בחרובקה

בחרובקה (בצ'כית: Becherovka) הוא ליקר עשבים מתוק-מריר שפותח בראשית המאה ה-19 ומשמש בדרך כלל כדיז'סטיף. תכולת האלכוהול במשקה היא 38%. המשקה משמש כדיז'סטיף ומיוצר בעיר קרלובי וארי שבצ'כיה על ידי החברה המשפחתית של יאן בכר, ששייכת לחברה הצרפתית פרנו ריקאר (Pernod Ricard).

 היסטוריה 
פיתוח המשקה בראשיתו מיוחס לסוחר התבלינים והרוקח המקומי יוזף ויטוס בכר (1769–1840), אשר בשנת 1807 חבר לרופא אנגלי בשם ד"ר פרובריג. השניים חלקו עניין בצמחי מרפא ופיתחו יחד נוסחה לשיקוי שנועד לסייע לבעיות עיכול. לאחר עזיבתו של פרובריג את קרלובי וארי, המשיך בכר לפתח את הנוסחה במשך כשנתיים. התוצאה שווקה בתחילה בשם “English Bitter”, ובהמשך נודעה בשם בחרובקה.

בנו של המייסד, גוסטב בכר, הרחיב את היקף הייצור והפך את העסק ממשפחתי-מקומי למפעל תעשייתי יותר. בתקופתו נרשם הסימן המסחרי והמותג החל לזכות בהכרה בתערוכות בינלאומיות. זו הייתה התקופה בה קיבל הבקבוק את הגוון הירוק ואת צורתו האיקונית.

בתחילת המאה ה-20 המשיך המפעל להתרחב. בני המשפחה יאן מיכאל בכר ורודולף בכר נטלו חלק בניהול ובשנים אלו הוכנסו לשימוש מכונות פיקוק וציוד ייצור תעשייתי מתקדם יחסית לתקופתו. בשנת 1907 צוין יובל לייצור המשקה, והחברה הציגה אוספי מדליות ופרסים מתערוכות בינלאומיות.

בתקופת צ'כוסלובקיה העצמאית המשיך המותג להתרחב. תחת ניהולו של אלפרד בכר גדלה תפוקת הייצור באופן משמעותי. בשנות ה-30 יוצרו מאות אלפי בקבוקים בשנה והמשקה יוצא למדינות נוספות באירופה.במהלך מלחמת העולם השנייה והאירועים שלאחריה הושפע המפעל מסיפוח חבל הסודטים על ידי גרמניה הנאצית בעקבות הסכם מינכן והפעילות צומצמה משמעותית. לאחר המלחמה הולאם המפעל על ידי המשטר הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה. לפי עדויות מאוחרות, הדה בכר נאלצה למסור את סוד הנוסחה לשלטונות. בהמשך היגרה למערב גרמניה, שם יוצר המשקה תחת השם “Karlsbader Becherbitter”.

לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי והפרטת התעשיות בצ'כיה בשנות ה-90, עבר המותג לידי בעלים חדשים. בשנת 1997 חזר המותג לידיים פרטיות, ובהמשך נרכש על ידי תאגיד פרנו ריקאר. כיום נחשבת הבחרובקה לאחד ממשקאות האלכוהול המזוהים ביותר עם צ'כיה, לצד הבירה מקומית.

 הרכב המשקה ותהליך הייצור 
בחרובקה היא ליקר עשבים, כלומר משקה המבוסס על אלכוהול מזוקק אשר הושרה בתערובת עשבים ותבלינים. המתכון להכנת המשקה נשמר בסוד וידוע רק לשני אנשים הרוקחים את התמצית המכילה 32 סוגי עשבים בהם זרעי אניס וקינמון. תכולת האלכוהול במשקה היא 38%.

אחד המרכיבים המרכזיים בתהליך הייצור הוא המים. בניגוד למים המינרליים הקשים של המעיינות החמים בקרלובי וארי, הייצור עושה שימוש במי מאגר רכים מאזור סטנוביץ' שאינם דורשים טיפול כימי נרחב ומתאימים לערבוב עם תזקיק האלכוהול והסוכר.

 אופן צריכה מקובל 
המשקה מוגש לרוב קר ובכוס שוט, בנפח של עד 60 מ"ל, כדיז'סטיף לאחר הארוחה. בדומה לליקרים עשביים אחרים, נטען כי מקורו כשיקוי בעל תכונות מסייעות לעיכול, אם כי כיום הוא נצרך בעיקר כמשקה אלכוהולי. בנוסף ללגימתו כשוט נקי, משמש הליקר גם כבסיס לקוקטיילים. הידוע שבהם הוא “Beton”, שילוב של בחרובקה וטוניק. הקוקטייל הוצג לראשונה בשנות ה-60 וזכה לפופולריות בצ'כיה ומחוצה לה. עם השנים הושקו גרסאות נוספות של המשקה בטעמים שונים, לרבות גרסאות בטעמי פירות וגרסאות בעלות אחוז אלכוהול נמוך יותר, לצד מוצרים במהדורות מיוחדות.

 היקפי ייצור 
לפי נתוני החברה, היקף הייצור השנתי עומד על מיליוני ליטרים, כאשר חלק ניכר מהתוצרת מיועד לייצוא. המפעל בקרלובי וארי פתוח למבקרים, ופועל בו מוזיאון המתאר את ההיסטוריה של המשפחה, התפתחות הייצור והפרסים הבינלאומיים בהם זכה המותג לאורך השנים.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קטגוריה:ליקרי עשבים
קטגוריה:דיז'סטיפים