בבל הגדולה

שמאל|ממוזער|250px|האפיפיורית יוהנה כאנטיכריסט (בדמות "זונת בבל הגדולה"), רוכבת על "החיה" האפוקליפטית בעלת שבעת הראשים. קלף טארוט, תעמולה פרוטסטנטית אנטי-אפיפיורית.
בבל הגדולה או  זונת בבל היא דמות אלגורית מספר חזון יוחנן של הברית החדשה.

שמה המלא של הדמות הוא "בָּבֶל הַגְּדוֹלָה אֵם הַזֹּנוֹת וְתוֹעֲבוֹת הָאֲדָמָה" (ביוונית:
Βαβυλὼν ἡ μεγάλη, ἡ μήτηρ τῶν πορνῶν καὶ τῶν βδελυγμάτων τῆς γῆς).

תיאורה של בבל
בבל היא דמות המשויכת לאנטיכריסט (צורר המשיח) ולחיה. על פי המסופר בספר ההתגלות, בבל תופל על ידי החיה בעלת שבעת הראשים ועשר הקרניים.

בבל מתוארת בפרקים 17 ו-18 של ספר ההתגלות:

על פי המתואר, בבל לובשת בגדי ארגמן ושני, ומעוטרת בזהב, אבנים יקרות ופנינים. היא מחזיקה בידה גביע זהב המלא בחטאים ובזימה (יוחנן, י"ז, 4). על מצחה כתוב שמה המלא "בבל הגדולה, אם הזונות ותועבות האדמה" (שם, 5), והיא שיכורה מדם קדושים (שם, 6).

פרשנות
רומא
פרשנים רבים מפרשים את דמותה של בבל כדמותה של רומא. פרשנות זו מבוססת על האמור בפסוק 9:

ועל העובדה שהעיר רומא יושבת על שבע גבעות (יצוין כי בתנ"ך המלך ג'יימס הפסוק מתייחס ל"שבע גבעות" ולא ל"שבעת הרים"). פרשנות זו מתבססת גם על התיאורים המופיעים בהמשך, המתארים את בבל כמרכז עולם המסחר (פרק י"ח, פסוקים 3, 11 - 13), וכמשחיתת כל הארצות (י"ז 2; י"ח 3, י"ט 2).

כמו כן, באיגרת פטרוס הראשונה, פרק 5, פסוק י"ג. משמש המונח "בבל" לתיאור שמה של רומא.

הכנסייה הקתולית
במהלך הרפורמציה נעשה שימוש רב בכינוי זה על ידי כותבים פרוטסטנטית לתיאור הכנסייה הקתולית, ובהם מרטין לותר, ג'ון קלווין וג'ון נוקס. פרשנות זו מבססת את זיהוייה של הכנסייה הקתולית עם העיר רומא, מקום מושבה של הנהגת הכנסייה, ועם הלבוש של החשמנים הקתולים (הלבושים בגדי שני, ארגמן וזהב) אשר הפרוטסטנטים ביקרו.

ירושלים
ישנם תאולוגים המזהים את בבל עם העיר ירושלים, את שבע הגבעות – עם הרי ירושלים, ואת נפילתה בידי החיה – עם חורבנה בשנת 70 לספירה בידי רומא. פרשנות זו מתבססת על פסוקי התנ"ך המתארים את ירושלים כזונה (; ; ; ).

ראו גם
 אשת קץ הימים

קישורים חיצוניים

 בבל, באנציקלופדיה הקתולית
 בבל, בברית החדשה

הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספר ההתגלות