סברי מרנן

סָבְרֵי מָרָנָן (בארמית: הקשיבו, רבותי - הצורה מרנן מורכבת מתיבת מר בתוספת כינוי חבור לגוף ראשון רבים) היא פנייה של מברך ברכה אל ציבור השומעים שיתנו לבם להקשיב לברכה. בטעם בקשה זו ובזמני אמריתה, נאמרו בראשונים טעמים שונים על בחירת הבן אדם.

 מקור וטעם המנהג 
המנהג נזכר לראשונה במדרש תנחומא, שבו נאמר: "וכן שליח צבור כשיש בידו כוס של קדוש או של הבדלה [והוא ירא מסם המות שלא יהיה בכוס], והוא אומר סברי מרנן, ואומר הקהל: 'לחיים', כלומר כי לחיים יהא הכוס".

ברא"ש כתב שאמירת 'סברי מרנן', נאמרת בזמן סעודה כשרוצים להוציא אחרים ידי חובת ברכת הגפן, על מנת שיהיו פיהם ריק בשעת הברכה, אך הרא"ש כתב שטעם הדבר הוא שיהיו פנויים לעניית אמן: .

טעם נוסף כתב בהגהת המהרש"ל:

על אף שפנייה זו יכולה להאמר בכל מקום בו מברך ברכה מוציא אחרים ידי חובתם, אך היא נאמרת בדרך כלל קודם לברכת בורא פרי הגפן: באמצע הקידוש וההבדלה, ולעיתים גם קודם לתחילת טקס חופה וקידושין הפותח בברכת הגפן. בקרב יהודי עדות המזרח מקובל להשיב לפנייה במילה "לחיים", ובקרב יהודי תימן- "לחיי".

 סברי או ברשות 
המנהג לומר, בברכה על הלחם 'ברשות' ובברכה על היין 'סברי', בטעם החילוק הביא הבית יוסף, שהדבר תלוי האם הברכה היא מצווה או רשות: .

כתב בבית יוסף בשם מהר"ם מ"ץ, לבאר הטעם שאומרים סברי דווקא על ברכת היין:

 להלכה 
כתב בבית יוסף וכן פסק ברמ"א שלעולם על היין יש לאמר 'סברי' ולא 'ברשות', אף שאינו בתוך הסעודה, "שלא לחלק בברכת היין".

בקיצור שולחן ערוך נאמר: "כשמברך על היין בתוך הסעודה, ויש שם גם אנשים אחרים, יאמר: סברי רבותי, רצונו לומר, תנו דעתכם לשמע, כדי שיפסיקו מאכילתן לשמע הברכה".

קישורים חיצוניים


 רות שמואלי, סברי מרנן- המקדש על יין לפני שמברך "בורא פרי הגפן" ומוציא אחרים ידי חובה ,מקדים ואומר סָבֶּרֵי מָרָנָן, באתר של רשת מורשת


הערות שוליים

קטגוריה:ברכות
קטגוריה:מילים וביטויים בארמית