מכת כינים

על פי המסופר בספר שמות, מַכַּת כִּנִּים היא המכה השלישית מבין עשר המכות שאלוהים הנחית על ארץ מצרים, עקב סירובו של פרעה מלך מצרים, לשלח את בני ישראל מארצו, בניגוד לציוויו של האל, שנמסר לו על ידי משה.

במהלך מכה זו, מלאה הארץ בכינים והן רחשו על עפר הארץ, ועל האדם והבהמה.

 התיאור 


פגיעת המכה בעברים
לדעת רבי אברהם אבן עזרא, פשוטם של המקראות מורה כי המכות הראשונות: דם, צפרדע וכינים, וכן מכת שחין ומכת ארבה פגעו במידה דומה בין במצרים ובין בעברים. אך הרמב"ם חולק על דעתו וסבור כי פשוטם של המקראות מורה שגם במכות דם וצפרדע, שחין וארבה, לקו המצרים בלבד ולא העברים. לגבי מכת כינים, נוקט הרמב"ם שגם במושבות העברים הופיעו הכינים אך לא ציערו אותם.

 במדרשי חז"ל 
חז"ל ביארו את הטעם להבאת המכות על מצרים מידה כנגד מידה, ועל מכת כינים אמרו: 

במדרש מופיעה דעת רבי אלעזר שהטעם שלא יכלו חרטומי מצרים להפוך גם הם עפר לכינים, הוא שאין השד יכול לברוא פחות מכשעורה.

רש"י מביא מהמדרש שיעקב אבינו ביקש שלא להיקבר במצרים, כיוון שצפה שהארץ עתידה ללקות במכת כינים.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

כינים
קטגוריה:פרשת וארא
קטגוריה:חרקים בתרבות