טירופו של המלך ג'ורג'

טירופו של המלך ג'ורג' (באנגלית: The Madness of King George) הוא סרט קולנוע בריטי שיצא בשנת 1994. הסרט, שבוים על ידי ניקולס היטנר, התבסס על המחזה "טירופו של ג'ורג' השלישי", שנכתב על ידי אלן בנט ב-1991. בנט, היה אחראי גם על עיבוד המחזה לתסריט סרט זה. טירופו של המלך ג'ורג' מתאר באופן בדיוני את סיפורו של ג'ורג' השלישי, מלך אנגליה, התמודדותו עם תסמיני ההפרעה הנפשית בה לקה במחצית השנייה של חייו, והשפעת התמודדות זו על משפחתו ואנשיו בבית המלוכה.

עלילה
הסיפור מבוסס על אפיזודה אמיתית של שיגעון שאירעה למלך ג'ורג' השלישי. התקופה היא סוף המאה ה-18, מספר שנים לאחר מלחמת העצמאות של ארצות הברית, בה איבדה אנגליה את שליטתה בקולוניות בצפון אמריקה.

בסרט מוצגים תסמינים שונים של המלך: הוא לוקה בבלבול חושים, נעשה חסר נימוס וטאקט ומקלל ללא שליטה, לא מתאמץ להיות פוליטיקלי קורקט, ודעותיו הפוליטיות מקצינות. משפחתו ואנשיו בארמון המלוכה רואים במורת רוח שינויים אלו במצבו הרגשי וההתנהגותי, ומנסים למצוא לו טיפולים מגוונים כדי לשפר את מצבו. במקביל מנסים ראש הממשלה ויורש העצר להשפיע עליו יותר ויותר בניהול הממלכה ומובילים תככים נגדו.

הסרט מציג את הדעות הקדומות שהנחו את הרופאים באותה תקופה ואמצעיהם המוגבלים דאז, בניסיונם להבין את גוף ונפש האדם. הם ניסו לרפא את המלך באמצעים כגון טיהורים מסוגים שונים. במקביל ניסה רופא אחר של המלך לבחון את השתן והצואה שלו על מנת להבין את מקור התסמינים. שיטה נוספת, עליה ממליצה הרוזנת אליזבת הרברט, ליידי פמברוק, היא שיטתו של ד"ר ויליס, שמנסה לטפל במלך באמצעות סוג של עיצוב התנהגות. אך אף אחת מהשיטות לא משפרת את מצבו של המלך. מצבו השתפר מעצמו בהדרגה בהמשך (המלך ג'ורג' השלישי אכן החלים למספר שנים, אך לאחר מכן לקה שוב במחלתו, ובנו מונה לעוצר וניהל את ענייני הממלכה במקומו, עד מות אביו).

שם הסרט
שם הסרט שונה משם המחזה, שנקרא "טירופו של ג'ורג' השלישי". אגדה אורבנית מספרת כי שם הסרט שונה מכיוון שיוצריו חששו שהקהל האמריקאי יטעה לחשוב כי מדובר בסרט המשך שלישי כלשהו. עם זאת, הבמאי היטנר טען כי הסיבה לשינוי היא הבהרה כי מדובר בסרט על מלך, עבור הקהל האמריקאי שלא רגיל במונרכיות לאורך ההיסטוריה של ארצות הברית.

צוות השחקנים
 נייג'ל הות'ורן - המלך ג'ורג' השלישי
 הלן מירן - המלכה שרלוט
 איאן הולם - ויליס
 אמנדה דונוהו - ליידי פמברוק
 רופרט גרייבס - גרביל
 ג'פרי פאלמר - וורן
 רופרט אוורט - ג'ורג', הנסיך מוויילס
 ג'ים קרטר - צ'ארלס ג'יימס פוקס, חבר הפרלמנט ומנהיג האופוזיציה
 ג'וליאן ריינד-טוט - פרדריק, הדוכס מיורק
 ג'וליאן ואדהאם - ויליאם פיט הבן, חבר הפרלמנט וראש הממשלה 
 אנתוני קאלף - פיצרוי
 אדריאן סקרבורו - פורטנם
 ג'ון ווד - אדוארד תרלו
 ג'רמי צ'יילד - האדון נושא המוט השחור
 סטרואן רוג'ר - דונדאס
 ג'אנין דוביצקי - מרגרט ניקולסון
 קרוליין הרקר - גברת פיצהרברט
 רוג'ר המונד - בייקר
 סיריל שאפס - פפיס
 סלינה קאדל - גברת קודוול
 אלן בנט - חבר פרלמנט מהספסלים האחוריים
 ניקולס סלבי - יושב ראש בית הנבחרים הבריטי

פרסים
הסרט זכה בפרס אוסקר לבימוי האמנותי הטוב ביותר (קן אדם וקרולין סקוט), וכן היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר (נייג'ל הות'ורן), שחקנית המשנה הטובה ביותר (הלן מירן) והתסריט המעובד הטוב ביותר.

הסרט היה מועמד ל-14 פרסי באפט"א, וזכה בשלושה: הסרט הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר (נייג'ל הות'רן) ועיצוב התסרוקות והאיפור הטוב ביותר.

בפסטיבל קאן זכתה הלן מירן בפרס לשחקנית המשנה הטובה ביותר. הבמאי ניקולס היטנר היה מועמד לפרס דקל הזהב על הסרט.

קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1994
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:מכון הסרטים הבריטי: מאה הסרטים הבריטיים הטובים ביותר
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי אוסקר: עיצוב ההפקה הטוב
קטגוריה:שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ בתרבות