מציצת אצבע

מציצת אצבע היא תופעה של דחף אוראלי למצוץ את אחת מאצבעות היד. לרוב נעשה לצורך כך שימוש באגודל.

זהו הרגל השכיח בעיקר בקרב פעוטות. ההתנהגות מתמתנת עם הגיל, כך שניתן לראות אותה לעיתים רחוקות יותר בקרב ילדים. היא מתקיימת גם בצורה מלאה או מעודנת יותר בקרב מבוגרים (למשל, נגיעה מהירה בשפתיים).

התופעה של מציצת אצבע אינה ייחודית לאדם והיא קיימת גם אצל פרימטים אחרים. גם פילים נצפו כשהם מוצצים את החדק בגיל צעיר.

גיל
330px|ממוזער|שמאל| תינוק מוצץ אצבע בשנתו - וידאו
מציצת אצבע יכולה להתחיל כבר מהרחם. יש עוברים הנראים כבר באולטראסאונד מוצצים אצבע. ההרגל יכול להתפתח בכל שלב בילדות, אך רוב הילדים מוצצים אצבע בגיל 18 עד 21 חודשים. 80% מהילדים נגמלים כבר בגיל 5, אך לעיתים התופעה נמשכת גם מעבר לכך.

תינוקות חווים את העולם באמצעות הפה, והכנסת אצבעות הידיים לתוכו היא אחת הדרכים לכך.

נזקים אפשריים
ממוזער|250px|צילום לסת עליונה מוגבהת אצל ילדה בת 7, העיוות נוצר בעקבות מציצת אצבע
רופאים טוענים שמציצת אצבע עלולה להשפיע על צורת השיניים יותר מאשר מציצת מוצץ, וזאת משום שהאצבע זמינה יותר לפעוט ולכן קשה יותר להיגמל ממנה. כתוצאה ממציצת אצבע לאחר בקיעת השיניים הקבועות ייתכן שעצם הלסת תשנה את צורתה והשיניים תחרוגנה מהזווית שלהן: השיניים העליונות יבלטו החוצה והתחתונות ייכנסו פנימה. גם בעיות בלעיסה, בליעה, דיבור ומיקום הלשון עלולות להופיע.

לעיתים מציצת אצבע יכולה לגרום לנזק בשיני החלב.

גמילה
לרוב יפסיק הילד את מציצת האצבע עוד לפני בקיעת השיניים הקבועות. פסיכולוגים ממליצים לגמול את הילד ממציצת אצבע עד גיל ארבע, אחרת יידרשו ההורים להיות שותפים בתהליך על ידי הסברת הנזקים או תכנון תוכנית פעולה. בדרך כלל הגמילה הקשה ביותר היא בשעות הלילה.

השיטות שננקטות תלויות בגיל בו ההורה מעוניין לגמול, אם מדובר בגיל ינקות יש המניחים כפפה או גרב על כפות ידיו של התינוק ובכך מונעים ממנו להגיע לאצבעו. בגיל מתקדם יותר, כאשר הילד מודע לגופו, יש הורים המורחים על הציפורן חומרים מרים או חריפים כדי שהילד יימנע מהכנסת האצבע לפיו בעקבות טעמה המר.

בתרבות
ברב־המכר לילדים שטרובלפטר מאת הרופא, הצייר והמשורר הגרמני היינריך הופמן מוצג סיפור מחורז, בו ילד בשם קונרד מוזהר על־ידי אמו שלא ימצוץ את אגודלו בזמן היעדרה מן הבית, אך עושה זאת חרף אזהרתה. כעונש, מגיע חייט וקוצץ את אגודליו באמצעות מספריים ענקיים. בציור הנועל את הסיפור נראה קונרד לאחר שעבר את הגמילה ה”חינוכית”: הוא איננו מסוגל למצוץ, כי שני אגודליו נכרתו זה־מקרוב, גדמיו עדיין זבים דם ובכל אחת מידיו נותרו ארבע אצבעות בלבד. הסיפור הושמט משני התרגומים הראשונים לעברית, יהושע הפרוע (לילי צדק, 1940) ויפתח המלוכלך (אורי סלע, 1975), אך הוא מופיע בתרגום שוע הפרוע (אוריאל אופק, 1985), כאשר הקיצוץ הפך בגרסה עברית זו לחלום־בלהות של הילד.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ינקות
קטגוריה:התנהגות
קטגוריה:אגודלים