סולידריות (תנועה ישראלית)

שמאל|ממוזער|250px|מפגין מתווכח עם שוטר שדרש ממנו לעזוב את המדרכה ליד בית משפחת חנון שפונה בשייח ג'ראח, מאי 2010
סולידריות (או סולידריות שייח' ג'ראח) היא תנועה פוליטית-חברתית ישראלית, שזוהתה עם השמאל הרדיקלי ופעלה בין השנים 2009–2011. התנועה דגלה בשינוי המשטר הקיים והתבססה על שיתוף פעולה יהודי-ערבי כנגד מה שתפסה כנישול, אפליה ואי שוויון אזרחי.

התנועה התגבשה במהלך מאבק נגד פינוי משפחות ערביות מבתים במתחם השכונה שייח' ג'ראח על פי פסיקת בג"ץ וכניסת משפחות יהודיות ששוכנו במקומן. בהמשך היא יזמה או הצטרפה למאבקים מקומיים נוספים בנושאים דומים.

תולדות התנועה ופעילותה
בסוף שנת 2009, בעקבות פינוין על ידי המשטרה של ארבע משפחות ערביות מבתים בשייח' ג'ראח בצו בג"ץ, והעברתם לידי עמותות (שנקבעו בבג"ץ כבעלים) ששיכנו בהם משפחות יהודיות, החלה קבוצת צעירים ירושלמים לארגן צעדות בימי שישי אחרי הצהרים מכיכר ציון אל שייח' ג'ראח שם הפגינו מול הבתים שפונו. בהמשך הפכו ההפגנות למשמרות מחאה בשכונה.

מתחילת המאבק החיכוכים בין המפגינים למשטרה הובילו למעצרים של המפגינים, שהובילו להעלאת המאבק לסדר היום הציבורי ומשכו מפגינים נוספים. ב-15 בינואר 2010 נעצרו למשך השבת 17 מפגינים ובהם מנכ"ל האגודה לזכויות האזרח חגי אלעד. שופטת בית משפט השלום בירושלים קבעה כי מעצרם לא היה חוקי. ב-28 בינואר 2010 פסק בית משפט השלום בירושלים שלא הייתה עילה חוקית להורות על פיזור ההפגנה.

ב-6 במרץ 2010 נערכה במקום הפגנה בהשתתפות כ-3,000 ישראלים, פלסטינים ופעילי שמאל, וכן חברי כנסת מחד"ש ומרצ וחברי פרלמנט ממפלגת העם הפלסטיני

בהמשך השנה החלה התנועה להצטרף למאבקים מקומיים נוספים בנושאים דומים. בין השאר הייתה פעילה במאבק תושבי הכפר הבלתי מוכר דהמש שבין רמלה ללוד, מאבק דיירי הדיור הציבורי בבית שאן, מאבק תושבי טייבה נגד הפקעת אדמות והריסת בתים לא חוקיים, מאבק תושבי סילואן נגד מעבר יהודים להתגורר בשכונה בסיוע תנועות ימניות, ואיום הריסת הבתים שנבנו ללא אישור, ומאבק תושבי יפו הערבים נגד מה שהם רואים כדחיקתם מהעיר.

ב-11 ביולי 2010 פרסמה התנועה הבהרה לפרסום קודם, שבה היא מסבירה את בקשתה "לא לבוא בכתפיים וברגליים חשופות" ולהגיע עם כובע. הבקשה הוסברה בכך ששותפיה הפלסטינים של התנועה חשו חוסר נוחות למראה הלבוש החשוף לטעמם, וחלקם נמנעו בשל כך מלהגיע להפגנות. הפרסום עורר מחלוקת קשה בקרב פעילי ותומכי התנועה. התומכים בו טענו שהפגיעה בזכויות הפלסטינים יותר משמעותית מהפגיעה בזכויות הנשים. המתנגדים טענו שהתנועה מעדיפה לקדם מטרת שמאל אחת במחיר פגיעה במטרת שמאל אחרת, ושזוהי הזדמנות להחדיר זכויות נשים לחברה הפלסטינית. בהמשך הוצפו גם מקרי הטרדה ותקיפה מינית של מפגינות ישראליות בידי פלסטינים בשייח' ג'ראח. מקרים שהושתקו בתוך השמאל הישראלי

ב-22 באוקטובר 2010 הפגינו עם התנועה בהפגנה השבועית בשייח' ג'ראח נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ימי קרטר, נשיאת אירלנד לשעבר, מארי רובינסון והפעילה ההודית הלה בהטה.

ב-15 ביולי 2011 ארגנה התנועה בשיתוף פעולה עם הוועדות העממיות הפלסטיניות במזרח ירושלים הפגנה בהשתתפות כ-2,000 איש בתמיכה בהכרזת העצמאות הפלסטינית. בהפגנה השתתפו חברי הכנסת זהבה גלאון ודב חנין, יושב ראש הכנסת לשעבר אברהם בורג והיועץ המשפטי לממשלה לשעבר מיכאל בן יאיר.

בספטמבר 2011 הודיעה התנועה על סיום ההפגנות השבועיות בשכונה, ומעבר לשיטות מאבק אחרות. עם זאת ההפגנות בשכונה לא הפסיקו, אלא המשיכו להתקיים במתכונת מצומצמת יותר בארגון תושבי השכונה.

התנועה קיימה סיורים פוליטיים.

מייעדי התנועה

 פירוק, או שינוי יסודי, של כל המוסדות הממלכתיים המבוססים לדעתם על עקרון של זכויות-יתר ליהודים תוך נישול הערבים, כגון: הסוכנות היהודית, קק”ל, האפוטרופוס על נכסי נפקדים ומינהל מקרקעי ישראל.
 כינונה מחדש של משטרת ישראל.

תרומות ומקורות מימון

בין מעבירי התרומות לארגון היו הקרן החדשה לישראל והקרן להגנת הדמוקרטיה.
 גלריה 

קישורים חיצוניים
 בארכיון האינטרנט

הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני שמאל רדיקלי בישראל