כי אשמרה שבת

כִּי אֶשְׁמְרָה שַׁבָּת הוא פיוט לשבת שחיבר רבי אברהם אבן עזרא במאה ה-12. הפיוט פופולרי כזמר לשבת, בעיקר בקרב בני עדות המזרח, וחוברו לו לחנים רבים.

בגרסה העתיקה של הפיוט במקור, נכתב אִם אֶשְׁמְרָה שַׁבָּת, אך שונה עם הזמן, ככל הנראה כדי להדגיש כי אין סימני שאלה בשמירת השבת. בקרב יהודי תימן, נשמר עד היום הנוסח המקורי העתיק "אִם אֶשְׁמְרָה שַׁבָּת". 

 תוכן הפיוט 
תוכן הפיוט נסוב על אודות הדברים שאסור לעשות בשבת, כדוגמת דיבור בענייני חולין וסחורה – למול המעשים החיוביים, כדוגמת הגייה בתורה ואכילת מאכלים משובחים. הפיוט בנוי מחמישה בתים ובצורת אקרוסטיכון, כך שחמש האותיות הראשונות שבכל אחד מחמשת הבתים יוצרות את המילה "אברהם", שם המחבר. הרפרן (הפזמון החוזר) של הפיוט הוא .

בנוסף לשימושו הנפוץ כזמר לשבת ללא ייעוד מיוחד, בנוסח פרובאנס נהגו לאמרו בכל שבת בפסוקי דזמרא לפני ברוך שאמר.

מבנה
הפיוט בנוי כשיר אזור מסוג זג'ל, כלומר מדריכו בן שני טורים ואזוריו בני טור אחד [א/א//ב/ב/ב/א], משקלו שתי תנועות, יתד, שתי תנועות. שתי תנועות, יתד, תנועה [— — ◡ — — — | — — ◡ — —]. הפיוט הוא בעצם מעאראצ'ה של על אהבתך של רבי יהודה הלוי.

 תוכןהפיוט  הסבר והקשרים אָסוּר מְצֹא חֵפֶץ לַעְשוֹת דְּרָכִים
גַּם לְדַבֶּר בּוֹ דִּבְרֵי מְלָכִים.דִּבְרֵי סְחוֹרָה אוֹ דִּבְרֵי צְרָכִיםאֶהְגֶּה בְּתוֹרַת אֵל וּתְחַכְּמֵנִי: שלוש השורות הראשונות מכילות הרמז לפסוק בישעיהו ההגייה בתורה ביום השבת מקורה בתלמוד הירושלמי:  בּוֹ אֶמְצְאָה תָמִיד נֹפֶשׁ לְנַפְשִׁי
הִנֵּה לְדוֹר רִאשׁוֹן נָתַן קְדוֹשִׁי.מוֹפֵת בְּתֵת לֶחֶם מִשְׁנֶה בַּשִּׁשִּׁיכָּכָה בְּכָל שִׁשִּׁי יַכְפִּיל מְזוֹנִי: "דור ראשון" הוא דור המדבר שיצאו ממצרים, להם נעשה נס וירד להם מן מן השמיים. ביום שישי הנס הוכפל והם קיבלו פעמיים מנת מן, כדי שלא יצטרכו לאסוף את המן בשבת.סיפור מקראי זה הוא המקור למנהג ברכה על לחם משנה בשבת. רָשַׁם בְּדַת הַיּוֹם חֹק אֶל סְגָנָיו
בּוֹ לַעֲרֹךְ לֶחֶם פָּנִים לְפָנָיו.עַל כֵּן לְהִתְעַנּוֹת עַל פִּי נְבוֹנָיואָסוּר, לְבַד מִיּוֹם כִּפּוּר עֲוֹנִי: ה"חוק" המדובר הוא הציווי לערוך את לחם הפנים בשבת.האיסור בשתי השורות האחרונות נסוב על האיסור ההלכתי לצום בשבת. האיסור אינו כולל, כמובן, את יום כיפור. הוּא יוֹם מְכֻבָּד הוּא יוֹם תַּעֲנוּגִים
לֶחֶם וְיַיִן טוֹב בָּשָׂר וְדָגִיםמִתְאַבְּלִים בּוֹ הֵם אָחוֹר נְסוֹגִיםכִּי יוֹם שְׂמָחוֹת הוּא וִישַׂמְּחֵנִי: בית זה נסוב על המצווה הכללית להתענג ולחגוג ביום השבת, כפי שנכתב בישעיהו: . אכילת בשר ודגים נחשבת לתענוג מיוחד לשבת. מֵחֵל מְלָאכָה בוֹ סוֹפוֹ לְהַכְרִית
עַל כֵּן אֲכַבֵּס בּוֹ לִבִּי בְּבוֹרִיתאֶתְפַּלֲלָה אֶל אֵל עַרְבִית וְשַׁחְרִיתמוּסַף וְגַם מִנְחָה כִּי יַעֲנֵנִי: בהקשר זה, "מלאכה" היא אחת מל"ט מלאכות שבת, שמי שעושה אחת מהם בשבת חייב עונש כרת, ככתוב במקרא: . ייתכן שהביטוי "מחל מלאכה" ורק "סופו להכרית" בא לבטא שלא כל מלאכה שמתחילה בשבת מביאה לידי כרת בהכרח אבל כנראה שאם האדם התחיל לעשות את המלאכה בשבת, סופו הוא שיסיים אותה ואז יתחייב בכרת.שתי השורות האחרונות בבית זה נסובות על התפילות של יום השבת - ערבית, שחרית, מוסף ומנחה.

קישורים חיצוניים

ניתוח של הפיוט, באתר "התנועה למורשת ישראל"
כי אשמרה שבת, באתר דעת
הפיוט אִם אֶשְׁמְרָה שַׁבָּת, בגרסה העתיקה המקורית.

הערות שוליים

קטגוריה:זמירות ופיוטים לשבת
קטגוריה:יום שבת
קטגוריה:שירי רבי אברהם אבן עזרא
קטגוריה:שירי המאה ה-12
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון