מפלגת הפועלים של קוריאה

מפלגת הפועלים של קוריאה (הנגול: 조선로동당; הנג'ה: 朝鮮勞動黨) היא המפלגה השולטת בקוריאה הצפונית מאז היווסדה. 

מבחינה טכנית, קיימות אומנם שתי מפלגות נוספות בקוריאה הצפונית, אך הן משועבדות לחלוטין למפלגת הפועלים של קוריאה, כך שבמהות, זו המפלגה החוקית היחידה בקוריאה הצפונית.

 היסטוריה 
המפלגה הוקמה ב-26 באוגוסט 1946 עם איחודן של המפלגה הקומוניסטית של קוריאה הצפונית והמפלגה הדמוקרטית החדשה של קוריאה. למנהיג המפלגה הראשון התמנה קים איל-סונג. הוא הנהיג את המפלגה עד מותו בשנת 1994. בשנים שלאחר הייסוד דומיננטיות המפלגה התבססה בקוריאה. סונג לא תמך בהשתלטות קומוניסטית על כל קוריאה (זאת בניגוד לקומוניסטים מהדרום). לאחר כמה פגישות עם שליט ברית המועצות יוסיף סטלין, הוחלט לפתוח במלחמה. ב-25 ביוני 1950 כוחותיה של קוריאה הצפונית פלשו לדרום קוריאה, ובכך החלה מלחמת קוריאה. בזמן המלחמה נחלשה ההשפעה הסובייטית על צפון קוריאה, ובכך גם נחלש כוחו של סונג במפלגה. המצב הגיע עד כדי יצרת פלגים שונים בתוך המפלגה. היחסים בין המפלגה לבין המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות החריפו תחת ממשלו של ניקיטה חרושצ'וב, שתמך בתהליכי דה-סטליניזציה. לאחר המלחמה אף הדרדרו היחסים שבין ממשל סונג לבין המפלגה הקומוניסטית של סין, ובכך קוריאה הצפונית הסתכסכה עם שתי המעצמות הקומוניסטיות הגדולות בעולם. הסכסוך עם הסינים נבע מקרע אידאולוגי: סונג לא היה מוכן לגנות את הסטליניזם ולא היה מוכן לחשוב על יחסי שלום עם העולם הקפיטליסטי (מתוך מחשבה שיחסי דו קיום שווים לכניעה למערב). המשבר עם הסינים הוביל לכך שסין לא הגדילה את התמיכה לקוריאה הצפונית, דבר שגרם לקריסה כלכלית במדינה. בתגובה, סונג גינה את מהפכת התרבות בסין שבוצעה על ידי מאו דזה-דונג. בשנות ה-60 היחסים הופשרו.

באותן השנים פולחן האישיות של סונג הגיע לשיאים חדשים וחוסלו הפלגים המפלגתיים שחתרו תחתיו. החל משנות ה-80 הפכה המפלגה למנגנון נפוטיסטי שנשלטה על ידי מרבית ממקורביו של סונג. בשנת 1980 קים ג'ונג איל, בנו של סונג נבחר ליורש העצר והחל לקדם את מעמדו במפלגה.

ב-1994 מונה קים ג'ונג איל, בנו של המנהיג הקודם, למזכ"ל המפלגה והוא הנהיג את המדינה עד מותו בשנת 2011. בשנת 1995 חל משבר בינו לבין המפלגה, כאשר העדיף את חיזוק הצבא, מאשר את חיזוק המפלגה. באותן השנים חל רעב המוני שגרם למותם של כחצי מיליון בני אדם. איל אף תקף את המפלגה על חוסר היעילות שלה והחל להעביר סמכויות ממנה לצבא. מאז מותו של איל בשנת 2011, בראש המפלגה עומד קים ג'ונג-און - בנו של המנהיג הקודם ונכדו של מייסד המפלגה.

 אידאולוגיה 
הרעיון המרכזי של המפלגה היא אידאולוגיית ג'וצ'ה: עליונות המנהיג האבסולוטי שהוא בעל תכונות מושלמות שלעולם לא טועה. בניגוד למרקסיזם הרואה את מלחמת המעמדות ככוח המניע של ההיסטוריה, המפלגה רואה באנושות ככוח המניע שלה. מעמד הפועלים אינו יכול להתנהל ולהחליט לבדו, ולפיכך ניהולו מתבצע באמצעות המנהיג העליון שהוא הנציג הלגיטימי היחידי של המעמד. המפלגה טרחה להדגיש את המסורת האידאולוגית של קוריאה ואת החפיפה המלאה שבין הפטריוטיות לקומוניזם; למרות זאת, קיימים קווי דמיון חדים בין אידאולוגית ג'וצ'ה-סונגון גם לפשיזם, לרבות יצירת היררכיה חברתית נוקשה שבראשה מנהיג עליון כל-יכול, לאומנות קיצונית, והתנגדות לדמוקרטיה הליברלית ולמרקסיזם.

 מנהיגי מפלגת הפועלים 
  דיוקן שם תחילת כהונה סוף כהונה 1 87x87 פיקסלים  קים טו-בונג  28 באוגוסט 1946  30 ביוני 1949  2 76x76 פיקסלים  קים איל-סונג 30 ביוני 1949  11 באוקטובר 1966 מזכ"ל הוועד המרכזי (2) 76x76 פיקסלים  קים איל-סונג 11 באוקטובר 1966  8 ביולי 1994 מזכ"ל המפלגה 3 77x77 פיקסלים  קים ג'ונג-איל 8 באוקטובר 1997  מכהןיושב הראש הראשון של המפלגה 4 80x80 פיקסלים  קים ג'ונג-און 11 באפריל 2012  9 במאי 2016 יושב ראש המפלגה (4) 80x80 פיקסלים  קים ג'ונג-און 9 במאי 2016  מכהן 

 ראו גם 
 ממשלת קוריאה הצפונית
 מערכת המשפט בקוריאה הצפונית
 משטר חד-מפלגתי
 טוטליטריזם

קישורים חיצוניים




הערות שוליים

קטגוריה:קוריאה הצפונית: פוליטיקה
קוריאה הצפונית
קטגוריה:קוריאה הצפונית: חוק ומשפט