקווים המנחים לעיצוב דגלי היחידות, כל רגימנט כלל שני סוגי צבעים: צבע המלך (King's Colour) וצבע הרגימנט (Regimental Colour). צבע המלך היה דגל הממלכה המאוחדת (יוניון ג'ק) אשר במרכזו סמל או מספר הרגימנט, צבע הרגימנט היה דגל בצבע המכפלת (פְייסִינג) של חיילי הרגימנט אשר במרכזו גם הוצב סמל או מספר הרגימנט ובקנטון השמאלי העליון היה דגל הממלכה המאוחדת. יוצאים דופן היו רגימנטים בעלי צבעי פייסינג לבנים, אדומים או שחורים; אלו בעלי צבעי אדום או לבן נשאו צבע רגימנט אשר הורכב מדגל צלב ג'ורג' הקדוש (צלב אדום על רקע לבן) ודגל הממלכה המאוחדת בקנטון השמאלי העליון, רגימנט בעל צבעי פייסינג שחורים הורא לשאת צבע רגימנט דומה, רק שבמקרה זה שלושת הקנטונים האחרים יהיו ריבועים שחורים (בפועל רגימנטים אלו נשאו צבעי רגימנט ללא הקנטונים השחורים).

הממלכה המאוחדת כיום
 ישראל 

שמאל|ממוזער|220px|דגלי יחידות של המשטרה הצבאית.
בצבא הגנה לישראל בדומה לצבאות אחרים בעולם, ישנו דגל לכל זרוע וחיל כאשר בראשם דגל ראש המטה הכללי של צה"ל, דגל משרד הביטחון ודגל צה"ל. דגלי הזרועות כוללים את דגל חיל האוויר, דגל חיל הים ודגל משמר הגבול. בנוסף לאלו, ישנם גם דגלי חילות בהם חיל הרגלים, חיל השריון, חיל התותחנים, חיל האיסוף הקרבי, חיל הרפואה, חיל השלישות וחילות נוספים. בחיל הרגלים הישראלי אף נהוג דגל ייחודי לכל חטיבה; גולני, צנחנים, הנח"ל, כפיר וגבעתי. דגלי החילות וחטיבות חיל הרגלים מורכבים בדרך כלל משני צבעים המופרדים אחד מהשני בזווית אלכסונית אשר יורדת משמאל לימין.

בנוסף לדגלים הרשמיים, רוב היחידות הקטנות יותר לרוב בגודל גדוד ומעלה אך לעיתים גם קטנות יותר, מאמצות לעצמם דגלי יחידה אשר מונפים בשטח היחידה או באירועים מיוחדים. דגלים אלו הם לרוב סמל היחידה על דגלי בד בצבעים שונים או בעלי רקע של צבעי החיל או החטיבה, כך לדוגמה, פלוגה בחטיבת גולני יכולה לאמץ לעצמה דגל לא רשמי שמורכב מסמל הפלוגה במרכזו של דגל חטיבת גולני, לחלופין גדוד שריון מסוים יעטר את דרכי הבסיס שלו בדגלים בצבעים שונים כאשר במרכזם סמל הגדוד.

בשונה מצבאות אחרים, בצה"ל מעולם לא הייתה מסורת של נשיאת דגלי יחידות בשדה הקרב (משום גילו הצעיר), כמו גם שליחידות הלוחמות אין דגלים רשמיים המייחדים אותם (למעט כאמור חטיבות חיל הרגלים). עם זאת, לעיתים בשעת קרב או פעילות מבצעית, כלי רכב קרביים או רק"מים כגון טנקים, עשויים לתלות את דגל החיל או במקרים נדירים יותר את דגל היחידה, על הרכב. כך לדוגמה, טנקים עשויים לשאת את דגל חיל השריון או אף את דגל הגדוד בראש האנטנה, לחלופין יחידות הנדסה עשויים לצאת לפעילות מבצעית כאשר דגל החיל מעטר את דחפורי הדי-9. מנהגים אלו לרוב אינם מקובלים, אך נפוצים במידה מסוימת כחלק 'מגאוות היחידה' של חיילי היחידות.

צרפת
התקופה הנפוליאונית
שמאל|ממוזער|220px|דגל הרגימנט השווייצרי ה-3 בשירות צרפת הנפוליאונית, עם העיט הנפוליאוני בראשו.
בדומה למדינות אירופה אחרות, מקורות דגלי היחידות כמו גם דגלי הלאום הגיעו מצבאות ימי הביניים. עד לסוף המאה ה-18 דגלי היחידות עוצבו באופן דומה לצבאות ימי הביניים עם צלב סימטרי המחלק את הדגל לארבעה קנטונים, כאשר עם תחילת המהפכה הצרפתית הוכנסו ליחידות הצבא דגלים שהתבססו על עיצוב דגל הטריקולור (אדום, לבן וכחול). הדגלים בעיצובם החדש ניתנו באופן עקרוני לגדודים השונים בכל רגימנט ולפלוגות פרשים, כאשר דגלי חיל רגלים היו בגודל 80X80 ס"מ, דגלי פרשים בגודל 60X60 ס"מ. דרגונים ויחידות ארטילריה רכובה השתמשו בגידאון (דגל בעל זנב סנונית) בגודל 60X70 ס"מ. הדגלים עוצבו עם צרות יהלום בצבא לבן במרכז המחלקת את הדגל לארבעה משולשים בפינות, בפינה השמאלית העליונה והימנית תחתונה המשולשים נצבעו כחול, בעוד שבפינה השמאלית תחתונה וימנית עליונה המשולשים נצבעו אדום, בכך הכילו דגלי היחידות את צבעי הרפובליקה החדשה.

ההבדלים בעיצוב הדגל בין היחידות השונות היו בעיקר בקישוטים שעיטרו אותו אשר השתנו בין סוגי היחידות השונות. שם ומספר היחידה נכתבו בצד הקדמי של הדגל במרכז היהלום מבלי שיהיה סמל המייחד את היחידה (כמו בהרבה צבאות אחרים). לרוב בתוך ארבעת המשולשים בפינות הדגל הופיע מספר היחידה כשהוא מעוטר בזר דפנה.

העיט האימפריאלי
דגלי היחידות בצרפת הנפוליאונית היו הרבה פחות מרשימים ויחודיים משום שבראש כל דגל יחידה הוצב פסלון של עיט מוזהב, דגל היחידה הצרפתי כונה לרוב 'העיט' גם בפי הבריטים. המסורת והחשיבות שסבבו סביב דגלי היחידות בתקופה זו בקרב צבאות אירופה, הופנו בצרפת כלפי העיט, כאשר הדגלים עצמם היו פשוטים הרבה יותר וזהים בין היחידות השונות.

הרעיון להציב פסלון של עיט בראש דגלי יחידות צרפת הוחלט על ידי נפוליאון עצמו בשנת 1804, יחד עם הכנסת הדגלים החדשים לצבא. הפסלון עוצב בקווים מקבילים לעיט הרומאי שהיה אף הוא נהוג בראשי דגלי הלגיון. הפסלון הורכב ממספר חלקי ברונזה, הוא שקל כ-1,850 גרם, גובהו היה 308–310 מ"מ ורוחבו המקסימלי היה 255 מ"מ.

צרפת כיום
ממוזער|220px|דגל הרגימנט ה-1, הנחתים הרגליים.

רגימנטים אשר נחשבים באופן מסורתי רגליים (חיל רגלים, הנדסה, נחתים רגליים, צנחנים, לגיון הזרים וכדומה) נושאים דגל יחידה שמכונה 'דגל' (drapeaux). מצד שני, רגימנטים אשר נחשבים באופן מסורתי לרכובים (הזרוע הרכובה המשוריינת, דרגונים מוצנחים, הוסרים מוצנחים, חיל תותחנים וכדומה) נושאים דגלי יחידה שמכונה 'סטנדרט' (standards) בדומה למסורת הרווחת.

דגלי היחידה עוצבו עם צבעי הטריקולור על גבי דגל בצורת ריבוע בגודל 90X90 ס"מ (הסטנדרט בגודל 64X64 ס"מ). הדגל הוצב על סטְייב באורך 2.11 מטרים (בסטנדרט האורך היה מעט קצר יותר) אשר עוטר בראשו בפִינִייַל בצורת ראש חנית עם האותיות 'RF' לציון הרפובליקה הצרפתית, כאשר מהצד השני צוין שם או מספר היחידה. מהפינייל נתלה קרוֶוט באורך 90 ס"מ ורוחב 24 ס"מ עשוי בד בצבעי הטריקולור המעוטר בציצית מוזהבת. על הקרווט מתואר שם היחידה או מספרה המתוחמים בתוך זר דפנה מוזהב. הקרווט משמש גם לתליה של אותות ועיטורים צרפתיים להם זכתה היחידה.

בנוסף לצרפת, מדינות רבות אחרות הושפעו מצרפת וכיום חולקות הרבה מהמסורת הצרפתית, ביניהם מספר מדינות אירופה כמו בלגיה ורומניה ומדינות שבעבר היו קולוניות צרפתיות כגון מספר מדינות באפריקה. מדינות אלו מושפעות מהמסורת הצבאית הצרפתית מה שניכר בסוגי היחידות, מבנה הצבא, מדים וכדומה. בהתייחסות לסגנון דגלי היחידות, עיקר הדמיון עם העיצוב הצרפתי ניתן למצוא בעיקר במדינות אירופה שהושפעו מצרפת כמו בלגיה ורומניה.

מבנה דגל היחידה הצרפתי
 בצד הקדמי (כאשר המוט לשמאל הדגל) נכתב: RÉPUBLIQUE FRANÇAISE (הרפובליקה הצרפתית) ומתחת שם היחידה. בארבעת הקנטונים מופיע מספר היחידה בתוך זר דפנה.
 בצד האחורי נכתב HONNEUR (הכבוד), ET (ו..), PATRIE (המולדת) מילה מעל מילה ומתחת מתוארים תוארי הקרב של היחידה. גם בצד זה מופיעים מספרי היחידה בעיטור זר דפנה.

מסורת ומורשת

ראו גם
 דגל צבאי
 תואר קרב
 טקס נשיאת הדגלים

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים

 הסבר על חשיבות דגל היחידה בעיקר בצבא הבריטי .
 מספר דגלים וסמלי יחידות של הצבא הבריטי .
 מאגר דגלי יחידות של הצבא הבריטי .
 דגלי היחידות הנהוגים בצה"ל .

הערות שוליים

קטגוריה:דגלים צבאיים