אדני השדה

אַדְנֵי הַשָּׂדֶה הוא יצור הנזכר לראשונה במשנה במסכת כלאיים, כיצור שנחלקו התנאים האם הוא נחשב בהגדרתו ההלכתית כחיה או כאדם, לעניין טומאת מת. לדעת תנא קמא דינו כחיה והוא אינו מטמא טומאת מת (אלא טומאת נבלה כבעלי חיים) ולדעת רבי יוסי דינו כאדם וגופתו מטמאת בטומאת מת.

דעות רבות ושונות נאמרו בשאלה מהו אותו יצור.

אטימולוגיה
מרדכי כסלו סבור כי יש לראות את המילה "אדני" כזהה למילה "אַדְמֵי" (בחילופי מ-נ), כלומר צורת סמיכות בלשון רבים של המילה אדם. לדעתו, "אדני השדה" שקול למעשה ל"אנשי השדה". את המילה "שדה" בצירוף הוא מפרש כמו בצירוף "עולשי שדה" או "חית השדה", במובן של בר, פרא. אם כן, "אדני השדה" הוא למעשה "אנשי הפרא" או אדם-בר.

זיהוי אדני השדה
לדעת ספר החינוך בשם "ספר מן הגאונים", החיה ששמה 'ידוע', הכוונה ל'אדני השדה', שממנה לוקח ה'ידעוני' עצם, "ואותו העצם מדבר על ידי כשפיו".

בעל ספר החינוך, וכן הרב שמשון משאנץ בפירושו למשנה בשם "הר' מאיר ברבי קלונימוס מאשפירא", הסבירו יצור זה כיצור מיתולוגי, הנראה כאדם, אך מחובר לקרקע בחבל טבור היוצא מטבורו. לפי פרשנות זו, חיתוך חבל הטבור של אדני השדה גורם מיידית למותו. פירוש זה מסתמך על פרשנות התלמוד הירושלמי למשנה זו: "אדני השדה [...]: בר נש דטור הוא והוא חיי מן טיבורייה איפסק טיבורייה לא חיי" (אדם השדה הוא, וניזון מטבורו, אם ייחתך טבורו, ימות).גם ספר הערוך ציין לזה.

רבי חיים ויטל בספר דרך עץ חיים (חלק ב', דף פ"ט) מתייחס לאדני השדה כדוגמה למין ממוצע בין הצומח לחי: "..שהוא כמין כלב גדל בקרקע וטבורו נשרש בקרקע ויונק משם וכשחותכין הטבור שלו מת..."
ממוזער|אדני השדה – לדעת הרב ישראל ליפשיץ
לעומת פירוש זה יש פרשנים המפרשים יצור זה בצורה רציונלית.
 בספר "הערוך" לערך "אדן": "חיה דומה לבני אדם".
 פירוש נוסף שהוא מביא לערך זה: "בני אדם הגדלים ביערים", מרדכי כסלו מבאר בדעתו, שהכוונה לקבוצות שונות של האדם הקדמון או לעמים שלא פיתחו יכולות קרוא וכתוב ונותרו אנאלפביתיות.
 הרמב"ם בפירוש המשנה מסביר "אלנאנס בלשון ערב" והוא בעל חיים הדומה לאדם: "ואומרים המספרים  העולם שהוא מדבר דברים רבים שאינם מובנים  דומה  אדם".
 הרב ישראל ליפשיץ בפירושו תפארת ישראל על המשנה, מפרש שהוא הקוף אורנגאוטן ולדבריו קוף זה יש אפשרות ללמדו ללבוש בגדים כבני אדם לחטוב עצים ולשאוב מים ולהסב על השלחן בסכין ומזלג.
 רש"י מזהה את אדני השדה עם הפסוק באיוב "כִּי עִם אַבְנֵי הַשָּׂדֶה בְרִיתֶךָ וְחַיַּת הַשָּׂדֶה הָשְׁלְמָה לָךְ", ולפירושו אבני השדה הוא סוג של חיה.

המחלוקת ההלכתית בהגדרתם של אדני השדה
המחלוקת ההלכתית האם אדני השדה הם אדם או חיה נוגעת לארבעה נושאים הלכתיים:
 האם הוא מטמא באוהל כמו אדם (לפי הדעה שגויים מטמאים באוהל) או לא.
 האם הדם שלו אסור באכילה במצוות לא תעשה מדאורייתא כמו דם חיה, או שאין איסור לא תעשה באכילתו, (אך מכל מקום אסור הוא באכילה), כמו דם אדם.
 האם הוא אסור בהנהגה משותפת (של עגלה לדוגמה) עם חיה אחרת, או מותר כמו אדם.
 במקח וממכר: אם אדם מכר את כל החיות שברשותו האם אדני השדה שלו כלולים בזה.

 בספרות 
הסופר יהודה לייב קצנלסון פרסם סיפור לילדים בשם "בין אדני השדה", תחת שם העט בוקי בן יגלי. וכך תיאר את מפגשו עם יצורים אלו:

ראו גם
 עופות הגדלים באילן

 קישורים חיצוניים 
 בוקי בן יגלי, בין אדני השדה – סיפור לילדים, באתר פרויקט בן-יהודה
 אורן סעיד, אדני השדה, באתר צורה.




הערות שוליים

קטגוריה:יצורים מהמיתולוגיה היהודית
קטגוריה:יצורים מיתולוגיים דמויי אדם