ברייתא דמסכת נדה

בְּרַייתָּא דְּמַסֶכֶת נִדָּה, הוא חיבור הלכתי ואגדתי הנשנה בשם התנאים, ומיוחס כברייתא חיצונית למשנה.

שמאל|ממוזער|250px|עמוד לדוגמה מתוך "ברייתא דמסכת נדה" עם הערות "פתחי נדה" בחלקו התחתון של הדף, על ידי בהוצאת חיים מאיר הורוויץ - פרנקפורט 1889
תוכן החיבור
הבסיס והיסוד לברייתא זו היא נקיטת שיטה קיצונית באשר לטומאת האישה בנדתה; דוגמה אחת לכך מתבטאת בין היתר בהוראת ברייתא זו שאסור לאיש ללכת במקום שעקבותיה של אישה נדה דרכו, וכן שאסור לשבת על מקום שישבה אישה נדה. בברייתא זו נמצאים דברים נוספים שאינם מקובלים בעולם הדתי בזמנינו ואף עלולים להישמע תמוהים.

יחס ההלכה לברייתא זו
ההלכה בימי הראשונים הכירה בחומרות ברייתא זו למקצתם בבחינת זכר להלכות טומאה וטהרה שהיה נפוץ מאוד בתקופת בית שני ולאחריו בארץ ישראל. הרי"ף בתשובותיו מצדד לשמור על חומרות נגיעה במדרסה של אישה נדה וכן כתב הרב מנחם רקנאטי בשולחן ערוך שלו, והשל"ה. ואילו בעקבות דברי הרמב"ם רחקו מחומרות הללו עקב הקראים אשר במצרים. אך יהדות אשכנז, לפחות בחלקה, החשיבה ברייתא זו ואף שאבה ממנה חומרות רבות; דוגמה אחת לכך מתבטאת בהגה של הרמ"א בשולחן ערוך

הרמב"ם, כותב בספרו מורה נבוכים:

מאחר שדברים אלו כתובים כהלכה בברייתא זו, יוצא אפוא שהרמב"ם אינו מקבל ייחוס דברים אלה לתנאים, אחרת לא היה מתבטא כך נגד דברים אלה; עם זאת, ייתכן שלא הכיר ברייתא זו.

רבי חזקיה דה סילוה בחיבורו 'פרי חדש' מעיר על כמה מהלכות ברייתא זו: "הדברים האלו אין לפרסמם, דלא הם מעיקר הדין".

ייחוס החיבור לתנאים
יחוס חיבור זה לתנאים משתמע מדברי החיבור עצמו ששונה את ההלכות בשמות של תנאים כגון שמאי והלל, ובעקבות כך סברו מספר ראשונים שאכן חובר על ידי התנאים; ואכן כך משתמע גם מדברי הרמב"ן בפירושו לתורה, אך החוקרים טוענים כי מדובר בחיבור מזויף המתייחס לתנאים שלא בצדק. בין החוקרים היו שטענו כי יחוסו האמיתי של הטקסט הוא לקראים שהטביעו בו את חותמם עם מנהגיהם הנזכרים בברייתא זו, אך כיום מקובלת יותר הגישה כי למרות הדמיון שיש בטקסט לרעיונות קראיים, אין הוא ממקור קראי.

פרופסור שאול ליברמן כתב על הברייתא בנוסח "הברייתא המשונה 'ברייתא דמסכת נדה' הוצאת הורוביץ, נכתבה כנראה על ידי בן ארץ ישראל שהיה שייך לכת שלא התנהגה כתורה וכהלכה".

שמאל|ממוזער|250px|צילום שער "תוספתא עתיקתא" - קובץ ברייתות עתיקות שנדפסו מכתבי יד על ידי חיים מאיר הורוויץ בשנת 1889.

נוסחאות הברייתא
לברייתא זו שתי נוסחות, ושתיהן נדפסו במהדורה הראשונה בזו אחר זו.

הדפוס הראשון וצאתו לאור
ברייתא זו נדפסה לראשונה מכתב יד על שתי נוסחאותיה, בפרנקפורט בשנת תר"ן (1889) על ידי המהדיר חיים מאיר הורוויץ, שריכז ברייתא זו ועוד אחרות בתוך קובץ שנקרא "תוספתא עתיקתא", והוסיף להן פירוש שנקרא "פתחי נדה"; וכך הוא כותב בשער הקובץ:

מהדורות מודפסות
נדפס לאחרונה בתוך:
 ספר ילקוט מדרשים חלק ג ...עם הוספות והערות ומראה-מקומות. המלקט: עידן דשא הלוי, הוצאת "אור עולם", צפת, תשס"ה.
מהדורות מודפסות מקוונות

למידע נוסף
Evyatar Marienberg, "Baraita de-Niddah", in: Jewish Women – A Comprehensive Historical Encyclopedia, Edited by Paula E. Hyman and Dalia Ofer, Shalvi Publishing, Jerusalem 2006

מהדורה ביקורתית מודרנית (בצרפתית, עם נוסחים בעברית)
Evyatar Marienberg, La Baraita de-Niddah : Un texte juif pseudo-talmudique sur les lois religieuses relatives à la menstruation (The Baraita de-Niddah : a Pseudo-Talmudic Jewish Text about the Religious Laws Concerning Menstruation), La Bibliothèque de l'Ecole des Hautes Etudes, Sciences religieuses, Vol. 157, Brepols, Turnhout 2012

קישורים חיצוניים
 ברייתא דמסכת נידה, באתר המילון ההיסטורי ללשון העברית

 סיפורה החריג של ה"ברייתא" המזויפת, בלוג הקיבוץ הקדוש

הערות שוליים

קטגוריה:ארון הספרים היהודי
קטגוריה:ברייתות
קטגוריה:טהרת המשפחה