פיליפ בייקר הול

פיליפ בייקר הול (באנגלית: Philip Baker Hall; 10 בספטמבר 1931 – 12 ביוני 2022) היה שחקן אמריקאי, התפרסם בעיקר כשחקן משנה בסרטים "מגנוליה", "ברוס הגדול מכולם", "שעת שיא", "הכישרון של מר ריפלי" ו"המקור".

ביוגרפיה
בייקר נולד בעיר טולידו שבאוהיו. למד ב"אוניברסיטת טולידו", התגייס לצבא ארצות הברית ולימד אנגלית בתיכון עד לגיל 30. לאחר שבחר להפוך לשחקן נסע בשנת 1961 לניו יורק כדי להתמקצע בתחום ולהשתתף בהפקות בברודוויי ובאוף ברודוויי.

הול נפטר בגלנדייל שבקליפורניה ב-12 ביוני 2022. יש לו שני ילדים מאשתו הראשונה, מארי-הולה הוסט, והותיר אחריו שני ילדים מאשתו השנייה, הולי וולפל. יש לו ארבעה נכדים.

קריירת משחק
את דרכו כשחקן התחיל בייקר בגיל 53 בתפקיד נשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון, בדרמה הפוליטית של רוברט אלטמן "כבוד חשאי", והמשיך בתפקידים קטנים בקומדיות "מרדף חצות" ו"שעת האפס (Three o'clock High)". בסוף שנות ה-90 הצטרף אל העונה האחרונה של אופרת הסבון "פלקון קרסט".

בשנת 1996 התחיל לשתף פעולה עם פול תומאס אנדרסון בסרטו הראשון "שמונה בטוח", שם גילם את דמותו של מהמר קשיש בשם סידני בראון. אנדרסון שהתרשם מיכולותיו ליהק אותו גם בשני סרטיו המוערכים "לילות בוגי", שם שיחק בתפקיד בעל ההון פלוייד גונדולי ו"מגנוליה" בתור מנחה השעשועון ג'ימי גייטור. בשנת 1997 שיחק בסדרת הטלוויזיה "מייקל הייז" ברשת CBS בתפקיד של וויליאם ווהן לצד דייוויד קרוזו, אך זו ירדה לאחר עונה אחת.

ב-1998 השתתף בקומדיית האקשן "שעת שיא" בתפקיד קפטן ויליאם דייל, המפקד של הבלש ג'יימס קרטר (כריס טאקר); ובעיבוד המעודכן של גאס ואן סנט למותחן האימה הקלאסי "פסיכו" בתור השריף אל צ'יימברס.

ב-1999 שיחק הול במותחן החברתי "המקור" בתור מפיק הטלוויזיה דון יואיט, יוצר תוכנית התחקירים "60 דקות"; ובעיבוד הקולנועי לרומן המתח "הכישרון של מר ריפלי", בתור הבלש הפרטי אלווין מאק'רון.

בשנת 2000 שיחק הול בדרמה הפוליטית "המועמדת" בתור אוסקר, אביה של ליין בילינגס, המועמדת לתפקיד סגנית הנשיא. באותה שנה שיחק בחידוש של קובנט גארדן למחזה "אמריקן באפלו" פרי עטו של דייוויד מאמט.

בשנת 2003 הופיע בקומדיה "ברוס הגדול מכולם" בתפקיד ג'ק ביילור, הבוס של מגיש החדשות ברוס נולאן (ג'ים קארי). ב-2005 שיחק במותחן האימה "אימה באמטוויל" בתור האב קלאוואי, ממנו מבקשת עזרה קת'י לוץ (מליסה ג'ורג') שגרה בבית מקולל; ובקומדיית הפשע "מטאדור". בתחילת 2006 שיחק בקומדיה "לאלף את אבא", בשנת 2009 שיחק בקומדיה "מעודדים צמודים" של וויל גלאק, וב-2011 בקומדיה "מר פופר והפינגווינים" ובדרמה הקומית "50/50".

בשנת 2017 שיחק בסרט הקומי "המילה האחרונה".

הול גם הופיע רבות בטלוויזיה, בין השאר בסדרות כמו משפחה מודרנית, תרגיע, הבית הלבן, הפרקליטים ותפקידו המוכר כמפקח הספרים 'בוקמן' בסיינפלד.

 פילמוגרפיה 

 זרוק את העוגן! (1974)

 תרדמת (1978)

 כבוד חשאי (1984)
 Three O'Clock High (1987)
 מרדף חצות (1988)
 הצחוק האחרון (1994)
 נשיקת מוות (1995)
הכה אותי (1996)
 שמונה בטוח (1996)
 עין תחת עין (1996)
 אייר פורס 1 (1997)
 לילות בוגי (1997)
 מעושר בחלקו (1998)
 פסיכו (1998)
 שעת שיא (1998)
נשיקת הבוגד (1998)
 מגנוליה (1999)
 המקור (1999)
תנו לשטן ללבוש שחור (1999)
 הכישרון של מר ריפלי (1999)
 נשמות תועות (2000)
 המועמדת (2000)
ג'קלין בובייה קנדי אונאסיס (2000, סרט טלוויזיה)
 כל הפחדים כולם (2002)
השביל למלחמה (2002) - סרט טלוויזיה
 דוגוויל (2003)
 ברוס הגדול מכולם (2003)
Die, Mommie, Die! (2003)
 בחברה טובה (2004)
 אימה באמטוויל (2005)
 גברת האריס (2005)
 ברווז (2005)
גלגל המזלות (2005)
The Zodiac (2005)
 לאלף את אבא (2006)
 בקצב (2009)
 מעודדים צמודים (2009)
 כל הדברים הטובים (2010)
 מר פופר והפינגווינים (2011)
 50/50 (2011)
לכופף את הכללים (2012)
מילים רעות (2013)
 לא מתרגש (2014)
 המילה האחרונה (2017)
Person to Person (2017)

 טלוויזיה 

הרדקסל ומקורמיק (1985)
סיינפלד (1991, 1998)
מייקל הייז (1998–1997)
חזיונות לילה (2002)
החיים בלופ (2007–2006)
הזדמנות שנייה (2016)
חדר 104 (2017)
תאגיד (אנ') (2018)
איש הניסים (2020–הווה)

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טולדו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1931
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2022